Справа № 645/1462/16-к
Провадження № 1-кп/645/263/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2016 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Фрунзенського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області ОСОБА_3 ,

за участю захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду у м. Харкові матеріали обвинувального акта та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000107 від 16.04.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 302 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих спонукань, бажаючи отримувати доходи від протиправної діяльності, що полягає в організації та утриманні притону розпусти і надання такого місця для здійснення розпусних дій, в травні 2013 року підшукала кімнату № НОМЕР_1 , розташовану в готелі «Турист», за адресою м. Харків, пр. Московський, 144, в якій особи жіночої статі будуть надавати сексуальні послуги незнайомим чоловікам, замасковані під масаж. Після чого ОСОБА_5 звернулась до своєї родички ОСОБА_6 та, не посвячуючи її у свої злочинні наміри, повідомила про те, що вона збирається відкрити масажний салон, проте оскільки вона не є підприємцем, запропонувала ОСОБА_6 орендувати приміщення к. 801 у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де вона відкриє масажний салон.

ОСОБА_6 , не будучи проінформованою про злочинні наміри ОСОБА_5 , та введеною нею в оману, 27 травня 2013 року уклала договір №18 оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) кімнати № НОМЕР_1 розташованої в готелі «Турист» за адресою: АДРЕСА_1 з виконавчим директором готелю ОСОБА_7 , який також не знав про злочинні наміри ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , маючи злочинний намір, спрямований на створення та утримання місць розпусти з метою наживи, облаштувала приміщення, провела певні ремонтні роботи по підключенню освітлення, встановила обладнання для підігріву води, поставила масажні тапчани, а також підшукала дівчат, які будуть надавати сексуальні послуги незнайомим чоловікам. Для реалізації свого злочинного наміру, з метою залучення незнайомих чоловіків бажаючих отримати сексуальні послуги, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, посягаючи на моральні засади суспільства, замаскувавши свою протиправну діяльність під надання послуг масажу, розмістила рекламні об`яви про надання послуг еротичного масажу в газеті «Прем`єр», в мережі Інтернет, а також виготовила відповідні рекламні визитівки. При цьому, за вказаними у рекламі номерами телефонів, ОСОБА_5 з`ясовувала побажання незнайомих чоловіків щодо проведення розпусних дій та повідомляла їх вартість.

В період часу з 27 травня 2013 по 19 травень 2014 ОСОБА_5 особисто, а також із залученням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , під час проведення нібито масажних процедур, навмисно оголялись перед незнайомими чоловіками, доторкались до їх статевих органів з метою збудження та мастурбуючи половий член незнайомих чоловіків доводили їх до еякуляції, надаючи при цьому дозвіл доторкатись до оголених частин свого тіла, за що в подальшому отримували від чоловіків грошову винагороду, яку розділяли в заздалегідь обговорених частинах.

Таким чином, ОСОБА_5 у приміщенні № 801 готелю «Турист» по пр. Московському, 144 у м. Харкові, на думку органу досудового розслідування, організувала притон розпусти, який в цілях маскування назвала «масажний салон», не реєструючи його в органах влади та інших контролюючих органах, після чого упродовж тривалого часу, з 27 травня 2013 року по 19 травня 2014, утримувала його в стані придатному для функціонування в якості спеціально обладнаного місця для вчинення розпусних дій, а так само організувала безпосереднє надання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 сексуальних послуг незнайомим чоловікам за грошову винагороду.

Крім того, продовжуючи звою злочину діяльність, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих спонукань, бажаючи отримувати ще більші доходи від протиправної діяльності, що полягає в організації та утриманні притону розпусти, вирішила розширити мережу притонів розпусти замаскованих під масажні салони, для чого в серпні 2013 року підшукала кімнату, розташовану на другому поверсі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_2 , в якій особи жіночої статі будуть надавати сексуальні послуги незнайомим чоловікам, замасковані під масаж. Після чого ОСОБА_5 звернулась до своєї родички ОСОБА_6 та, не посвячуючи її у свої злочинні наміри, повідомила про те, що вона збирається відкрити масажний салон, проте оскільки вона не є підприємцем, запропонувала ОСОБА_6 орендувати приміщення кімнати, розташованої на другому поверсі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де вона відкриє масажний салон.

ОСОБА_6 , не будучи проінформованою про злочинні наміри ОСОБА_5 , та введеною нею в оману, 01 вересня 2013 року уклала договір №20/13 оренди кімнати №б/н розташованої на другому поверсі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 з директором готелю ОСОБА_11 , який також не знав про злочинні наміри ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , маючи злочинний намір, направлений на створення та утримання місць розпусти з метою наживи, облаштувала приміщення, провела певні ремонтні роботи по підключенню освітлення, встановила обладнання для підігріву води, поставила масажні тапчани, а також підшукала дівчат, які будуть надавати сексуальні послуги незнайомим чоловікам. Для реалізації свого злочинного наміру, з метою залучення незнайомих чоловіків бажаючих отримати сексуальні послуги, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, посягаючи на моральні засади суспільства, замаскувавши свою протиправну діяльність під надання послуг масажу, розмістила рекламні об`яви про надання послуг еротичного масажу в газеті «Прем`єр», в мережі Інтернет, а також виготовила відповідні рекламні визитівки. При цьому, за вказаними у рекламі номерами телефонів, ОСОБА_5 з`ясовувала побажання незнайомих чоловіків щодо проведення розпусних дій та повідомляла їх вартість.

В період часу з 01 вересня 2013 по 19 травня 2014 ОСОБА_5 особисто, а також із залученням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , під час проведення нібито масажних процедур, навмисно оголялись перед незнайомими чоловіками, доторкались до їх статевих органів з метою збудження та, мастурбуючи половий член незнайомих чоловіків, доводили їх до еякуляції, надаючи при цьому дозвіл, доторкатись до оголених частин свого тіла, за що в подальшому отримували від чоловіків грошову винагороду, яку розділяли в заздалегідь обговорених частинах.

