Справа № 159/3273/15-к Провадження №11-кп/773/128/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст. 190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2016 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не судимого, одруженого,

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що, він, працюючи слідчим, будучи лейтенантом міліції, тобто представником влади та службовою особою, яка займає відповідальне становище, маючи у своєму провадженні кримінальну справу, порушену ним же 15.02.11 р. щодо ОСОБА_9 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, при її розслідуванні у лютому 2011 р. у своєму службовому кабінеті № 9, знаходячись у приміщенні Волинського ЛВ У МВС України на Львівській залізниці, розташованому у м. Ковелі Волинської області, по вул. Драгоманова, 17, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті єдиний умисел шляхом обману заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 на загальну суму 1 000 доларів США, що у еквіваленті до національної валюти України за станом на 21.02.11 р. складало 7 940 грн., усвідомлюючи, що він не має можливості будь - яким чином вплинути на подальший рух кримінальної справи, оскільки з 26.02.11 р. вона вибула з його провадження, а також вплинути на призначення судом покарання, шляхом обману створював у ОСОБА_9 враження, що може допомогти у вирішенні даного питання, звернувся до останнього із пропозицією сприяти у розслідуванні справи, а саме долучити до матеріалів провадження дані, що позитивно характеризують ОСОБА_9 , долученні до матеріалів документів, які будуть підставою для пом`якшення відповідальності, що у подальшому могло сприяти у призначенні судом ОСОБА_9 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

ОСОБА_9 , не усвідомлюючи протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , прийняв від останнього пропозицію та добровільно погодився сплатити вищевказану суму коштів частинами: 1 000, 4 000 та 3 000 гривень. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, 15.03.11 р. ОСОБА_7 шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у розмірі 1 000 грн., о 12 год. 21.03.11 р. - ще у розмірі 4 000 грн., після чого обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий працівниками У СБ України у Волинській області.

Таким чином, згідно з обвинувальним актом, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи шляхом обману, намагався заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 у загальні сумі 8 000 грн., однак, не довів до кінця свої дії з причин, що не залежали від його волі, тобто обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, а саме у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, що, відповідно до ст. 477 КПК України, належить до категорії злочинів приватного обвинувачення.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 150 300 000 001 05 від 30.04.15 р. щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 190 КК України, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляції вказує на незаконність ухвали суду, оскільки по справі відсутній потерпілий. Фактично ніхто по справі, як потерпілий, не допитувався, а обвинувачений своєї згоди на закриття провадження по справі не давав. Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, суд безпідставно застосував положення ч. 6 ст. 340 КПК України, а саме - повторну неявку потерпілого у судове засідання. Зазначає, що застосування даного закону можливе у випадку, коли прокурор відмовився від державного обвинувачення, а потерпілий висловив свою згоду на підтримання обвинувачення в суді. Лише тоді повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, без поважних на те причин або без повідомлення про причини неприбуття, прирівнюється до його відмови від обвинувачення і має наслідком закриття провадження. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисника, прокурора, які підтримали апеляційні скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Закриваючи дане кримінальне провадження, суд першої інстанції вказав в своєму рішенні, що у даному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_9 повторно не прибув для участі в судовому засіданні без поважних причин та не повідомив причини своєї неявки, а тому, на підставі п.7 ч.1. ст.284, ч.6 ст.340, ст.477 КПК України, провадження було закрито.

Проте, на думку колегії суддів такі висновки суду першої інстанції є передчасними та помилковими з наступних підстав.

Так, безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, згідно з ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284 КПК України, є відмова потерпілого або його представника від обвинувачення, а також примирення потерпілого з підозрюваним/обвинуваченим у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом (ч. 4 ст. 56 КПК).

Досудове розслідування та судовий розгляд в даному кримінальному провадженні проводилися з 2011 року за нормами КПК України (в редакції 1960 року) за фактом вчинення ОСОБА_7 зазначених злочинних дій.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 08.04.2015 року вирок Ковельського міськрайонного суду від 06.05.2014 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.368 КК України, скасовано, а справу повернуто прокурору Волинської області на додаткове розслідування.

30.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.190 КК України, за фактом закінченого замаху на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману.

При цьому, після внесення вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань ні стороною обвинувачення, ні судом не було з`ясовано чи потерпілий ОСОБА_9 має намір підтримувати обвинувачення проти ОСОБА_7 , чи примиритися з останнім, будь-яких даних про те, що він належним чином повідомлений про дату та місце розгляду судом кримінального провадження в матеріалах немає, що свідчить про передчасність та помилковість висновку суду про відмову потерпілого від обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Посилання суду на положення ч.6 ст.340 КПК України внаслідок повторної неявки потерпілого до суду без поважних причин також є необґрунтованими, оскільки з наявного в провадженні листа Управління СБУ у Волинській області від 28.12.2015р. вбачається, що ОСОБА_9 26.05.2014 року о 14 годині 04 хв. виїхав у Республіку Білорусь через МПП "Доманово" та на даний час на територію України не повертався. Крім того, положення даної статті не є такими, що нормативно регулюють ведення кримінального провадження, яке було розпочате саме в формі приватного обвинувачення.

Вказані порушення кримінального процесуального закону є істотними, а тому ухвала Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2015 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.190 КК України скасувати та призначити новий розгляд даного провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: