Справа № 214/2738/16-к
1-кп/214/480/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000046 від 11.04.2016 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , на посаді інструктора (з водіння), у військовому званні молодшого сержанта, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , на посаді інструктора з водіння, у військовому званні молодшого сержанта, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, та умов укладеного контракту про проходження військової служби, після виписки 23.03.2016 року з державної лікарні МВС України в м. Кривий Ріг, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у визначений час 24.03.2016 року о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити. При цьому ОСОБА_3 залишився за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. 11.04.2016 року, приблизно о 08 год. 00 хв., тобто понад десять діб, але не більше місяця, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 і заявив про себе, чим вчинив не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем.
Дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, за ознаками: не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що він проходить службу за контрактом в Національній Гвардії, у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді інструктора з водіння, у військовому званні молодшого сержанта, відповідно до укладеного контракту від 20.07.2015 року та наказу командира цієї військової частини. Приблизно з 10.03.2016 року, точну дату не пам`ятає, він був направлений на лікування та проходження медичної комісії ЛКК до державної лікарні МВС України в м. Кривому Розі. На проходження лікування та комісій йому було визначено 10 днів, за результатами якого його було визнано придатним для подальшого проходження служби, але він відмовився надалі проходити службу в Національній Гвардії, про що повідомив по телефону своєму командирові, а потім перестав відповідати на телефонні дзвінки. З лікарні повернувся додому. Він дійсно умисно не повернувся у військову частину вчасно після проходження лікування та медичної комісії, оскільки не бажав надалі проходити службу. Дізнавшись, що відносно нього порушено кримінальне провадження, він повернувся в частину на початку квітня 2016 року, а повинен був повернутись в військову частину приблизно в 20-х числах березня 2016 року, точну дату не пам`ятає. На даний час він продовжує проходити військову службу. Контракт він укладав добровільно, через неможливість знайти роботу за своєю спеціальністю, оскільки були потрібні кошти. Підстав для розірвання контракту не було, добровільно розірвати його неможливо. Він згоден з тим, що не повернувся вчасно з лікування на військову службу за контрактом без поважних причин, в умовах особливого періоду. Він розуміє, що вчинив тяжкий злочин, розкаюється у вчиненому. Жодного тиску на нього під час досудового розслідування ніхто не здійснював. Просить суворо його не карати.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (т.1, а.с.53).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується посередньо (т.1, а.с.49), за місцем проживання характеризується з позитивної сторони (т.1, а.с. 86), раніше не судимий (т.1, а.с.58), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т.1, а.с.53,54), одружений (т.1, а.с. 88), має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с. 87).

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_3 при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, оскільки хоча судом і встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, однак вони істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 , випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1