Таким чином, ОСОБА_5 у приміщенні кімнати на другому поверсі готелю «Старт» по Плеханівська, 18 у м. Харкові, на думку органу досудового розслідування, організувала притон розпусти, який в цілях маскування назвала «масажний салон», не реєструючи його в органах влади та інших контролюючих органах, після чого упродовж тривалого часу, з 01 вересня 2013 року по 19 травня 2014, утримувала його в стані придатному для функціонування в якості спеціально обладнаного місця для вчинення розпусних дій, а так само організувала безпосереднє надання ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 сексуальних послуг незнайомим чоловікам за грошову винагороду.

18 березня 2016 року між прокурором Фрунзенського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 в порядку ст.. ст. 468-470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 302 КК України. Також, сторонами погоджене покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 302 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Суд дослідивши обвинувальний акт, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону та вислухавши думку учасників судового провадження, які просили суд затвердити та призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи, вважає, що слід відмовити в затвердженні даної угоди, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо:1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону через допущену неправильну правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.
Так з даної угоди вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється за ч.2 ст.302 КК України, тобто створення та утримання місць розпусти з метою наживи. Проте з даним висновком суд погодитися не може, виходячи з наступного.
Як вбачається з листа №125-01-507 від 31.03.2016 року кафедри кримінального права професора ОСОБА_15 , поняття «проституція» використовується в галузях адміністративного та кримінального законодавства (відповідно ст. 181і КУпАП і ст. 303 КК України). У початковій редакції ч. 1 ст. 303 (проституція або примушування чи втягнення до заняття проституцією) КК 2001 року, що набрав чинності з 1 вересня 2001 року, аналізоване поняття визначалось як «надання сексуальних послуг з метою отримання доходу». Законом України від 12.01.2006 р. до ст. 303 КК були внесені зміни, внаслідок чого було, зокрема, змінено назву цієї статті та декриміналізовано діяння, передбачене ч. 1 ст. 303 КК України, а саме «систематичне заняття проституцією, тобто надання сексуальних послуг з метою отримання доходу». На сьогодні чинна редакція ст. 303 КК визначення поняття «проституція» не містить і його зміст на національному законодавчому рівні не розкривається. Проте, це не означає, що змінився зміст цього поняття, бо усунута лише кримінальна відповідальність за зайняття проституцією - надання послуг сексуального характеру за винагороду.
У Конвенції про боротьбу з торгівлею людьми і з експлуатацією проституції третіми особами зазначається, що «Сторони в цій Конвенції зобов`язуються накладати кару на кожного, хто для задоволення похоті іншої особи: 1) зводить, умовляє або спокушає з метою проституції іншу особу, навіть за згодою цієї особи; 2) експлуатує проституцію іншої особи, навіть за згодою цієї особи» (ст. 1).
Спираючись на попередню редакцію ч. 1 ст. 303 КК України та зміст ст. 1 вищеназваної Конвенції вважається необхідним виходити з розуміння проституції як надання особою сексуальних послуг за винагороду.
Послуга - це діяльність, здійснювана особою на замовлення споживача (клієнта) для задоволення його особистих потреб з метою одержання доходу.
Сексуальними слід вважати послуги, призначені для задоволення статевої пристрасті (похоті) іншої особи, тобто потреб, спрямованих на сексуальне збудження. Такими послугами можуть бути статеві зносини, мужолозтво, лесбіянство та інші дії сексуального характеру, умовою вчинення яких є грошова або будь-яка інша, як правило, майнова винагорода.
Поняттям «інші дії сексуального характеру» охоплюються будь-які дії, наслідком яких є задоволення статевого інстинкту (пристрасті) клієнта різноманітними розпусними діями та актами (сексуальний масаж, здійснюваний, наприклад, особою в оголеному вигляді, мазохістські процедури, розпусні пози, групові дії сексуального характеру тощо).
У зв`язку з наведеним не підлягає сумніву, що систематичне умисне оголення перед незнайомими чоловіками, доторкання до їх статевих органів з метою збудження та мастурбація статевого органу з доведенням до еякуляції, вчинені за грошову винагороду, повинні визнаватися ні чим іншим, як проституцією.
Особи, які надають одиничні чи повторні сексуальні послуги за винагороду, підлягають адміністративній відповідальності за ст. 181і КУпАП, а сутенерство (дії по забезпеченню заняття проституцією іншою особою) або втягнення в діяльність, пов`язану з наданням послуг такого характеру чи примушування особи до зайняття проституцією, утворюють склад злочину, передбаченого відповідною частиною ст. 303 КК України, а дії ОСОБА_5 мають бути кваліфіковані саме за цією статтею 303 КК України.
Крім того, створення або утримання приміщення, спеціально підготовленого, пристосованого або використаного для постійного або періодичного надання сексуальних послуг, слід визнати місцем розпусти, не охоплюється ознаками ст. 303 КК, України а отже потребує додаткової кваліфікації ще й за відповідною частиною ст. 302 КК України.
Враховуючи наведене суд вважає, що дана угода суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, а тому дана угода, відповідно до вимог ст. 474 КПК України, не може бути затверджена судом, в зв`язку з чим кримінальне провадження необхідно повернути прокуророві для продовження досудового розслідування в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 314 ч.3 п. 1, ст. 372, ст.. 474 ч. 7 КПК України -
У Х В А Л И В :
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 18 березня 2016 року між прокурором Фрунзенського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.. 302 ч.2 КК України за яке призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Повернути кримінальне провадження прокуророві для продовження досудового розслідування в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя