Справа № 344/9377/16-к
Провадження № 11-сс/779/144/2016
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7

та його адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 07.07.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000100 від 09.07.2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 07.07.2016 року, якою закрито кримінальне провадження №0000100 від 09.07.2015 року у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що під час розслідування кримінального провадження слідчим вчинено усі необхідні процесуальні дії по перевірці повідомлення про кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства розслідування проведено повно та всебічно, встановлено відсутність будь-яких достатніх даних, які б вказували на наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, що не спростовується доводами скарги та доказів протилежного особою, яка подала скаргу, суду не надано.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що працівники правоохоронних органів перевищили свої повноваження у кримінальному провадженні за фактом вчинення крадіжки на підприємстві, де працював ОСОБА_7 , зокрема, порушили порядок виклику ОСОБА_7 до слідчого, здійснили незаконне затримання, незаконний допит, порушили право ОСОБА_7 на захист, заподіяли ОСОБА_7 тілесні ушкодження та катували.

Зазначає, що розгляд скарги слідчим суддею проведено з процесуальними порушеннями. Зокрема, безпідставно відмовлено у задоволенні їхнього клопотання про виклик ряду свідків у судове засідання, що свідчить про порушення принципу безпосередності дослідження доказів, а також вважає, що до участі в справі допущено неналежну особу прокурора прокуратури ОСОБА_6 , а не старшого слідчого прокуратури ОСОБА_9 , дії якого оскаржуються

Просить ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.08.2016 року та постанову про закриття кримінального провадження від 07.07.2016 року скасувати.

Під час апеляційного розгляду:

- адвокат ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_7 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,з наступних підстав.

Так, зі змісту матеріалів кримінального провадження №0000100, внесеного до ЄДРДР 09.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України вбачається, що кримінальне провадження було зареєстровано за заявою ОСОБА_7 про перевищення службових повноважень працівниками Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області, які виразились у тому, що його 06.05.2016 року упродовж періоду часу з 08 год. 20 хв. до 23 год. 30 хв. незаконно утримували в приміщенні Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області, примушували визнати вину у вчиненні злочину, працівник міліції ОСОБА_10 застосовував щодо нього фізичне насильство.

Постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 07.07.2016 року вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю події злочину.

Так, ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2016 року було звернуто увагу на те, що під час досудового розслідування необхідно перевірити доводи потерпілого ОСОБА_7 щодо порушення встановленого законом порядку виклику до міського відділу міліції; незаконності його допиту як підозрюваного 06.05.2015 слідчим ОСОБА_11 , оперуповноваженим ВКР ОСОБА_12 , начальником відділу УКР УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_13 ; незаконного затримання в порушення норм ст. 207 КПК України та утримання його протягом 15-ти годин у Івано-Франківському MB УМВС України в Івано-Франківській області; порушення права на захист; заподіяння тілесних ушкоджень працівниками міліції та катування, що полягали у приниженні його гідності, йому також не давали їсти та пити, примушуючи таким чином зізнатись у вчиненні злочину.

Однак, перевірка вищевказаних доводів потерпілого ОСОБА_7 не була проведена належним чином внаслідок чого орган досудового розслідування прийшов до висновків, які основані на суперечливих та недостовірних доказах.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на необхідність ефективного розслідування скарг щодо жорстокого поводження з боку представників державних органів.(Справа «Каверзін проти України», Справа «Бєлоусов проти України», Справа «Чміль проти України»)

Таке розслідування повинно бути здатним призвести до встановлення і покарання винних, оскільки у протилежному випадку загальна правова заборона катувань і нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження чи покарання буде, незважаючи на її фундаментальну важливість, неефективною на практиці, і залишить місце для безкарності за зловживання з боку представників держави правами тих, хто знаходиться під їх контролем.

Розслідування спірних скарг на жорстоке поводження повинно бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні вживати серйозні спроби з`ясувати фактичні обставини справи, і не повинні посилатися на поспішні або необґрунтовані висновки для того, аби закрити провадження, або брати їх за основу своїх рішень. Вони повинні вжити всіх можливих та розумних заходів для отримання доказів, що стосуються інциденту, включаючи свідчення очевидців та речові докази.

Суд посилається на свою прецедентну практику, відповідно до якої при оцінці доказів застосовується стандарт доведення поза розумним сумнівом. Такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо сильних, прозорих і погоджених висновків чи аналогічних неспростовних презумпцій.

