Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/377/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" жовтня 2016 р.

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області розглянувши клопотання слідчого СВ Олевського ВП Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_1 , погоджене з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про арешт тимчасово вилученого майна за матеріалами кримінального провадження за № 0000651 від 08 жовтня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Олевського ВП КВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_1 , звернувсь до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке обгрунтовує тим, що СВ Олевського ВП КВП ГУНП проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, які зареєстровані у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000651 від 08.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 213 ККУкраїни і під час цього розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: автомобіль марки «ГАЗ 5327», д.н.з. НОМЕР_1 , з вантажем на кузові металобрухту, який вилучений під час огляду місця події у водія гр.. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 .

Приймаючи до уваги, що тимчасово вилучене майно у вигляді вантажного автомобілю автомобіль марки «ГАЗ» 5327 д.н.з. НОМЕР_1 є безпосередньо знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, а вантаж у виді металобрухту різного розміру, форм та конструкцій, одержаний внаслідок вчинення протиправних дій, крім того автомобільна техніка належить іншій особі, є достатні підстави вважати, що існує реальна загроза знищення, збуту або переховування зазначеного майна, а тому керуючись ч.3,4 ст. 170 КПК України виникає необхідність у накладенні арешту на зазначене майно та заборони володіння, використання та розпорядження автомобілем автомобіль марки «ГАЗ» 5327 д.н.з. НОМЕР_1 .

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь- яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Так, згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення. Отже, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді із клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Крім того ч. 1 ст. 170 КПК України, визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

З клопотання слідує, що 08 жовтня 2016 року близько 11:30 год. старшим лейтенантом Коростенського відділення поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 в м. Олевськ по вул.. Св. Миколаївській було зупинено автомобіль марки «ГАЗ» 5327 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який здійснював транспортування металобрухту, за відсутності необхідних документів щодо його приналежності та щодо мети перевезення.
08 жовтня 2016 року під час огляду місця події, автомобіль марки «ГАЗ» 5327 д.н.з. НОМЕР_1 з вантажем були тимчасово вилучені.
Інформація щодо виявленого факту була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000651 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, як порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом.
Відповідно до ст.4 ЗУ «Про металобрухт», операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованим або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами.
Відповідно до ст.4 ЗУ «Про металобрухт», приймання побутового металобрухту від фізичних осіб дозволяється лише при предявленні ними документа, який засвідчує особу, та обовязково оформляється актом приймання. В акті приймання побутового металобрухту від фізичних осіб зазначаються дані документа, який засвідчує особу та опис металобрухту. Фізичні особи можуть здійснювати операції лише з побутовим металобрухтом.
Діяльність, повязана із заготівлею, переробкою брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою, провадиться в порядку, встановленому законодавством. Спеціалізоване або спеціалізоване металургійне переробне підприємство має право згідно з законодавством відкривати приймальні пункти, які здійснюють операції з металобрухтом. Спеціалізоване або спеціалізоване металургійне переробне підприємство має право відкривати приймальні пункти в будь-яких регіонах України без обмежень.
Виходячи з вище наведеного слідує, що законодавством передбачені вимоги, тільки щодо приймання металобрухту, а не його перевезення чи здавання.
Тому беручи до уваги пояснення водія ОСОБА_3 з яких слідує, що 07.10.2016 року в телефонному режимі ОСОБА_6 запропонував йому завезти металобрухт не промислового походження який був зібраний на території його будинку на металобазу, на що він погодився.
Слідує, що подане клопотання не відповідає вимогам визначеним ч. 2 ст. 171 КПК України, а саме, слідчим у клопотанні не визначено жодних підстав та необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту тимчасово вилученого майна, оскільки в матеріалах клопотання відсутні докази, що вказують на вчинення саме ОСОБА_3 або ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.213 КК України.
Ні слідчий, ні прокурор у суді при розгляді клопотання про арешт майна, у порушення вимог ст. ст. 171,173 КПК України не надали доказів та документів, якими обґрунтували доводи клопотання про арешт транспортного засобу, що був тимчасово вилучений.
Оскільки з матеріалів справи вбачається, що 08 жовтня 2016 року до ЄРДР внесені відомості за ч. 1 ст. 213 КК України та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000651 з фабулою «08 жовтня 2016 року близько 11:30 год. в м. Олевськ по вул.. Св. Миколаївській було зупинено автомобіль марки «ГАЗ» 5327 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який перевозив металобрухт чорних металів».
Але в матеріалах клопотання відсутні докази, що вказують на вчинення саме ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, що булоб підставою для накладення арешту.
Тому, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання і про недоведеність слідчим законних підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При цьому, слідчий суддя має враховувати наявність правової підстави для арешту майна.
Відповідно до ст.173 ч.3 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчого СВ Олевського ВП Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_1 , погоджене з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про арешт тимчасово вилученого майна за матеріалами кримінального провадження за № 0000651 від 08 жовтня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.
Тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 08.10.2016 року підлягає негайному поверненню особі в якої було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом пяти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_7