Справа № 645/6859/13-к
Провадження № 1-кп/645/7/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора - ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, не працюючого, який має середню освіту, не одружений, раніше судимий 04.01.2013 р. Московським районним судом м.Харкова за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.304 КК України до 5 років позбавлення волі, ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 28.04.2013 року, приблизно о 14.00 годин, знаходячись разом з ОСОБА_6 у гостях у неповнолітньої ОСОБА_7 за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , побачили на полиці в кухні, розташованій на першому поверсі двоповерхового будинку, шкатулку, в якій знаходились вироби з золота. Після чого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 вступили між собою в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою та в групі, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, а ОСОБА_7 в цей момент була відсутня у приміщенні кухні, ОСОБА_5 , згідно відведеної йому злочинної ролі, витягнув зі вказаної шкатулки золотий браслет 583 проби, вагою 24,6 гр., вартістю 9348 гривень, який належить ОСОБА_4 , та передав його ОСОБА_6 , який, у свою чергу, поклав браслет у кишеню верхнього одягу, одягнутому на ньому.
Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного наміру, згідно розподілених між собою ролей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заклали викрадений золотий браслет до ПТ «Ломбард-Скарбниця» (№104), що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Тракторобудівників, 108. Отримавши за браслет грошові кошти, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розпорядились ними на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 9348,00 грн. ( т.1 а.с.337).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, що він з ОСОБА_6 дійсно знаходився вдома у неповнолітньої ОСОБА_7 на її запрошення. Шукаючи цукор для чаю, він побачив на полиці шкатулку. Відкривши цю шкатулку, він побачив в ній золоті вироби. Він витягнув зі шкатулки золотий браслет та передав його ОСОБА_6 . В цей момент з другого поверху спускалась неповнолітня ОСОБА_7 і ОСОБА_5 попрохав провести його до туалету. Куди ОСОБА_6 поклав браслет він не бачив, та пішов до туалету. Через 15 хвилин він повернувся з туалету, та разом з ОСОБА_6 і неповнолітньою ОСОБА_7 вони пішли на прогулянку. Коли вони відійшли від будинку приблизно на 100 метрів, ОСОБА_6 показав йому викрадений браслет та запропонував здати його у ломбард. ОСОБА_5 запитав, навіщо він це зробив, на що ОСОБА_6 попрохав його не повідомляти про вчинений злочин працівникам міліції. Вони разом пішли до ломбарду, де ОСОБА_6 знайшов людину, яка на свій паспорт здала браслет та отримала велику кількість грошей, які віддав ОСОБА_8 . ОСОБА_5 попрохав у Титарева у борг 70 грн., за які купив собі окуляри, а Титарев купив собі срібний браслет, срібний перстень, мобільний телефон, дві пачки цигарок. Після цього вони розійшлись. Цивільний позов потерпілої не визнав.
Не дивлячись на не визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_5 підтверджується:
-Поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що відсутність золотих виробів зі шкатулки, яка знаходилась на полиці в кухні, зокрема, золотого браслету 583 проби вагою 24,6 грам., вона виявила 02.05.2013 р., після чого її донька, неповнолітня ОСОБА_7 , повідомила, що 28.04.2013 р. та 01.05.2013 р. у неї в гостях були два хлопці. Коли вона перевдягалась у своїй кімнаті, хлопці знаходились на кухні. Потім вони разом пішли на прогулянку. Спочатку вони зайшли у ломбард, при цьому ОСОБА_8 повідомив їй, що вони «розвели лоха». Титарев з Канцедалом увійшли в приміщення ломбарду, а вона чекала їх біля ломбарду. Через півгодини вони вийшли з ломбарду та пішли гулять.
