Справа № 303/5240/16-к
н.р. стат. звіту - 38
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
До Мукачівського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000380 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.307 КК України
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_3 ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, виходячи з того, що обвинувачення є неконкретизоване та за текстом обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується три рази у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених однією і тією ж частиною та статтею, а саме ч.2 ст.307 КК України, що є порушенням КПК України.
Окрім цього вказує також на той факт, що попри відсутність встановленої судом вини ОСОБА_3 , останній у вказаному обвинувальному акті вже визнаний прокурором як такий, що вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, що є неприпустимим, оскільки людина може вважатися винуватою лише за вироком суду, який набрав законної сили.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.
Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення заявленого захисником ОСОБА_5 клопотання про повернення обвинувального акта, вказавши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Зміст обвинувального акта у даному кримінальному провадженні не приводить до переконання про відповідність його вимогам закону виходячи з наступного.
Так за змістом обвинувального акта обвинуваченому не висувається обвинувачення у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а вказується на вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, при цьому доведеність вини у вчиненні яких має вирішуватись судом при ухваленні рішення.
Окрім цього, згідно із п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Це твердження має містити характеристику (опис) кримінального правопорушення, його юридичну кваліфікацію з урахуванням ст. 91 КПК України, тобто обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
За змістом обвинувального акта окрім обставин, зазначених у диспозиції статей за якими обвинувачується ОСОБА_3 (окрім незаконного придбання психотропних речовин, з метою подальшого збуту) не міститься посилань щодо способу, мотивів і мети їх вчинення, а також форму вини та інших обставин, які впливають на ступінь їх тяжкості, вид та розмір покарання, що є порушення вимог ст. 91 КПК України, при цьому як обставину, яка обтяжує покарання вказано вчинення злочину особою, яка перебуває у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, що суперечить сформульованому обвинуваченню, згідно з яким ця обставина відсутня.
Окрім цього прокурор, висуваючи обвинувачення за ч.2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні психотропних речовин, з метою подальшого збуту, у великих розмірах стверджує що ОСОБА_3 придбав метамфітамін, масою не менше ніж 2,3095 г., тобто розмір є незрозумілим для учасників провадження, а тому суд вважає, що в цій частині обвинувачення є неконкретизованим та суперечить вищевказаним вимогам ст. 3 КПК України, що є порушенням вимог КПК України.
Окрім цього згідно із вимогами п. 5 ч.2 ст.291 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому за змістом обвинувального акта у ньому відсутня правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що є порушенням вимог КПК України.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54. а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Встановлені та наведені порушення визначених законом вимог до змісту та форми обвинувального акту є істотними, оскільки порушують права обвинуваченого, як особи, що обвинувачується, бути проінформованим зрозумілою для нього мовою стосовно висунутого йому обвинувачення та перешкоджають суду в подальшому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З урахуванням того, що обвинувачення є неконкретизованим, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а тому останній підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст. 110, 291, 314, 370-372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000380, внесеному 17 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.307 - повернути прокурору.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1