СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРКАСИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа номер 712/9724/14к
Номер провадження 1кс/712/3273/14
м. Черкаси 10.07. 2014 року

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю потерпілої ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого пр. закриття кримінального провадження в порядку ст. 303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження в порядку ст. 303 КПК України.

Клопотання мотивує тим, що 16 березня 2013 року вона перебувала у належному їй офісному приміщенні розташованому за адресою АДРЕСА_1 . Дане приміщення придбавала за рахунок отриманого банківського кредиту, який не могла своєчасно погашати, і з приводу якого були судові справи. Станом на березень 2013 року рішення про позбавлення прав власності не існувало. У судовому порядку тривали спори щодо даного приміщення. Однак, не дивлячись на те, що остаточного судового рішення про відібрання у неї даного приміщення, а тим більше про примусове звільнення цього приміщення, не існувало, громадянин ОСОБА_4 одноособово вирішив, що має всі права на цю нежитлову споруду і розпорядження належним їй майном, яке перебувало в офісному приміщенні.

Так, 16.03.13 року ОСОБА_5 разом з працівниками воєнізованої охорони самоуправно насильно вигнав її та її працівників із займаного офісного приміщення і позбавив можливості володіти належними речами (меблі, обладнання, особисті речі).

По даному фактом вона звернулась до правоохоронних органів, зокрема до міліції.

Їй відомо, що 27 березня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідну інформацію за № 0001337 щодо відкриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, і протягом тривалого часу працівники міліції робили вигляд, що проводять певні дії щодо досудового розслідування даного провадження.

Вона також неодноразово зверталась до слідчих із клопотаннями і заявами про проведення певних і на її погляд необхідних дій. Відповіді на свої заяви вона не отримувала. Неодноразово зверталась до органів прокуратури з приводу бездіяльності слідчого і проханнями активізувати стан розслідування.

Прокуратурою м. Черкас скасовувались рішення слідчого про закриття кримінального провадження і давались вказівки щодо продовження розслідування.

З весни 2014 року вона намагалась дізнатись про стан розслідування та причини такого довгого досудового слідства кримінального провадження, де вона є потерпілою.

Так, за неодноразових звернень до міліції та прокуратури будь якої інформації в ході провадження їй надано не було, а в кінці їй відповіли, що кримінальне провадження закрито. Хто і коли прийняв таке рішення не відповіли.

24.06.2014 року вона отримала копію постанови про закриття кримінального провадження від 21.04.14 року і пояснили, що це і є рішення у справі.

Вважає вище вказану постанову слідчого СВ Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області про закриття кримінального провадження від 21.04.2014 року незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Згідно вимог ч. 4 ст.284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного.

Так, із слів слідчого ОСОБА_6 їй відомо, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 вручалось повідомлення про підозру. Таким чином, якщо у даному кримінальному провадженні було висунуто підозру у вчинені злочину, і таким чином питання про закриття цього провадження не може вирішувати слідчий одноособово. Це є компетенція прокурора. Постанови прокурора немає.

Крім цього, з тексту постанови про закриття кримінального провадження від 21.04.14 року вбачається, що слідчий дійшов до висновку про закриття з підстав п.2 ч.І ст.284 КПК України. Даний пункт визначає підставою для закриття кримінального провадження відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Вона вважає дане посилання необґрунтованим і взагалі безпідставним. За тими обставинами, які встановив, або при наймі повинен був встановити слідчий, у випадку коли чітко вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

Таким чином вирішуючи питання складу такого кримінального правопорушення, як самоправство, слідчий повинен був виходити з вимог матеріального права, які є складовими ознаками даною правопорушення.

Слідчий не дотримався вимог матеріального права.

Так, за вимогами ст. 356 КК України, самоправство є самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина.

Як на неї, то в наявності всі ознаки злочину, за яким повинен нести відповідальність ОСОБА_5 .

