Справа №705/7391/14-к
1-кп/705/67/16
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
04 жовтня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі : головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до вимог ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду головуючим для проведення судового провадження у вказаних матеріалах кримінального провадження визначено суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 .
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України та вказав на відсутність підстав для повернення обвинувального акту.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту, вказавши, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року встановлено, що обвинувальний акт складено з відсутністю кінцевого пред`явленого обвинувачення (об`єкта, суб`єктивної сторони кримінального правопорушення), порушує право особи на захист та підлягає поверненню прокурору, зобов`язавши усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня вступу ухвали в законну силу.
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року вступила в законну силу.
Враховуючи чисельні порушення, зазначені у довідці за результатами проведення аудиту відповідності окремих питань в Уманському міськрайонному суді Черкаської області Головним спеціалістом відділу аудиту ДСА України ОСОБА_7 від 03.06.2016 року, ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та Апеляційного суду Черкаської області, на виконання яких прокурору було повернено обвинувальний акт, та які містять певні конкретно визначені вимоги до обвинувального акту, з урахування специфіки зазначеної справи до справи не долучені. Тому просить суд долучити, дослідити та врахувати при розгляді клопотання: копію ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року; копію ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року.
Відповідно до ч.2 ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України, до ст.533 КПК України Вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України. За невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню передбачена кримінальна відповідальність відповідно ст.382 КК України.
Вважає, що обвинувальний акт складений з істотним порушенням його права на захист, є нікчемним, вимоги ухвал Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та Апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року не виконані, кінцеве пред`явлене обвинувачення відсутнє (об`єкт, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення), що унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також здійснення повноцінного захисту від пред`явленого обвинувачення, помилки в обвинувальному акті є явними, які не можливо віднести до другорядних та неважливих, виправити їх в умовах судового розгляду справи неможливо, а саме:
Його ОСОБА_5 військова прокуратура обвинувачує у викраденні іншого військового майна, вчиненого військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.410 КК України. Відповідно до ч.1 ст. 27 КК України співучасниками злочину, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник. Враховуюче те, що досудове розслідування розпочате 30.03.2013 року по теперішній час йому не відомо в якості кого його звинувачують, що і не зазначено в обвинувальному акті, як наслідок посилання на докази (без розкриття їх змісту) на доведення його участі за попередньою змовою групою осіб, якими слідчий, прокурор доказують висунуте обвинувачення, що буде гарантувати право особи на захист та можливість знайти їх при судовому розгляді справи в матеріалах кримінального провадження, звірити їх наявність та перевірити відсутні.
Зазначене є невиконання слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року й порушує його право на захист.
В обвинувальному акті на арк. 3 в абз. 4 в порушення вимог ч.1 ст. 27 КК України, відповідно до якої співучасниками злочину, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник, слідчий військової прокуратури Черкасього гарнізону майор юстиції ОСОБА_8 з військовим прокурором Черкаського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_9 класифікують виконавців злочину ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як «…не були обізнані про злочинні наміри…» та звільняють від кримінальної відповідальності.
В обвинувальному акті військова прокуратура зазначає, що викрадене інше військове майно це не обліковані антенні опори від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5стац «СОСНА-М» заводські номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , залишені військовою частиною НОМЕР_3 (арк.2 абз.5, арк.3 абз.3, арк.4 абз.5, арк.7).
Зазначений факт нічим не підтверджується:
-експертиза, якою підтверджено, що об`єктом злочину є антенні опори від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5стац «СОСНА-М» заводські номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , залишені військовою частиною НОМЕР_3 відсутня;
-докази на підтвердження того, що імовірні антенні опори взагалі були залишені військовою частиною НОМЕР_3 відсутні, проте навпаки під час досудового розслідування здобуті докази заначають, що після розформування військової частини НОМЕР_3 невирішині питання та будь яке залишене, не передане майно відсутні;
-перевірка зазначених питань у військовій частині, яка є правоприємником військової частини НОМЕР_3 не проводилась та відповідні матеріали відсутні.
Як наслідок посилання на докази (без розкриття їх змісту) на доведення що це саме опори від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5стац «СОСНА-М» заводські номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , якими слідчий, прокурор доказують зазначену обставину, що буде гарантувати право особи на захист та можливість знайти їх при судовому розгляді справи в матеріалах кримінального провадження, звірити їх наявність та перевірити відсутні.
Зазначене є невиконання слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року й порушує його право на захист.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року встановлено, що об`єктом злочину передбаченого ст.410 КК України є право власності на військове майно, суб`єктивна сторона злочину характеризується тільки прямим умислом. Умислом особи охоплюється насамперед спеціальні ознаки предмета злочину. Відсутність кінцевого пред`явленого обвинувачення (об`єкта, суб`єктивної сторони кримінального правопорушення) унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також здійснення повноцінного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто порушує право особи на захист.
Згідно ст. ст. 1,2,3 Закону України „Про правовий режим майна у Збройних силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.
Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. Статус військового майна набуває з моменту його надходження до Збройних Сил України та закріплення його за військовою частиною Збройних сил України.