Так, в своїх показаннях в якості потерпілого ОСОБА_7 стверджує, що 06.05.2015, приблизно о 07 год. 20 хв., до нього додому приїхали працівники Івано-Франківського MB УМВС України в області, які шляхом повідомлення йому неправдивої інформації про те, що йому потрібно з`явитись у відділ міліції для дачі додаткових пояснень по факту викрадення автомобіля його батька, яке відбулось у 2014 році, змусили його прибути до приміщення Івано-Франківського MB УМВС України в області, де незважаючи на його прохання забезпечити участь захисника, незаконно стали допитувати його як свідка щодо обставин вчинення ним крадіжки з ТзОВ «Елегант Авто». В зв`язку з тим , що він відмовився надавати пояснення, було складено відповідний протокол про відмову від дачі пояснень. На прохання працівників міліції він добровільно надав відбитки пальців рук. В подальшому, приблизно о 14 год. 00 хв., працівник міліції ОСОБА_14 , будучи в стані алкогольного сп`яніння , став переконувати його надати пояснення по факту крадіжки запчастин із складу ТзОВ «Елегант Авто», погрожував притягненням до кримінальної відповідальності його брата ОСОБА_15 , а після цього почав тягнути його за вуха та стискати голову, вимагаючи зізнатись у вчиненні вказаної крадіжки. Побоюючись подальшого застосування працівниками міліції фізичного насильства, він написав пояснення, у якому зізнався у вчиненні кримінального правопорушення. Приблизно о 19 год. 00 хв. він за вимогою працівників міліції був присутній при проведенні обшуку в його квартирі, після чого знову повернувся до Івано-Франківського MB УМВС України. В приміщенні міського відділення міліції, о 21 год. 00 хв., ОСОБА_14 у присутності працівника міліції ОСОБА_16 та слідчого ОСОБА_17 кричав на нього, тягнув його за вуха, стискав його голову руками, ставав коліном на м`язи його ноги та тиснув вагою свого тіла, спричинивши йому фізичну біль. У зв`язку з вказаними неправомірними діями, він погодився давати неправдиві показання слідчому ОСОБА_17 про вчинення крадіжки товарно-матеріальних цінностей в TOB "Елегант авто". Після цього він пішов на перший поверх до службового кабінету слідчого ОСОБА_18 , де надав показання, у яких зізнався у вчиненні вказаного злочину. Звертає увагу на те, що протягом всього перебування в міському відділі йому не давали їсти та пити.

08.05.2015 він звернувся у Івано-Франківську міську поліклініку № 1 за медичною допомогою, оскільки в результаті застосування до нього фізичного насильства працівником міліції ОСОБА_13 його вуха були багряного кольору і на них були тріщинки.

Колегія суддів вважає, що в постанові про закриття кримінального провадження не наведені обґрунтовані мотиви, які спростовують твердження заявника щодо його незаконного утримання, порушення права на захист та заподіяння тілесних ушкоджень і катування, приниження його гідності.

Так, висновки досудового розслідування щодо обставин виклику ОСОБА_7 до міського відділу міліції та факту його затримання за підозрою у вчиненні злочину носять суперечливий характер і не спростовують твердження заявника про те, що він був викликаний внаслідок повідомлення йому неправдивої інформації працівниками міліції. Зокрема, встановивши, що ОСОБА_7 відмовився від отримання повістки про виклик до слідчого, яку йому намагались вручити працівники міліції та погодився добровільно прибути до міського відділу міліції, орган досудового розслідування не врахував, що відповідно до вимог ч.8 ст. 135 КПК України особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Крім того, органи досудового слідства маючи в наявності достатньо переконливу інформацію щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення злочину, викликали його та допитали в якості свідка.

При цьому необхідно враховувати, що відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. В той же час, відповідно до вимог ч.1 ст.289 КПК особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Досудовим розслідуванням не наведені обґрунтовані доводи, які спростовують пояснення ОСОБА_7 про те, що після відмови надати пояснення, до нього з боку працівників міліції було застосовано насильство внаслідок чого він був змушений дати показання про свою причетність до злочину.

Так органом досудового розслідування було встановлено, що зміна позиції ОСОБА_7 щодо відмови від дачі пояснень сталась внаслідок розмови, яка відбулась між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_12 з приводу вчинення крадіжки ОСОБА_7 з TOB «Елегант Авто».

Однак, органом досудового розслідування не встановлені обставини такої розмови і не встановлено, які саме причини змусили потерпілого ОСОБА_7 змінити свою позицію і надати показання про причетність до злочину.

Висновки органів досудового розслідування спираються на пояснення, які були надані працівниками міліції, які можуть бути не заінтересовані в об`єктивному встановленні обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про доведеність твердження потерпілого ОСОБА_7 про порушення його прав внаслідок перевищення повноважень та жорстокого поводження з боку працівників міліції.

Так, орган досудового розслідування прийшов до висновку про відсутність події будь-якого кримінального правопорушення в діях працівників Івано-Франківського MB УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , начальника відділу УКР УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_20 , фактично пославшись на пояснення вищевказаних працівників, які були допитані в якості свідків.

Зокрема, показання та відповіді співробітників міліції під час їх допиту були надмірно однаковими і не містять детальної інформації, яка б викликала до них більшу довіру та переконувала у їх правдивості.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження за відсутності події злочину, орган досудового розслідування не навів переконливі мотиви, за якими він не взяв до уваги докази, які підтверджують обґрунтованість заяви про злочин потерпілого ОСОБА_7 і взяв до уваги інші докази, які спростовують вищевказану заяву.

Колегія суддів вважає, що сукупності зібраних по даному кримінальному провадженню доказів явно недостатньо для прийняття обґрунтованого та справедливого рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю події.

Крім того, в мотивувальній частині постанови, слідчим було допущено протиріччя, оскільки він прийшов до висновку про відсутність події будь-якого кримінального правопорушення в діях працівників Івано-Франківського MB УМВС України в Івано-Франківській області. Разом з тим, діючий кримінальний процесуальний кодекс не містить такої підстави для закриття кримінального провадження , яке може бути закрито або внаслідок підсудності події або внаслідок відсутності складу злочину в діях конкретних осіб.

Крім того, орган досудового слідства, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження виходив з того, що відсутність в ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень, свідчить про те, що працівник міліції ОСОБА_10 не спричиняв йому ніяких тілесних ушкоджень, оскільки у разі вчинення насильницьких дій на тілі ОСОБА_7 були б у наявності хоча б якісь тілесні ушкодження.

Разом з тим, такий висновок не відповідає дійсності, оскільки аналіз діючих норм кримінального закону свідчить про те, що тілесні ушкодження не можуть бути обов`язковим результатом застосування насильства, оскільки наслідки насильства залежать від його характеру і в деяких випадках застосування насильства може не утворювати тілесні ушкодження, заподіюючи тільки фізичний біль.

Крім того, висновки про відсутність у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , поясненнями свідка ОСОБА_21 та даними медичної картки потерпілого.

Зокрема, допитана в якості свідка у кримінальному провадженні лікар отоларинголог Міської поліклініки № 1 м. Івано-Франківська ОСОБА_21 показала, що згідно представлених їй для огляду записів медичної карти ОСОБА_7 , останній 08.05.2015 був у неї на прийомі скаржився на печіння вушних раковин і при огляді потерпілого було встановлено, що обидві вушні раковини звичайних розмірів, в ділянках шкірних складок були тріщини, мацерації, були мікро тріщини, які могли утворитися внаслідок тертя чи розтягнення шкіри і на основі цих даних було встановлено діагноз: тріщини шкіри вушних раковин. Результати огляду були записані в медичну картку пацієнта.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час проведення судово-медичних експертиз не було встановлено ступінь тяжкості вищевказаних тілесних ушкоджень та не було з`ясовано , чи могли утворитися тріщини шкіри вушних раковин у потерпілого ОСОБА_7 при обставинах, на які він посилається.

Крім того , зі змісту показань потерпілого ОСОБА_7 вбачається , що стосовно нього не тільки було застосовано насильство, яке призвело до тілесних ушкоджень, а і були застосовані дії, які були болісними для нього та ображали його особисту гідність.

Так, диспозицією ч.2 ст.365 КК України передбачено, що кримінальна відповідальність за цей злочин настає у разі перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо такі дії завдали істотну шкоду охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, та супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Таким чином, орган досудового розслідування не дав належний аналіз сукупності доказів, зібраних по кримінальному провадженню щодо їх допустимості, достовірності і достатності, та прийшов до передчасного висновку про те, що доводи заяви потерпілого ОСОБА_7 щодо вчинення стосовно нього злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України не відповідають дійсності і кримінальне провадження підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати, а кримінальне провадження направити прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження та постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 07.07.2016 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000100 від 09.07.2015 року скасувати, а кримінальне провадження направити прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4