Крім примусового звільнення займаних приміщень необхідно було б законне рішення щодо позбавлення всього належного їй майна, яке перебувало у тих приміщеннях. Такого документу з відповідними вказівками в осіб які приймали участь у рейдерському захопленні приміщення не було.

Прийнявши рішення про відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_8 , слідчий фактично «узаконив» на її думку рейдерське захоплення належних їй приміщень і належного їй майна.

Вона надавала слідчому копію листа ОСОБА_8 , в якому той попереджав про необхідність звільнення займаних приміщень і вказував строк такого звільнення 19.03.13 року (а сам приїхав 16.03.2014 року виганяти її), але про ці обставини слідчий чомусь не вказав у своїй постанові.

На далі, в постанові слідчого від 21.04.14 року в обґрунтуванні рішення про закриття кримінального провадження вказано про те, що він не отримав жодних офіційних документів, підтверджуючих вартість майна, яке залишилось у будівлі. А проведеними опитуваннями орендарів офісних приміщень він взагалі не встановив наявності її майна.

Вона вказує, що наявність майна певним чином встановлюється не шляхом опитування сторонніх осіб, а в першу чергу про її майно необхідно було б попитати у неї самої. Наявність майна необхідно було б встановити відразу після отримання повідомлення про вчинювані відносно неї дії. Разом можна було б провести відповідний огляд, у ході якого б і вказала на ті речі, які належать їй. Цього зроблено не було. А якщо слідчий «не зміг» встановити майно, якого насильно та протиправно позбавили, то звичайно він не зміг встановити і вартість цього майна. Вважає посилання слідчого на відсутність майна є неправдивими.

У оскаржуваній постанові слідчим також вказано про те, що вона, ніби то, декілька разів не прибула до райвідділу для проведення одночасних допитів. Ці посилання слідчого не відповідають дійсності. Ніяких викликів або повідомлень про необхідність прибути до слідчого для проведення слідчих дій, вона не отримувала.

Протягом тривалого часу досудового слідства вона намагалась надати вичерпну інформацію про стан відносин і хід подій. Направляла заяви і клопотання про проведення допитів свідків та витребуванні документів. Заяви її не задовольнялись .

Викладені вище обставини на її думку свідчать про те, що слідчим неповно проведено досудове розслідування і як наслідок прийняте рішення про закриття провадження є не законним.

Просила поновити строк оскарження постанови слідчого СВ Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 від 21.04.2014 року про закриття кримінального провадження №0001337 від 27.03.13 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, і скасувати постанову слідчого СВ Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 від 21.04.14 року .

Скаржниця у судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі.

Слідчий Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області в ОСОБА_6 та прокурор в судове засідання за черговим викликом не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що дана скарга підлягає до задоволення, оскільки слідчими органами не проведено численних слідчих дії спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин викладених у скарзі та не здійснені належні висновки проведених слідчих дій де у винесеній постанові від 21.04.2014року на одній лише сторінці слідчий обґрунтовує прийняте рішення про закриття кримінального провадження

Так, слідчий не виконав всі вказівки прокуратури, які йому надавались під час розслідування. Так, ним не встановлено і не допитано осіб, які були разом з ОСОБА_9 16.03.13 року які є працівниками воєнізованої охорони «Тайфун 2010», і які могли б підтвердити всі дії, які відбувались в той час. Не проведено одночасні допити її та інших осіб. Не витребувано необхідних документів по вказівках прокурора.

Крім того, слідчим було допитано ряд осіб, які, як відомо, підтвердили обставини протиправного позбавлення її офісних приміщень та майна 16.03.13 року. А про наявність протоколів допиту таких свідків слідчий не вказує у постанові від 21.04.14 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. 110, 303, 304 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження в порядку ст.. 303 КПК України задовольнити.

Поновити строк для оскарження постанови про закриття кримінального провадження № 0001337 .

Скасувати постанову слідчого СВ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 від 21.042014 року, а провадження направити для подальшої організації слідства.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :