Справа №668/9181/15-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого: ФОП ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке 06.01.2015 року внесено до ЄРДР за №0000084, за обвинуваченням:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Качкарівка Бериславського району Херсонської області, українець, громадянин України, з професійно - технічною освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2009 та 2010 р.н., фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, на час взяття під варту працевлаштований не був, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимості не має

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:
ОСОБА_8 06.01.2015 року в період з 02-10 до 02-40 год., знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів незаконно проник до сейфу, що знаходився у підсобному приміщенні магазину, звідки таємно за допомогою ключа, який знайшов у шухлядці стола, викрав грошові кошти в сумі 30 620,0 грн., які належать ФОП ОСОБА_6 , чим завдав останньому майнову шкоду на зазначену суму.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, вважаючи неправильною кваліфікацію його дій за кваліфікуючою ознакою проникнення у сховище. Разом з цим, фактичні обставини справи не оспорив та показав, що в інкримінований йому період часу виконував в магазині ФОП ОСОБА_6 обов`язки кухаря та додаткові обов`язки вантажника. 06.01.2016 року, коли не вийшов на роботу охоронець, він також був залучений до виконання обов`язків охоронця в тому ж магазині. Вночі на початку 2-ї год. він пішов у підсобне приміщення магазину, щоб відпочити. Зазначив, що йому було відомо, що в тому приміщенні знаходиться сейф з грошима та ключ від нього, місцезнаходження якого йому також було відоме. Перебуваючи у підсобному приміщенні, він ключем відчинив сейф, забрав гроші та пішов, після чого поїхав до м. Одеса. Пояснив, що вчинив інкриміновані йому дії через потребу у грошах на лікування. Вважає, що неправильність кваліфікації інкримінованого йому діяння за ч. 3 ст. 185 КК України пов`язана з тим, що при прийнятті такого рішення не було взято до уваги те, що у приміщенні магазину, в тому числі і в підсобному приміщенні, він перебував під час виконання роботи, а отже перебував там на законних підставах і протиправність проникнення туди у зв`язку з цим відсутня. Крім того, на обґрунтування таких доводів вказує, що при прийнятті зазначеного рішення не було враховано, що доступ до сейфа, з якого він викрав гроші, та ключа від нього був вільний. Тому, на думку, обвинуваченого інкриміноване йому діяння слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю перевірених і досліджених судом доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду показав про те, що до викрадення у нього обвинуваченим грошей останній працював в належному йому магазині без оформлення трудових відносин, в тому числі підсобним працівником, виконував роботи по заповненню полиць товарами, які знаходилися у підсобному приміщенні. З приводу обставин, за яких обвинуваченим були викрадені належні йому гроші, пояснив, що крадіжку грошей виявила продавець, про що повідомила йому. Про самі обставини, за яких ОСОБА_8 були викрадені гроші, йому стало відомо після того, як переглянув відеозапис з камери відеоспостереження, що була встановлена у підсобному приміщенні, де знаходиться сейф, у якому зберігалися викрадені гроші, яким було зафіксовано, що ОСОБА_8 , діставши ключ з шухляди столу, відкрив ним сейф, забрав звідти гроші та пішов. У подальшому диск з цим відеозаписом видав працівникам міліції для встановлення обставин вчиненого відносно нього злочину. Підтвердив, що на час викрадення обвинуваченим грошей, в сейфі знаходилося 30 620,0 грн.. Зазначив, що на даний час родичами обвинуваченого з тієї суми йому відшкодовано 15 150 грн., у зв`язку з чим зменшив розмір позовних вимог на вказану суму та просив стягнути з ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої йому майнової шкоди 15470 грн., про що надав суду відповідну заяву.

В ході огляду місця події приміщення належного потерпілому магазину, про що складено протокол від 06.01.2015 року з фототаблицею (а.п. 149-153), у присутності понятих було зафіксовано обстановку, в якій ОСОБА_8 було вчинене інкриміноване йому діяння, та встановлено і оглянуто місцезнаходження сейфу, з якого ним були викрадені гроші. З місця події було вилучено та упаковано в сейф пакет 4 відрізка технічної стрічки зі слідами капілярних візерунків, а у подальшому їх визнано речовими доказами та приєднано до справи (а.п. 178).

Зазначені сліди були досліджені під час проведення дактилоскопічних експертиз, про що складено висновки експерта від 13.01.2015 року №88 та від 21.01.2015 року №188 (а.п. 154-172), відповідно до яких ці сліди є придатними для ідентифікації, один з слідів пальця руки залишений пальцем лівої руки ОСОБА_8 ..

Показання потерпілого про розмір коштів, які знаходилися в сейфі на момент їх викрадення, відповідають даним довідки ФОП ОСОБА_6 від 15.01.2015 року за вих. №118 та належним чином засвідченої копії видаткового касового ордера від 05.01.2015 року, згідно з якими на той момент в сейфі знаходилося 30 620,0 грн. (а.п. 173-174).

