Справа № 676/2314/16-к
Провадження № 1-кп/676/262/16
ч.1ст.121 КК України
УХВАЛА
24 листопада 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подiльський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Кам`янець-Подiльської міської ради ОСОБА_9 , секретаря судового засідання ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про відкриття провадження за позовом, -

встановив:
У провадженні суду перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України.

29 квітня 2016 року, до початку судового розгляду прокурор заявив клопотання про відкриття провадження за позовами заявленими ним в інтересах Держави в особі Чернівецької міської ради та Комунальної медичної установи «Міська дитяча клінічна лікарня», в особі Хотинської міської ради та Хотинської центральної районної лікарні до обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Прокурор вважає, що злочинними діями обвинуваченого завдано збитків міським радам, комунальній медичній установі та лікарні, які фінансуються з міського бюджету. 12 жовтня 2016 року, ухвалою суду позовну заяву прокурора в інтересах Держави в особі Чернівецької міської ради та Комунальної медичної установи «Міська дитяча клінічна лікарня», в особі Хотинської міської ради та Хотинської центральної районної лікарні до обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 постановлено залишити без руху позов, надавши прокурору строк для усунення недоліків. Згідно ухвали суду, прокурору слід було підтвердити виконання вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.45 ЦПК України, а також викласти вимоги більш чітко, оскільки з поданого позову не зрозуміло в інтересах кого він позивається, чиї інтереси захищає прокурор - чи міської ради, чи комунальної медичної установи, чи лікарні, хто з них є юридичною особою, на які рахунки і кому з них слід стягнути кошти.

Проте, отримавши ухвалу суду від 12 жовтня 2016 року, прокурор її вимоги не виконав, обмежився направленням до суду листа №80-499-16 від 17 жовтня 2016 року з роз`ясненнями і запереченнями на ухвалу суду. У листі прокурор посилався на закони і роз`яснення, які були прийнятті до внесення змін в ст.45 ЦПК України, в ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

У суді прокурор наполягав на відкритті провадження за позовами.

Сторона захисту поклалась на думку суду у вирішенні цих питань, а потерпілий та його представники, представник служби підтримали думку прокурора.

Суд вивчивши письмові доводи прокурора, заслухавши думку учасників та матеріали провадження, вважає, що позовну заяву слід повернути прокурору, оскільки він не усунув недоліків зазначених в ухвалі від 12 жовтня 2016 року. Згідно ст.121 ЦПК України, позовна заява вважається не поданою і повертається.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначено, що вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством.

Так, прокурор не надав суду належних документів визначених у ст.45 ЦПК України та у ст.23 Закону України «Про прокуратуру», які б підтверджували, що міська рада та лікарня позбавлені можливості самі звернутись з позовом. Ці дві юридичні особи функціонують, мають у розпорядженні кошти, міські ради мають підрозділи зі штатом юристів, а тому ці особи вправі самостійно пред`явити позов без втручання прокурора. Доводи прокурора про те, що міські ради, комунальна медична установа і лікарня не звертаються до суду з позовом, не заслуговують на увагу, оскільки строки звернення з позовом і строки давності ще не минули.

Листом прокурора не підтверджується інформація про повідомлення юридичних осіб про представництво, так, як того вимагає ст.45 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру». До того ж, прокурор не звернув увагу, що за обставинами справи збитки на лікування понесла міська лікарня та комунальна медична установа, які є самостійними юридичними особами, мають свій рахунок, є розпорядниками коштів. Та обставина, що кошти виділені з міського бюджету, ще не свідчить, що збитки спричинені міським радам, оскільки власником і розпорядником коштів після їх перерахування з бюджету є лікарня та комунальна медична установа, як самостійні юридичні особи.

Доводи прокурора про відсутність у міському бюджеті коштів на судовий збір не підтверджені належними документами та не є підставою для представництва ним інтересів міської ради та лікарні.

Повертаючи позовну заяву прокурора, суд враховує, що міські ради, комунальна медична установа і лікарня мають право звернутись до суду з відповідним позовом. Оскільки строки позовної давності не минули, ці юридичні особи можуть ефективно захищати порушене чи оспорювань право.

Суд також враховує, що згідно ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Керуючись ст.128 КПК України, ст.121 ЦПК України, суд
постановив:
Позовні заяви прокурора в інтересах Держави в особі Чернівецької міської ради та Комунальної медичної установи «Міська дитяча клінічна лікарня», та в особі Хотинської міської ради та Хотинської центральної районної лікарні до обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 повернути прокурору Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 .

Суддя Камянець-Подільського
міськрайонного суду ОСОБА_1