Справа № 146/995/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" серпня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
25 липня 2016 року біля 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу проникла на територію поля №8, що знаходиться у користуванні ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» та розташоване в межах с. Нетребівка Томашпільського району Вінницької області, звідки таємно, шляхом перекачування викрала 4 (чотири) тюки сіна люцерни, загальною вагою 1010 кг, вартістю за 1 кг 2 грн. 30 коп., на загальну суму 2323 грн., після чого з місця події зникла, чим заподіяла ПрАТ ПК «Поділля» матеріальної шкоди на вищевказану суму. Викрадене майно перекотила до нежилого домогосподарства по АДРЕСА_1 , якими розпорядилася на власний розсуд.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому їй обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому і по суті пред`явленого обвинувачення суду пояснила, що вона проживає в с. Нетребівка і 25 липня 2016 року біля 22.00 год. вирішила викрасти з поля, яке обробляється ПрАТ «ПК «Поділля», тюки сіна люцерни, які вона раніше там бачила. Прийшовши на поле, почала перекочувати тюки сіна люцерни, які складувала на подвір`ї нежилого домогосподарства, яке належало ОСОБА_5 , замаскувавши їх у бур`янах. Всього викрала 4 тюки, після чого пішла додому. 26 липня 2016 року біля 22 год. , прийшовши до свого односельчанина ОСОБА_6 , запропонувала останньому придбати три тюки сіна люцерни в обмін на продукти харчування та пляшку горілки, на що він погодився. Після цього вони разом пішли до викрадених тюків, звідки перекотили їх до домогосподарства ОСОБА_7 . Про те, що вона викрала зазначені тюки, Засуньку не говорила і він про це не знав. Цього ж дня 26 липня 2016 року вона побачила ОСОБА_8 , яка проїздила повз її (обвинуваченої) домогосподарства і запропонувала їй придбати один тюк сіна люцерни, на що остання погодилася, пообіцявши в майбутньому розрахуватися за сіно картоплею. Біля 23 год. до обвинуваченої приїхав ОСОБА_9 , разом з яким вони пішли до місця схованки викраденого, повантажили четвертий тюк сіна на гужовий транспорт ОСОБА_10 і той поїхав до ОСОБА_11 . Через декілька днів до обвинуваченої прийшли працівники поліції, яким вона розповіла про вчинену крадіжку і як вона розпорядилася викраденим.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши пояснення обвинуваченої, дослідивши визначений судом обсяг доказів, суд уважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доказана і її дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченої, яка повністю визнала вину і щиро розкаялася у вчиненому, сприяла розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання і вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе в умовах застосування покарання у виді громадських робіт.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Таким чином, визнані по справі речовими доказами 4 (чотири) тюки сіна люцерни, виявлені і вилучені на підставі протоколу добровільної видачі та передані на відповідальне зберігання під розписку працівнику ПрАТ ПК «Поділля» ОСОБА_12 , підлягають поверненню за належністю ПрАТ ПК «Поділля».
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною за ч.1 ст. 185 КК України і призначити покарання 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази по справі, 4 тюки сіна люцерни, які передані під розписку на зберігання працівникові потерпілого ОСОБА_12 , повернути за належністю ПрАТ ПК «Поділля».
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1