01.05.2013 р. хлопці знову були в неї у гостях, один з них сам ходив на кухню, а інший знаходився разом з нею в кімнаті.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 37100,40 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн. підтримала (т.1 а.с.224);
-Поясненнями неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що 28.04.2013 р. вона зустрілись з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і всі разом поїхали до неї додому, тому що їй було потрібно перевдягнутись. Вдома вони зайшли на кухню, де вона дістала чай та цукор, зробила всім чай, потім запросила їх у свою кімнату на другому поверсі, де вони сиділи, розмовляли та пили чай. Потім вони повернулись на перший поверх, ОСОБА_5 взяв чашки та поніс у їх кухню, ОСОБА_6 пішов з ним, а вона стала перевдягатись в іншій кімнаті. Вона чула, що ОСОБА_5 з ОСОБА_6 про щось розмовляли. Після цього вони разом пішли на прогулянку в бік ТЦ «Україна». Дійшовши до ломбарду «Скарбниця», ОСОБА_5 повідомив, що їм потрібно «провернути одну справу» і щоб вона їх чекала. Вони удвох увійшли до ломбарду, а вона чекала їх біля ломбарду приблизно 30-40 хвилин. Коли вони вийшли, вона спитала, що вони там робили. На це питання ОСОБА_5 відповів, що вони «кинули одного лоха», а ОСОБА_6 з ним погоджувався та сміявся. Потім вони зайшли на базар, де ОСОБА_5 купив окуляри, при цьому він дістав з кишені штанів велику кількість грошей. Потім він сказав, щоб свідок з ОСОБА_6 прогулялись, а сам пішов у своїх справах. ОСОБА_6 на цьому ж базарі придбав собі спортивний одяг, також дістаючи з карману велику кількість грошей, але меншу, ніж у ОСОБА_5 . Потім вони пішли у магазин «Сільпо», де ОСОБА_6 купив для свідка воду, а собі срібний перстень і срібний браслет. Після цього вони увішли до подвір`я, де зустріли ОСОБА_5 та ще двох хлопців, і всі разом на таксі поїхали до ТБ «Павлівський», за таксі розрахувався ОСОБА_5 . Коли свідкові зателефонували батьки, ОСОБА_5 знову викликав таксі і вони відвезли свідка додому;
-Поясненнями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що вона знайома з потерпілою близько 20 років, була в її будинку неодноразово та бачила золоті вироби, була присутня, коли їх дарували потерпілій. В неї було три браслети, 6-7 обручок та перстнів з камінням, 2-3 пари сережок, 2 ланцюжка.
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.06.2013 р., під час якого ОСОБА_5 на місці показав та розповів, як він, знаходячись на кухні у будинку, де мешкає потерпіла, помітив на полиці шкатулку, в якій були золоті вироби. Неповнолітня ОСОБА_7 в цей час знаходилась в своїй кімнаті. Він взяв з шкатулки золотий браслет та показав його ОСОБА_8 . Останній забрав браслет собі, проти чого Канцедал заперечував, проте нічого ОСОБА_7 не повідомив. Вони випили чай, дівчина перевдягнулась і вони всі разом пішли на прогулянку. По дорозі Титарев запропонував зайти до ломбарду. Розуміючи, з якою метою вони йдуть до ломбарду, ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_8 показати йому викрадений браслет, після чого останній передав йому браслет. Коли вони підійшли до ломбарду, вони попрохали дівчину почекати їх біля ломбарду, а самі увійшли всередину приміщення, де побачили раніше невідомого чоловіка. Вони попрохали цього чоловіка здати браслет на свої документи. Отримавши від нього приблизно 4500 грн., вони розділили гроші між собою порівну і в подальшому витратили їх на свої потреби (т.2 а.с. 148-156);
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06.06.2013 р., під час якого ОСОБА_6 на місці показав та розповів про обставини скоєння разом з ОСОБА_5 крадіжки майна ОСОБА_4 28.04.2013 р. При цьому розповів, що коли ОСОБА_5 передав йому браслет, Титарев спитав чи заберуть вони цей браслет собі, на що ОСОБА_5 відповів згодою. (т.2 а.с.157-165);
-Договором (Специфікацією) № В 5007412 від 28.04.2013 р., укладеним між ПТ «Ломбард «Скарбниця» та ОСОБА_10 , про надання кредиту у розмірі 4722,00 грн. під заставу браслету із золота 583 проби, вагою 24,6 грами (т.2 а.с.33);
-Протоколом від 01.05.2013 р. огляду документу Договору № В 5007412 від 28.04.2013 р. (т.2 а.с.29);
-Протоколом від 08.05.2013 р. огляду предмету, у тому числі, фарфорової шкатулки, аркушу з малюнком та фото викраденого майна (т.2 а.с.37-42);
-Висновком судово-товарознавчої експертизи № 3424 від 20.05.2014 р., відповідно до якого ринкова вартість викраденого золотого браслету вагою 24,6 грами становить 9348,00 грн. (т.1 а.с.197).
Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При цьому висновок судово-товарознавчої експертизи № 1572 від 23.05.2013 р., яким вартість викраденого золотого браслету вагою 24,6 грами визначена у розмірі 5225,04 грн. судом до уваги в якості належного доказу не приймається, оскільки вказана вартість визначена як вартість металобрухту, без врахування вартості роботи з виготовлення браслету (т.2 а.с.78).
Доводи обвинуваченого щодо непричетності до скоєного злочину суд вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються як вище наведеними доказами, так і поведінкою самого ОСОБА_5 , який, достеменно знаючи про намір ОСОБА_6 таємно заволодіти майном ОСОБА_4 , не перешкоджаючи йому, фактично надав свою мовчазну згоду на вказані дії, та разом з ним пішов до ломбарду, де вони разом заклали викрадений браслет. Крім того, ОСОБА_5 не оспорював той факт, що отримав від ОСОБА_6 частину коштів від продажу викраденого майна, що суд також вважає доказом його участі у спільному злочині.
Також ОСОБА_5 не оспорював той факт, що саме він першим побачив на полиці шкатулку з золотими виробами, відкрив її та показав золоті вироби ОСОБА_6 , що на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_5 мав намір відшукати цінне майно в даному домоволодінні, адже зовні фарфорова шкатулка розміром 11 см х 5 см не схожа на посуд, в якому тримають цукор, як пояснював обвинувачений.
Крім того, вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.12.2015 р. ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.185 КК України за вчинення крадіжки вказаного майна за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Враховуючи, що ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29.01.2015 р. (т.1 а.с.328) матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 були виділені в окреме провадження саме з матеріалів кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, суд вважає, що обставини, які встановлені судом при ухваленні вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.12.2015 р. відносно ОСОБА_6 , мають преюдиційне значення при розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_5 .
Інші свідки, зазначені у реєстрі до обвинувального акту ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), а також ОСОБА_10 і ОСОБА_6 судом не допитувались, оскільки прокурор відмовився від їх виклику і допиту у судовому засіданні.
Враховуючи наведене, вину обвинуваченого за даною кваліфікацією суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом визнається рецидив злочинів.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше засуджений 04.01.2013 р. Московським районним судом м.Харкова за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.304 КК України до 5 років позбавлення волі, ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, характеризується задовільно (т.2 а.с.252-274, т.1 а.с.282-293).
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 в межах кримінального закону, який передбачає відповідальність за скоєне, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.
При призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків суд застосовує положення ч.1 ст.71 КК України та визначає його шляхом приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, частини невідбутого покарання у вигляді 3 років позбавлення волі за попереднім вироком Московського районного суду м.Харкова від 04.01.2013 р.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної школи у розмірі 37100,40 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн. суд задовольняє частково, з підстав, передбачених ст.ст.1166, 1167, 1177, 1190 ЦК України. Враховуючи, що матеріали справи містять докази вартості викраденого майна у розмірі 9348,00 грн., суд стягує з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 вказану суму як відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Крім того, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд стягує з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 10 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, розмір якої вважає співмірним завданій матеріальній шкоді.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , обраний під час досудового розслідування у вигляді домашнього арешту, сплинув, та під час судового розгляду не обирався.

Питання про речові докази судом вирішується відповідно до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
З підстав, передбачених ч.1 ст.71 КК України, шляхом приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, частини невідбутого покарання у вигляді 3 років позбавлення волі за попереднім вироком Московського районного суду м.Харкова від 04.01.2013 р., та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 ( п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_5 на виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 9348,00 грн. та 10 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Після набрання вироком законної сили речові докази:фарфорова шкатулка, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , вважати такою, що повернута її законному власнику; аркуш паперу з написами та зображеннями, фотознімки, бирки, договори та специфікації, які долучені до провадження, - продовжити зберігати в матеріалах кримінальної справи.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово товарознавчої експертизи, у розмірі 492,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий - суддя: