Справа № 314/3427/16-к
Провадження № 1-в/314/2290/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня, до засудження не працював. Мешкав: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1.12.02.2001 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 206 ч.1 , ст.140 ч.3, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 15.02.2003 року по відбуттю строку покарання.

2.24.06.2005 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

3.14.07.2006 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.187, 69, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 23.05.2011 року умовно-достроково, на невідбутий строк 4 місяці 4 дні.

4.30.01.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України, до арешту строком на 6 місяців.

519.04.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 30.01.2012 року та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці. Звільнений 13.12.2013 року умовно-достроково, на невідбутий строк 6 місяців 6 днів.

По даній справі засуджений: 16.12.2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 19.04.2012 року Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.84 КК України звільнений від відбуття покарання. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2014 року скасовано в частині звільнення обвинуваченого від призначеного покарання. Призначено покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі. Зарахувати час перебування під вартою з 18.02.2014 року по 23.09.2014 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.03.2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.01.2012 року по 02.07.2012 рік.

Початок строку: 18.05.2015 року. Кінець строку: 29.09.2016 року.

про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_6 просив суд задовольнити своє клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

Представник адміністрації установи не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 20.06.2015 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області( №101).

За час відбування покарання характеризується посередньо має 1 стягнення, яке не погашено в установленому законом порядку. Має одне заохочення, яке отримав безпосередньо перед розглядом клопотання

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований у 2015 році протягом 5-ти місяців. Протягом 2016 року працевлаштований на виробництві установи.

Його відношення до праці протягом певного періоду часу, на погляд суду, пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

Крім того засудженому ОСОБА_6 вже надавалася пільга у вигляді умовно-дострокового звільнення від покарання , та у цей період знову вчинив злочин , що не може свідчити про його виправлення та намагання не вчиняти нові злочини.

За таких обставин на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Дата призначення до судового розгляду 04.05.2016 10:20

04.05.2016

12.05.2016