Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-2390/517/12 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: ст. 367 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2012 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційною суду Черкаської області в складі:

головуючого Безверхого І.В.,

суддів Мунька К.П.,Попельнюха Р.О.,

та участю прокурора Якушиної О. В.,

адвоката ОСОБА_3,

обвинуваченого ОСОБА_4,

розглянула кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та апеляційною скаргою із послідуючими доповненнями адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на постанову Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2012 року, якою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 367 ч. 2 КК України направлено прокурору Корсунь-ІІІевченківського району Черкаської області для проведення додаткового розслідування.

Згідно матеріалів справи та постанови суду першої інстанції органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, то він, працюючи селищним головою Стеблівської селищної ради смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області відповідно до рішення Стеблівської селищної ради від 18.04.2006 року, будучи відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-В від 21.05.1997 року, - головною посадовою особою територіальної громади селища, маючи своїм обов'язком забезпечувати здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади, організовувати робочу та здійснювати керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, підписувати рішення ради та її виконавчого комітету, видавати розпорядження у межах своїх повноважень, тобто виконуючи на підставі цього Закону організаційно-розпорядчі функції, відповідно будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, достовірно знаючи про діяльність на території Стеблівської селищної ради місцевої пожежної охорони, як комунальною підприємства, так як вона була створена рішенням Стеблівської селищної ради за № 4-11 від 30.01.2003 року, на підставі п. 32 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», працівники якої призначалися на робочу пожежних за розпорядженням селищного голови, заробітна плата виплачувалася працівникам даного комунального підприємства Стеблівською селищною радою, тобто відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1962 року, будучи у даному випадку роботодавцем, маючи своїм обов'язком відповідно до ст. 8, 13, ч. 2 та ч. 6 ст. 18 Закону України «Про охорону праці», створення на робочому місці умов праці відповідно до нормативно-правових актів, а також

забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, з цією метою забезпечити функціонування системи управління охороною праці шляхом створення відповідних служб і призначення посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, працівникам видавати безоплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту, забезпечити працівникам, які зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, під час прийняття на роботу та щороку проходження навчання та перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці, не допускати до роботи працівників, які не пройшли навчання, інструктажу і перевірку знань з охорони праці, забезпечити проходження працівниками комунального підприємства, на яких покладаються функції із запобігання та гасіння пожеж, професійної підготовки в навчальних підрозділах державної пожежної охорони, а також забезпечити їх спеціальним (форменим) одягом, спорядженням та засобами індивідуального захисту за нормами, передбаченими для особового складу державної пожежної охорони, а відповідно до п. 68 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці за № 15 від 26.01.2005 року, роботи по гасінню пожеж відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, також відповідно п. 8 Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженого наказом Держнагдядохоронпраці за № 263/121 від 23.09.1994 року, ці роботи відносяться до переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, відповідно до п. 4.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженої о наказом Держнаглядохоронпраці за № 15 від 26.01. 2005 року, посадові особи та інші працівники, зайняті па роботах із підвищеною небезпекою та роботах, де є потреба у професійному доборі, проходять щорічне спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці, неналежно виконуючи свої службові обов'язки через недбале та несумлінне ставлення до них, не прийняв мір до належної державної реєстрації створеного селищною радою комунального підприємства, не призначив керівника та особу, яка відповідала б за охорону праці на даному підприємстві, не забезпечив працівників підприємства справними засобами індивідуального захисту, а відповідно до п. 4.13.1.1 та п. 5.8.3 Правил безпеки праці в органах та підрозділах МНС України, затверджених наказом МНС України за № 312 від 07.05.2007 року, особовий склад пожежної охорони, члени пожежно-сторожової охорони (далі-ПСО), добровільних пожежних дружин та інших протипожежних формувань не допускаються до організації і ведення бойових дій на пожежі (аварії, стихійному лихові) без бойового одягу та спорядження, бойовий та захисний одяг мають забезпечувати безпеку та зручність роботи пожежників за умов високих та низьких температур, а також захисту від впливу води та розчинів. Забороняється застосовувати на бойовому чергуванні пожежні каски без енергонопоглинаючих систем (тулій) та підборідних пасів із застібками, бойовий одяг та захисний одяг, рукавиці, які мають розриви та інші пошкодження, так як відповідно до висновку експерта судової інженерно- технічної експертизи за № 1929/10-15 від 24.06.2010 року, наданий для проведення експертного дослідження бойовий одяг пожежного: пожежна каска та краги за своїм технічним станом та конструкцією не відповідають вимогам п. 4.15.1.1 Правил в частині надривів та значних розривів матеріалу, зміни конструкцій підвісної системи каски, відсутності на касці пелерини із задньої її частини, яка ослаблює дію теплової енергії і відповідно не є придатним для свого використання за призначенням, внаслідок чого до робіт по гасінню пожеж у місцевій пожежній охороні на посаду пожежного був допущений ОСОБА_5, 04.09.1971 народження, який на протязі всього часу роботи на даній посаді не проходив професійну підготовку у навчальних підрозділах державної пожежної охорони та не проходив навчання та перевірку знань з охорони праці по виконанню цих робіт і який 25.08.2007 року під час гасіння пожежі будинку громадянина ОСОБА_6, що знаходиться у с. Комарівці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, не маючи професійних навиків по гасінню пожеж, по причині того, що він не проходив навчання у навчальних підрозділах державної пожежної охорони, в порушення ч. 2 ст. 91 Бойового статуту пожежної охорони та п. 5.9.2. Правил, відповідно до яких роботи щодо розбирання покрівлі чи покриття проводяться групами у складі 2-3 чоловік, для виявлення скритих місць горіння, випуску диму і застосування засобів для гасіння пожежі, конструкції розкриваються тільки після того, як засоби гасіння знаходяться біля місця розкривання і готові до дії, піднявся по драбині на покрівлю будинку та почав розбирати конструкції покрівлі при відсутності взагалі біля місця пожежі пожежного автомобіля і відповідно не маючи під руками засобів для гасіння пожежі, води, маючи несправні засоби індивідуального захисту, пожежну каску, яка фактично не захищала його організм від дії значної теплової енергії, під дією даних негативних факторів втратив свідомість, був доставлений у Корсунь-Шевченківську ЦРЛ, де через деякий час помер і безпосередньою причиною його смерті, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи, є загальна дія на організм людини високої температури і як складова частина цієї дії - температурний вплив на органи дихання, між дією надмірно високої температури і не застосуванням засобів індивідуального захисту вбачається прямий причинний зв'язок.

