УХВАЛА
Іменем України
06 жовтня 2016 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з скаргою на бездіяльність прокурора Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
У своїй скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що 19.09.2016 р. він звернувся до прокурора Одеської області з повідомленням про вчинення суддею Київського районного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 375 КК України.
Проте, на момент звернення до суду із скаргою відомості до ЄРДР, в супереч ст. 214 КПК України, внесені не були.
Заявник у судове засідання по розгляду скарги не з`явився, просив суд розглядати скаргу за його відсутністю.
Прокурор до судового засідання по розгляду скарги не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений, про причини неявки до судового засідання не повідомив.
Зважаючи на вищенаведене, згідно з ст. 306 КПК України, вважаю можливим розглядати скаргу за відсутності прокурора.
Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.
Так, ч. 1 ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий або прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути визначальним критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Таким чином, для того щоб відомості, які викладені у заяві або повідомленні про злочин, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вони мають містити окрім ознак кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) також фактичні дані, які підтверджують його вчинення.
Однак, зазначених вимог Закону у заяві ОСОБА_3 від 19.09.2016 р. дотримано не було.
Так, прийняття суддею рішення по справі яку він розглядає є реалізацією його права гарантованого Законами України. Вирішення питання про те чи було при прийнятті рішення порушено норми матеріального чи процесуального права, так само і питання обґрунтованості викладених у таких рішеннях доводів, є виключно прерогативою та компетенцією вищестоящого суду. Такий підхід є втіленням основних конституційних принципів незалежної судової влади та доступу кожної особи до правосуддя.
Доводи, наведені заявником у заяві, є його особистою оцінкою дій судді, які ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності дій останнього, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.
Будь-яких фактичних даних, окрім припущень та міркувань самого заявника, про вчинення суддею дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, в заяві ОСОБА_3 не наведено.
Відповідно до Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення ними кримінального правопорушення, органам прокуратури слід брати до уваги роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади»: «відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені».
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Таким чином, викладені у скарзі доводи стосовно вчинення суддею кримінального правопорушення у зв`язку з постановленням ним рішення, є необґрунтованими та безпідставними.
Незгода ОСОБА_3 з діями судді, має здійснюватись в порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, а не шляхом подання заяви про вчинення ним кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підстав для реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей, викладених у заяві ОСОБА_3 від 19.09.2016 р., не було.
Керуючись ст.ст. 214, 303, 307 КПК України,
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: