Дата документу Справа № 328/3791/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №328/3791/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/697/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м.Запоріжжі матеріали кримінального провадження № 0001652 від 27.12.2014 р. за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Візирка Комінтернівського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 14.12.2000 р. Токмацьким райсудом Запорізької області за ч.3 ст.140, ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік;

2) 22.08.2001 р. Токмацьким райсудом за ч.2 ст.140, ст.43 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

3) 27.03.2002 р. Токмацьким райсудом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 16.12.2004р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 27 днів;

4) 25.10.2005 р. Токмацьким райсудом за ч.3 ст.186, ст.ст. 69, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 25.01.2008р. умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 8 днів;

5) 28.01.2010 р. Токмацьким райсудом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26.12.2012 по відбуттю строку покарання;

6) 18.06.2010 р. Токмацьким райсудом за ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі:

- адвокат ОСОБА_6 і обвинувачений ОСОБА_7 просять вирок Токмацького районного суду щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки суд не взяв до уваги щире каяття ОСОБА_7 , який позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей, вагітну цивільну дружину та непрацездатного батька, добровільно частково відшкодував завдану шкоду.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 09.02.2016 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі; запобіжний захід не обирався; строк покарання визначено обчислювати з моменту звернення вироку до виконання; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 - 7514,46 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_7 засуджено за те. що він 27 грудня 2014 р. приблизно о 15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на сходах біля вхідних дверей до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у АДРЕСА_3 , під час конфлікту з ОСОБА_9 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівого ока, від чого ОСОБА_9 впав на землю, а коли ОСОБА_9 підвівся з землі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс ще один удар кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_9 , спричинивши останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 69 від 25.05.2015 р. тяжке тілесне ушкодження у вигляді важкої контузії, субкон`юнктивального обширного розриву склери з випадінням внутрішніх оболонок, скловидного тіла, кристалика, відриву верхньої та зовнішньої прямих м`яз, рваних ран верхнього та нижнього вік лівого ока, які призвели до повної втрати зору на ліве око у ОСОБА_9 , 1964 року народження, і викликало стійку втрату працездатності більше ніж на 1/3.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- адвокат ОСОБА_6 і обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі підтримали апеляційну скаргу, при цьому надали суду ксерокопії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_10 та Назара Мотуз, батьком яких вказано обвинуваченого ОСОБА_7 , а також квитанції про переказ ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_12 грошових коштів 15.03. та 12.04. 2016 р. по 200 грн.

- прокурор ОСОБА_8 вважає вирок щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, а апеляцію адвоката ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягаючою задоволенню.

Заслухав доповідь судді по справі, адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає вирок суду законним та обгрунтованим, а апеляцію не підлягаючою задоволенню за наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні зазначеного у вироку злочину, а саме в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , в повному обсязі підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, викладеними у вироку суду, є обґрунтованими і ніким не оскаржуються. Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.

При призначені покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції ретельно перевірив всі обставини, передбачені ст.ст. 65, 66, 67 КК України, в тому числі і ті, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до тяжких, дані про особу обвинуваченого, який характеризується негативно (т.1 а.с.182), має хворобу на туберкульоз, та наявність чи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, яким, на думку судової колегії, дав у вироку належну оцінку на підставі досліджених доказів (т.1 а.с.202, 203), про що прямо зазначив у вироку.

ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий і суд обґрунтовано визнав обставиною, що обтяжує покарання, наявність рецидиву злочинів.

За вказаних обставин посилання адвоката ОСОБА_6 на позитивну характеристику ОСОБА_7 , наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей, вагітної цивільної дружини та непрацездатного батька, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, як на підставу застосування ст.75 КК України , судова колегія вважає безпідставним.

Приймаючи до уваги, що суд призначив ОСОБА_7 мінімальну міру покарання за ч.1 ст.121 КК України, незважаючи на встановлення обвинуваченим батьківства у відношення двох дітей після винесення вироку та часткове відшкодування (1,56% від загальної суми стягнутої на користь потерпілого), судова колегія не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_7 ст.ст.69, 75 КК України.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий
Судді