Відеозаписом, який міститься на наданому потерпілим диску та був досліджений у судовому засіданні, зафіксовано обставини, за яких ОСОБА_8 здійснив крадіжку грошей, зокрема, час, місце та спосіб його дій, які мали місце у період з 02-10 до 02-40 год. у підсобному приміщенні магазину та полягали у тому, що він ключем відчинив сейф та взяв звідти гроші (а.п. 175-176). Проти цих обставин не заперечує сам обвинувачений.

Вказаний відеозапис згідно протоколу від 09.01.2015 року був оглянутий, диск визнаний речовим доказом та приєднаний до справи (а.п. 177-178).

Наведені вище дані, що містяться в зібраних в ході досудового слідства доказах, дають суду підстави відкинути доводи обвинуваченого щодо часткового визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину та розцінити їх як обраний спосіб захисту і прагнення уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали пістави визнати здобуті в ході досудового розслідування докази недопустими, у справі не встановлено.

Дійшовши висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. У постанові також зазначено, що, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки, суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме у неї виник умисел на заволодіння майном.

Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини викрадення ОСОБА_8 грошей потерпілого, які знайшли свою підтвердження і під час судового розгляду справи, свідчать про те, що такі його дії були поєднані з проникненням до сховища, а саме сейфу. Так, хоча обвинувачений і вказує, що перебував у підсобному приміщенні, де знаходився той сейф, з метою відпочити, проте переглянутий у судовому засіданні відеозапис свідчить про те, що знаходячись там, він деякий час спостерігав за обстановкою у приміщенні (сидів за столом, біля якого стояв сейф, періодично поглядаючи на вхід у приміщення), оглядав сейф, зокрема двері сейфу, смикаючи їх рукою , згодом взяв ключ, місцезнаходження якого згідно його пояснень йому було заздалегідь достовірно відомо, як і місцезнаходження сейфу з грошима, відкрив сейф, забрав гроші і пішов. Тому, на думку суду, прояв такої поведінки обвинуваченого дає підстави суду вважати, що перебуваючи у підсобному приміщенні, обвинувачений заздалегідь мав на меті викрасти гроші з сейфу.

Посилання сторони захисту на те, що до доступ до ключа від сейфу та до сейфу був вільний, наведених вище висновків суду не спростовують, оскільки хоча ці доводи і знайшли своє підтвердження, зокрема проти них не заперечив і сам потерпілий, проте вони свідчать лише про те, що встановивши у такий спосіб безперешкодний (вільний) режим доступу до сейфу та ключа від нього, потерпілий не обмежив в цьому нікого, зокрема, по суті, й обвинуваченого, який використав такий доступ як зручні, сприятливі умови для скоєння злочину викрадення грошей з сейфу, який умислом обвинуваченого сприймався як місцезнаходження майна, з кого він мав намір викрасти гроші, доступ до яких, на відміну від доступу до ключа та сейфу, був обмежений, і у подальшому реалізував свій злочинний намір.

Така позиція суду ґрунтується і на правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15.11.2012 року у справі №5-15 кс 12.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до категорії тяжких злочинів, поведінку обвинуваченого після його вчинення, зокрема те, що після викрадення грошей він відразу поїхав до м. Одеса і його місцезнаходження було встановлено більше ніж через півроку шляхом здійснення розшукових заходів після оголошення його розшуку, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи характеризується посередньо, має двох малолітніх дітей, що підтверджено документально, документів на підтвердження доводів обвинуваченого про перебування на його утриманні інших осіб у матеріалах справи немає, на час взяття під варту працевлаштований не був, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, раніше засуджувався за вчинення аналогічного злочину, судимість за який на даний час погашена і не має юридичного значення, проте характеризує його особу, обставинами, які пом`якшують покарання, визнає повне визнання обставин справи, часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди, те, що у судовому засіданні обвинувачений попросив вибачення у потерпілого, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено і вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному у санкції ч. 3 ст. 185 КК України, який, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування при призначенні обвинуваченому покарання зі застосуванням ст. 69 КК України, про що порушив питання останній, суд не вбачає.

Пред`явлений потерпілим цивільний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.

Керуючись ст.ст. 369, 373 - 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з поміщенням для відбування покарання до кримінально виконавчої установи закритого типу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 25 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2015 року по 16 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дві позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_6 15 470 (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят) грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 1 475,76 (одна тисяча чотириста сімдесят п`ять грн. 75 коп.) грн. (а.п. 156, 165).

Речові докази у справі: сліди пальців рук, диск з відеозаписом зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений, захисник, потерпілий мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинувачений має право заявити клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1