Кримінальне провадження № 629/480/16-к
Номер провадження 1-кп/629/126/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження № 0003063 від 10.12.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківської області, громадянина України, українця, не працюючого, розлученого, з неповною середньою освітою, не військовозобовязанного, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер не отримувався, раніше неодноразово засудженого:

1) 08.09.1992 року Лозівським міським судом Харківської області за ст.ст.17, 117 ч. 1, 17, 118 ч. 2, 42 КК України ( в редакції 1960р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 07.03.1996 року після відбуття строку покарання;

2)22.02.2000 року Лозівським міським судом Харківської області за ст. 206 ч. 2 КК України ( в редакції 1960р.), до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, штраф 200 грн.;

3)12.11.2002 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 115 ч. 1, 69, 71 КК України до 5 років та 1 місяця позбавлення волі. 23.03.2006 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 днів;

4)04.04.2007 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 23.10.2010 року звільнений у зв`язку із закінченням строку покарання;

5)03.03.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 13.06.2015 року звільнений у зв`язку із закінченням строку покарання;

6)10.12.2015р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст.70 КК України остаточно до 4 років позбавлення волі, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених: ч.3 ст.185; ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, судовим слідством, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив та скоїв нові злочини при наступних обставинах.

06.12.2015 року близько 17 години ОСОБА_4 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 помітив, що в ньому ніхто не проживає.

Знаходячись поблизу вказаного будинку у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та у відсутності свідків та інших осіб зайшов на територію домоволодіння, де через вікно проник в будинок і таємно викрав плиту сталеву б/в вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 5097 від 29.01.2016 року у сумі 90 гривень, конструкцію металеву п-образної форми з металевого кутника, б/в вартістю 27 гривень, форсунку від печі б/в , вартістю 3 гривні 60 копійок, колосники чавунні в кількості 6 штук, б/в вартістю 90 копійок за один на суму 5 гривень 40 копійок. Знаходячись на території вказаного домоволодіння ОСОБА_4 за допомогою металевого предмету віджав двері літньої кухні, з якої таємно викрав плиту чавунну,б/в вартістю 36 гривень та дверцята чавунні від печі б/в, вартістю 36 гривень.

Після вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця події зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток ОСОБА_5 на загальну суму 171 гривню.

Крім того, 10.12.2015 року, близько 17 години ОСОБА_4 , знаходячись на залізничній станції Лозова в Середньому парку між колій 2-3 побачив стелаж, на якому стояли металеві гальмівні башмаки в кількості трьох штук.

Знаходячись поблизу вказаного стелажу у ОСОБА_4 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою пасатижів відламав металевий трос, яким були закріплені гальмівні башмаки до стелажу та таємно викрав два гальмівні башмаки № 056 та № 057, які належать виробничому підрозділу «Станція Лозова» регіональної філії «Південна залізниця», чим завдав матеріальний збиток на суму 350 гривень 64 копійки. Після чого ОСОБА_4 направився до пункту прийому металобрухту, однак на шляху прямування поблизу шляхопроводу ОСОБА_6 був затриманий працівниками воєнізованої охорони ст. Лозова, таким чином свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, він не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, 23.12.2015 року, близько 16 години ОСОБА_4 , знаходячись на залізничній станції Лозова в Північному парку поблизу вантажного вагону побачив металеву частину повітророзподільника гальмівної системи вантажного вагону, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ключа відкрутив гайки та зняв з вагона-обкотишовоза № 59135350, який належить філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» магістральну частину повітророзподільника 483, чим завдав матеріальний збиток філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» згідно висновку товарознавчої експертизи № 5097 від 29.01.2016 року на суму 1260 гривень. Після чого ОСОБА_4 направився до пункту прийому металобрухту, однак на шляху прямування поблизу тягової підстанції ст. Лозова був затриманий працівниками воєнізованої охорони ст. Лозова, таким чином свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, він не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе та судові витрати за проведення експертизи визнав у повному обсязі та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочини при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєних ним злочинах, просив суд пом`якшити покарання та суворо не наказувати.

Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, проти цього не заперечував прокурор.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) у потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 171 грн. 00 копійок, поєднане з проникненням в житло та інше приміщення, вчинене повторно.

Також дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме виробничого підрозділу «Станція Лозова» регіональної філії «Південна залізниця», на суму 350 гривень 64 копійки, а також філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця», на суму 1260 гривень, вчинене повторно.

