Провадження 1КП-200-25-16
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ
05 травня 2016 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вознесенськ, Миколаївської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.05.1999 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.2296 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 25.06.2001 по відбуттю строку покарання;
- 27.09.2002 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.01.2006 по відбуттю строку покарання;
- 02.08.2006 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 02.08.2008 по відбуттю строку покарання;
- 05.05.2009 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.395, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;
- 22.03.2010 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ст.71 КК України до 2 років та 2 місяців позбавлення волі;
- 07.04.2010 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до 2 років та 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.06.2010 вирок скасовано. Відповідно ч.4 ст.70 КК України дане покарання поглинути покаранням за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2010 призначити покарання за ч.2 ст.309 КК України 2 рок та 2 місяці позбавлення волі, звільнений 04.05.2012 по відбуттю строку покарання;
- 25.06.2013 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.263 КК України до штрафу 850 гривень;
- 18.07.2014 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.263, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі, з випробуванням на 1 рік;
- 20.08.2014 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 2 років та 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.10.2014 вирок змінено, за ч.2 ст.309 КК України призначити покарання 2 роки позбавлення волі. Вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2014 виконувати самостійно,
у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004596 від 01.07.2013, № 0007092 від 06.10.2013, -
ВСТАНОВИВ:

01 липня 2013 року, приблизно о 03 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку 27 по вул.Набережна Леніна в м.Дніпропетровську, маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, вступивши у попередню змову з невстановленим співучасником злочину, відповідно до відведеної йому ролі, повинен був спустись в яму, яка знаходилась біля одного з вікон будинку АДРЕСА_2 , де знаходилось майно потерпілого ОСОБА_5 , а невстановлений співучасник злочину, згідно відведеної йому ролі, повинен був знаходитись біля ями та отримувати речі та предмети, які передаватиме ОСОБА_4 з вищевказаної ями. ОСОБА_4 реалізуючи виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи погоджено за попередньою змовою групи осіб, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, погоджено в групі, викрав майно яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме:

- один рулон лінолеуму світло-коричневого кольору, вартістю 2000 грн.;

- гранітну плитку в кількості 10 м2, вартістю 5000 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 7000 грн.

Після чого ОСОБА_4 , разом з невстановленим співучасником злочину, з викраденим майном, виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагався покинути місце скоєння кримінального правопорушення, однак, довести до кінця свій злочинний умисел та розпорядитися викраденим майном не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий співробітниками поліції.

Наприкінці вересня 2013 року, більш точну дату встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись біля «Будинку книги», який розташований за адресою вул.Гоголя, 15-а в м.Дніпропетровську, реалізуючи раптово виниклий умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, в баку для сміття знайшов предмет, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом по типу кастет, який він не маючи передбаченого законом дозволу, носив при собі до 05.10.2013.

05 жовтня 2013 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 взяв металевий предмет, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом по типу кастет та прибув до буд. АДРЕСА_3 , де був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього предмет, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом по типу кастет, який останній незаконно без передбаченого законом дозволу носив при собі.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, а його умисні дії, які виразились в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Умисні дії ОСОБА_6 які виразились в незаконному носінні холодної зброї (кастету), без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні:

Поясненнями обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину визнав повністю та пояснив, що 01.07.2013, приблизно о 03.00 год., він з малознайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_7 проходили по АДРЕСА_2 він побачив підвальне приміщення, металева огорожа вікна якого була пошкоджена, з вікна був висунутий рулон лінолеуму, а біля вікна лежала плитка. В нього виник умисел викрасти вказані предмети. Він запропонував ОСОБА_7 допомогти йому викрасти будівельні матеріали, на що останній погодився. Він заліз в яму, яка знаходилась біля вікна, та став подавати ОСОБА_7 плитку. Передавши приблизно 80 шт. плитки, він побачив що частина огорожі звільнилась і в нього з`явився доступ до приміщення. Він вліз до приміщення і почув, що з ОСОБА_7 хтось розмовляє. Він вийшов на вулицю і побачив працівників міліції, які його затримали.

Наприкінці вересня 2013 року він знаходився на вул.Гоголя в м.Дніпропетровську, де біля сміттєвого баку знайшов металевий предмет схожий на кастет, який він взяв собі і залишив для самозахисту. 05.10.2013 він взяв з собою кастет та пішов по справах. Проходячи по вул.Героїв Сталінграду він був затриманий працівниками поліції, які вилучили в нього кастет. В скоєному щиро кається і просить суворо не наказувати.

А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:

- протоколом огляду місця події від 01.07.2013, відповідно якого за адресою АДРЕСА_4 , були оглянуті, рулон лінолеуму світло-коричневого кольору та гранітна плитка розміром 400х600 мм в кількості 47 шт. (т.1, а.с.4-7);

- протоколом огляду від 05.10.2013, відповідно якого у обвинуваченого ОСОБА_4 з правої кишені куртки було виявлено та вилучено металевий предмет овальної форми з отворами для пальців схожий на кастет (т.2, а.с.5);

- висновком експерта № 62/03-347 від 10.10.2013 відповідно якого предмет вилучений у ОСОБА_4 являється холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом з використанням заводського обладнання по типу кастета (т.2, а.с.13-15).

Суд вважає вину ОСОБА_6 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 та ч.2 ст.263 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в незаконному носінні холодної зброї (кастету), без передбаченого законом дозволу, правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Відповідно до ст.349 КПК України, інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення не досліджені в судовому засіданні, у зв`язку з визнанням їх дослідження недоцільним, оскільки ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджуються з кваліфікацією вчинених діянь, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин та фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь здійснення ним злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця та приймає до уваги, що кримінальні правопорушення вчиненні ОСОБА_6 віднесені до категорії середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебував під наглядом з діагнозом «психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіоідів. Синдром залежності.». До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах визначених санкціями частини 2 статті 185 та частини 2 статті 263 Кримінального кодексу України. При призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд вважає необхідним застосувати ч.1 ст.70 КК України та визначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Враховуючи те, що обвинувачений винний в кримінальних правопорушеннях, які він вчинив до постановлення вироку Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014, суд вважає необхідним застосувати ч.4 ст.70 КК України та за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України при проведені криміналістичної експертизи по кримінальній справі, які відповідно наданого розрахунку складають суму 195 грн. 60 коп., суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на обвинуваченого в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.369-371, ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 та ч.2 ст.263 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

-за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, та за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2014 покарання у виді двох років позбавлення волі, зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік, і покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України, виконуючи кожний вирок самостійно.

Строк покарання обчислювати з 05.05.2016.

Зарахувати в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 20.08.2014 по 16.10.2014 та з 24.03.2016 по 05.05.2016, перерахував вказаний період, на підставі ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази:

-лінолеум та плитку, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати повернутими власнику;

-кастет, який зберігається в камері схову Бабушкінського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у сумі 195 грн. 60 коп.

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська