гСправа № 179/31/16-к Провадження №1-кп/0187/65/16
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу №179/31/16-к (кримінальне провадження № 0000306) відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, фактичне місце проживання без реєстрації АДРЕСА_1 ; офіційно не працює; освіта середня; розлучений; раніше судимий 22.12.2015 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком;

за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України,-

за участі сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:

27 травня 2015 року близько 18 години 00 хвилин в с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 (далі гончар) в ході раптово виниклого умислу на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, пройшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно, викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме, металобрухт загальною вагою 33 кілограми, вартістю 2 гривні 70 копійок за кілограм, чим завдав ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 89 гривень 10 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів 28 травня 2015 року близько 07 години 00 хвилин в с.Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області, в ході раптово виниклого умислу на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, пройшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме металевий лист, розміром 150x100 см., товщиною 2 мм., чим завдав ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 170 гривень 00 копійок.

Після чого ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 259 гривень 10 копійок.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що вирішив викрасти металеві вироби щоб виручити гроші, які витрати на власні потреби. Частину викрадено майна здав на металобрухт. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати. Обіцяє, що такого неповториться.

На підставі ст. 349 ч.3 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд допитав обвинуваченого, дослідив обвинувальний акт та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України та яким надано належну оцінку.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 ч. 2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , враховуючи дані його особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що він за місцем мешкання характеризується негативно, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає окремо, офіційно не працює, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий за корисливий злочини, при цьому вчинив злочин, який в силу ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, проте засвідчив свою вину, розкаявся у вчиненому, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Також суд враховує, що злочин який інкримінується ОСОБА_6 вчинено до постановлення 22.12.2015 вироку Петриківським районним судом Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи, міркування прокурора, наявність пом`якшуючих обставин, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 Кримінального кодексу України, його мети, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе і без реального відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд приходить до висновку, що вказане покарання з огляду на обставини справи, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України, а саме вважати їх повернутими власнику.

Керуючись статтями 100, 349, 368-370, 377 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_3 встановити 2 (два) роки.
Згідно статті 76 частини 1 пунктів 2, 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази по справі сітку рабицю, металеву борону, металевий лист вважати повернутими власнику ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1