Відповідно до ч. 3;4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв середньої тяжкості та тяжкий злочини.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є громадянином України, українець, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніш перебував на обліку у лікаря нарколога з 2000 року у зв`язку з синдромом залежності від алкоголю, знятий з обліку у 2011 року в зв`язку з засудженням, розлучений, за місцем мешкання характеризується формально задовільно, має неповну середню освіту, не працює, не військовозобов`язаний, раніше неодноразово засуджений. ( а.с. 44-67)

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, які вказані вище, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочинів до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не враховує положення ст. 69-1 КК України, так як він раніш був засуджений, та відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, особи обвинуваченого, обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання, обставин скоєного злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкції обвинувачення, без застосування ст.ст. 75,76 КК України, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в місцях позбавлення волі на певний строк.

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ст.70 КК України та визначено остаточно покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кількох злочинів і за кількома вироками, спочатку слід призначити вид і строк основного покарання за кожний злочин, що входить в сукупність, потім вид і строк основного покарання за сукупності злочинів ( ст.70 КК України), а після цього остаточно вид і строк основного покарання за кількома вироками ( ст.71 ККУ).

Суд при призначенні покарання ОСОБА_4 застосовує ч.1 ст.70 КК України та призначає покарання за сукупністю злочинів, а саме за кожний злочин окремо, а остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Вважаючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року засуджений за вчинення злочинів, передбачених: ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ст.70 КК України та йому визначено остаточно покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, та скоїв новий злочини після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили, то відповідно до ч.1;4 ст.71 КК України, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує обвинуваченому не відбуту частину покарання за попереднім вироком, при цьому суд враховує і положення ч.4 ст.70 КК України.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з дня затримання його правоохоронними органами та складанням протоколу затримання №0008/86, а саме з 04 лютого 2016 року, згідно вироку суду від 10 грудня 2015 року.(а.с.16-17,63-67)

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи № 5097 від 29.01.2016 року у розмірі 184 грн. 14 коп., на користь держави, так як вона знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та її визнав у повному обсязі ОСОБА_4 , перерахувати їх на р/р 0005, код доходів 2406300, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова. Одержувач платежу. Держава. (а.с.73).

Питання щодо речових доказів вирішити в поряду ст. 100 КПК України. (а.с.68-72)

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України (2012 р.), суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінальних правопорушеннях та призначити покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один ) місяць.

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.1;4 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч.1;4 ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі приєднати не відбуте покарання за вироком Лозівського міськрайоного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року за ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ст.70 КК України де ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, та остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_4 за цим вироком призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Згідно вироку Лозівського міськрайоного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та згідно ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 січня 2016 року було роз`яснено, що строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з дня приведення вироку до виконання, а тому залишити йому запобіжний захід у вигляді триманням під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27, до вступу вироку в закону силу.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з дня фактичного затримання його правоохоронними органами, та складення ними протоколу затримання №0008/86, а саме з 04 лютого 2016 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 5097 від 29.01.2016 року у розмірі 184 грн. 14 коп., на користь держави, та перерахувати їх на р/р 0005, код доходів 2406300, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова. Одержувач платежу. Держава. (а.с.73).

Речові докази по справі, а саме: металевий кутник, дверцята печі, фрагмент пічки, труба, конфорки, алюмінієві горілки в кіл. 2 штук, які згідно зберігальної розписки від 29.12.2015 року передано потерпілому ОСОБА_5 , залишити у останнього, гальмівні башмаки, які згідно зберігальної розписки передано представнику потерпілого виробничого підрозділу «Станція Лозова» регіональної філії «Південна залізниця», ОСОБА_7 залишити у останньої, магістральну частину повітророзподільника, яка згідно зберігальної розписки передано начальнику охорони філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця», ОСОБА_8 , залишити у останнього, ключі рожкові 3 штуки, пасатижі 1шт., трубка, які знаходяться на зберіганні у кімнаті Лозівського ВП ГУНП в Харківській області згідно квитанцій, порядкові № 000048, № 000053 по кримінальним провадженням № 0003209, та №0003078 ст. слідча ОСОБА_9 , знищити, які не мають цінності. ( а.с. 68-72).

Питання щодо речових доказів вирішити в поряду ст. 100 КПК України.

Питання щодо речових доказів розв`язати після набуття вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1