Направляючи дану кримінальних справу на додаткове досудове розслідування, суд в постанові послався на його неповноту та неправильність, яка не може бути усунута в судовому засіданні в холі проведення судового слідства.

При цьому зазначив, що органу досудового слідства необхідно дослідити ряд важливих обставин, зокрема:

- встановити причину смерті ОСОБА_5 шляхом проведення повторної експертизи:

- в установленому кримінально-процесуальному порядку приєднати до справи в якості речових доказів документи про прийняття на роботу ОСОБА_5, книгу несення служби працівниками Стеблівської МПО;

- встановити місце знаходження одягу, в якому ОСОБА_5 перебував під час гасіння пожежі та приєднати його до матеріалів справи в якості речового доказу;

- прийняти процесуальні рішення щодо інших службових осіб Стеблівської селищної ради, в т.ч. і тих, які створювали вказаний пожежний підрозділ та приймали на роботу ОСОБА_5;

- на виконання вимог судів, які попередньо повертали справу на додаткове розслідування, встановити особу, яка мала бути керівником гасіння пожежі в даному випадку, прийняти відносно неї та пожежного ОСОБА_7 необхідні процесуальні рішення;

- виконати вимоги п. 1 ст. 64 К11К України в частині визначення часу або періоду часу вчинення діяння, що інкримінуються ОСОБА_4

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції від 03.04.2012 року про направлення справи відносно ОСОБА_8 обвинуваченого за ч. 2 ст. 367 КК України на додаткове розслідування. В обгрунтування своїх вимог вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним іа необгрунтованим з наступних підстав:

*в даному випадку, органи місцевої виконавчої влади не повинні були здійснювати контроль за діяльністю МПО (місцевої пожежної охорони), оскільки вони цей орган не створювали і відповідно вирішувати питання про притягнення їх до кримінальної відповідальності не має підстав;

*між дією надмірно високої температури на тіло ОСОБА_5 і не застосування останнім засобів індивідуального захисту вбачається прямий причинний зв'язок;

