Справа № 146/1071/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" жовтня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
22 лютого 2016 року близько 12:00 год ОСОБА_5 , знаходячись в домогосподарстві ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрала із правої кишені куртки чорного кольору, належній ОСОБА_4 , яка знаходилась на вішалці в коридорі даного будинку, мобільний телефон марки «Nokia Asha 200», чорного кольору, ІМЕІ 1- НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № 1014 від 11серпня 2016 року становить 400 грн, на дві сім-картки, оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , вартість яких становить по 10 грн за кожну, з флеш картою до нього ємкістю 1 гб, вартістю 40 грн, після чого з місця злочину зникла, завдавши потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 469 грн.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись її допитом, допитом потерпілої та характеризуючими матеріалами.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченої, потерпілої та характеризуючими матеріалами.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 пояснила, що 22 лютого 2016 року приїхала в с. Липівка Томашпільського раойну Вінницької на поховання до своєї свахи. Серед людей, які прийшли допомагати готуватися до поховання була також потерпіла ОСОБА_4 . Зазначила, що телефон потерпілої не викрадала, а знайшла його в кімнаті під ліжком, однак, в подальшому вирішила забрати телефон собі. Після чого, вийняла з нього сім-карти та карту пам`яті, а також видалила з пам`яті телефону наявні в ньому номери. Даним телефоном вона користувалася з 22 лютого 2016 року до моменту його вилучення працівниками поліції.
Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 визнала.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 вказала, що 22 лютого 2016 року вона перебувала в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області та допомагала готуватися до поминального обіду. Належний її мобільний телефон ввесь час перепебував в кишені куртки. Знявши куртку, вона повісила її на вішалку в коридорі, а коли через п`ять хвилин повернулася аби зателефонувати чоловікові, то телефону вже не було.
Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі.
Дії ОСОБА_5 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановленні.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченій покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, пенсіонерки, судимостей не має, на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, а також те, що ОСОБА_5 є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії, має статус матері-героїні, позицію державного обвинувача та потерпілої щодо міри покарання обвинуваченій, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому їй необхідно призначити покарання у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.
Так, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року встановлено, що відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. А також п. 9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи із наведенного, суд вважає, що потерпіла зазнала певних моральних страждань внаслідок вчинення відносно неї злочину та має право на відшкодування такої шкоди у розмірі 2000 грн.
Разом з тим, як вбачається із квитанції № 5 від 06 вересня 2016 року ОСОБА_4 було понесено судові витрати в розмірі 1378 грн, що складаютья зі сплати судовго збору за подання позовної заяви до суду, які у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 .
Крім того, представником потепрілої - адвокатом ОСОБА_6 надано розрахунок витрат на правову допомогу у відповідності до якого, станом на 25 жовтня 2016 року представником потерпілої при надані правової допомоги ОСОБА_4 затрачено 9 годин часу, з яких:
-1 година надання консультації по справі;
-2 години скаладання позовної заяви;
-2 години ознайомлення з матеріалами справи;
-3 години надання правової допомоги в судових засіданнях;
-1 година скаладання заяви
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правовоу допомогу» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Однак, провівши відповідні розрахунки, суд вважає, що із ОСОБА_5 підлягає стягненю на користь ОСОБА_4 1160 грн витрат понесених останньою за надання правової допомоги в рамках цивільних правовідносин.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України,
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд, ЗАСУДИВ:
Визнати винною ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченогоч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покаранняу виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн (одна тисяча двадцять гривень).
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 440,20 грн (чотириста сорок гривень 20 коп).
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2000 грн (дві тисячі гривень) відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати, які складаються із 1378 грн (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) судового збору та 1160 грн (одна тисяча сто шістдесят гривень) за надання правової допомоги в рамках цивільних правовідносин, а всього 2538 грн (дві тисячі п`ятсот тридцять вісім гривень).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1