*інші службові особи Стеблівської сільради не відповідають за це, оскільки саме ОСОБА_8 повинен був прийняти рішення та виконати інші відповідні дії, виконання яких унеможливило б настання даного нещасного випадку та інше.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі захисник підсудною ОСОБА_4 ОСОБА_3 ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по кримінальній справі відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 367 КК України за відсутністю в його діях складу злочину. При цьому обґрунтовує свої апеляційні вимоги тим, що вона винесена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону під час порушення даної справи та проведенні досудового слідства по ній. Крім цього, посилається на те, що прокурор під час зміни обвинувачення ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 272 КК України па ч. 2 ст. 367 КК України, зазначив, що останній не допускав пожежного МПО ОСОБА_5 до роботи з гасіння пожеж, а відтак не давав будь-яких розпоряджень про його виїзд на гасіння пожежі в с. Комарівка і не був присутнім під час ліквідації пожежі.

Крім цього, ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування кримінального закону судом першої інстанції. Також, посилається на те, що ОСОБА_5 допустив порушення ч. 2 п. 91 Бойового статуту пожежної охорони та п. 5.92 Правил відповідно до яких роботи щодо розбирання покрівлі чи покриття проводиться групами по 2-3 особи.

Крім цього, захисник ОСОБА_3 посилається ще й на покази свідків по справі, згідно яких вбачається, що обставини обвинувачення ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінальної справи, не знайшли свого підтвердження, а тому у діях останнього відсутній і склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України.

У доповненні до апеляції захисник ОСОБА_4 ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, а справу ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України провадженням закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки, які містяться у пред'явленому ОСОБА_4 обвинуваченні та у судовому рішенні, ґрунтуються на доказі вини ОСОБА_4 інженерно-технічній експертизі. Проте, на його думку, вказаний висновок немає ніякої доказової бази, оскільки каска не вилучалася для експертного дослідження, а тому й висновок є недопустимим доказом і підлягає виключенню із числа доказів у справі. Також, посилається на порушення встановлених законом строків досудового слідства, який закінчився 05.04.2009 року, і слідчий не порушив перед прокурором питання про продовження вказаного строку і звернувся з ним лише 17.04.2009 року.

Заслухавши суддю-доповідача. прокурора, яка підтримала подану апеляцію прокурора, думку захисника ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію з послідуючими доповненнями, обвинуваченого ОСОБА_4, який підтримав позицію свого захисника, дослідивши матеріали справи та обміркувавши над доводами вищезазначених апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_9-ОСОБА_3 задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

При проведення досудового слідства орган, який проводив ці дії, вимоги закону не виконав та допустив неповноту та неправильність дослідження обставин справи, порушеної стосовно ОСОБА_4

А тому, суд першої інстанції вірно та обгрунтовано дійшов до висмовку про неповноту та неправильність проведеного по справі досудового слідства, яка виразилася у недослідженні обставин, з'ясування яких має істотне значення для правильного вирішення справи, вказавши при цьому на ті обставини, які підлягають дослідженню.

Висновок суду першої інстанції про неможливість усунення встановленої судом неповноти та неправильності досудового слідства у судовому засіданні є вірним та обгрунтованим.

За таких обставин, вимога суду про необхідність проведення додаткового досудового слідства спрямована на виконання положень ст. 22 КПК України, зокрема на підтвердження або спростування пред'явленого ОСОБА_4 обвинувачення, а також підтвердження або спростування його доводів про непричетність до вчинення даного злочину.

Відповідно до положень п. 8 ПП ВСУ № 2 від 11.02.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», зазначено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КІІК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з'ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Також, згідно до положень п. 9 вищезгаданої ППІ ВСУ, зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 281 КІІК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, що на думку колегії суддів має місце в даному конкретному випадку.

В зв'язку з викладеним, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність направлення справи на додаткове розслідування, а тому колегія суддів вважає, що підстав для скасування постанови місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 362. 365. 366 КІІК України, колегія суддів, -

у хвалил а:

Постанову Корсунь-ПІевченківського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2012 року про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 367 КК України прокурору Корсунь-Шевченківського району для проведення додаткового досудового слідства залишити без зміни, а апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, - без задоволення.

При проведенні додаткового досудового слідства необхідно виконати вказівки, викладені у мотивувальній частині постанови місцевого суду.

Міру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_4 залишити попередню - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Головуючий

Судді