Військове майно обліковується за місцем його відповідального збереження (знаходження) та у фінансовій службі.
Відповідно до п. 9 «Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого Постановою КМ України від 4 серпня 2000 р. N 1225 (Із змінами, внесеними згідно з Постановою N 1700 ( 1700-2006-п ) від 08.12.2006 ), облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість(ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу.
Саме це надає майну статусу військового.
Керуючись Законом України „Про правовий режим майна у Збройних силах України" вважає, якщо імовірні антенні опори від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5 стац. «СОСНА» взагалі існували, то вони були безгосподарним майном і не мають предмета злочину, передбаченого ст. 410 КК України та, як наслідок «замовного прокурорського переслідування» унеможливлює намір військової прокуратури притягнути його до кримінальної відповідальності.
Отже, імовірні залишки не облікованих антенних опор від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5 стац. «СОСНА», заводські номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які можливо перебували на території військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 не є військовим майном, а тому положення Закону України „Про правовий режим майна у Збройних силах України" та Положення „Про порядок списання з обліку матеріальних та грошових засобів у ЗС України», що затверджене наказом МО України від 21 червня 1994 р. №165 до спірних правовідносин застосовуватись не можуть.
Таким чином, ст. 410 КК України, яка спрямована на охорону військового майна, в даному випадку не діє із-за недотримання цивільно-правових актів про взяття майна на облік.
Виходячи із зазначеного об`єкт злочину відсутній.
Зазначене є невиконання слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року й порушує його право на захист.
В обвинувальному акті на арк. 2 в абз. 6 в описовій частині військова прокуратура вказує на розпорядження військової частини НОМЕР_5 , яка являється вищестоящим командуванням для військової частини НОМЕР_4 для виконання робіт по демонтажу вказаних антенних опор.
Військова прокуратура зазначений факт викривила та вводить суд в оману, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що дане розпорядження, а саме для виконання робіт по демонтажу вказаних антенних опор було надано іншій військовій частині НОМЕР_6 .
Як наслідок в обвинувальному акті відсутні посилання на докази (без розкриття їх змісту), якими слідчий, прокурор доказують зазначені обставини, що буде гарантувати право особи на захист та можливість знайти їх при судовому розгляді справи в матеріалах кримінального провадження, звірити їх наявність та перевірити, а саме результати перевірки факту демонтажу опор та їх місце перебування після демонтажу військовою частиною НОМЕР_6 , яка також являється підпорядкованою військової частини НОМЕР_5 .
Зазначене є невиконання слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року й порушує його право на захист.
В обвинувальному акті на арк. 2 в абз. 7 військова прокуратура викладає ряд керівних документів й законодавчих актів, згідно яких імовірні опори повинні бути взяті на облік та на арк. 3 в абз. 2 зазначає в супереч цим же керівним документам й законодавчим актам те, що він повинен вирішувати питання про постановку опор на облік.
Він, як на той час начальник штабу - перший заступник командира військової частини НОМЕР_4 відповідно до своїх службових обов`язків та до вимог керівних документів, а саме п.п. 1.16, 1.18, 1.19, 1.30 Наказу Міністра Оборони України № 363 від 21.06.07 «Про затвердження Положення з бухгалтерського обліку в Збройних СилахУкраїни» та п.п. 11, 27 постанови Кабміну України №1225 від 4 серпня 2000 року зі змінами «Про затвердження Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у ІНФОРМАЦІЯ_1 », не наділений повноваженнями для постановки та взяття на облік майна військової частини НОМЕР_4 .
На досудовому слідстві доказів того, що йому в період перебування на посаді начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_4 було ввірено військове майно ( залишки не облікованих антенних опор від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5 стац. «СОСНА») та укладено з ним договір про повну матеріальну відповідальність, не здобуто.
Зазначене є невиконання слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року й порушує його право на захист.
В описовій частині обвинувального акту обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону (статті) підпадають дії підозрюваної особи, тобто його ОСОБА_5 (фактично виклад обставин справи в довільній формі), викладені обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону (статті) підпадають дії ОСОБА_12 , стосовно нього, ОСОБА_5 зазначено другорядно «діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 », що відповідно прокуратурою не доведено, а саме:
- арк. 3 абз. 4 «…з використанням допущених на територію військової частини НОМЕР_4 за наказом ОСОБА_12 …провели демонтаж вказаних антенних опор та їх розрізання на частини.»;
- арк. 3 абз. 5 «Того ж дня близько 18 год. 00 хв. за наказом ОСОБА_12 частина демонтованих опор завантажена…»;
- арк. 3 абз. 6 «Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_12 діючи …»;
- арк. 3 абз. 7 «22 березня 2013 року близько 06 год. 10хв. за наказом ОСОБА_12 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вантажному автомобілі…»;
- арк. 4 абз. 1 «Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_12 діючи…»;
- арк. 4 абз. 2 «Того ж дня близько 10 год. 00хв. за наказом ОСОБА_12 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вантажному автомобілі…»;
- арк. 4 абз.3 «Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_12 , діючи…»;
- арк. 4 абз. 4 «Того ж дня близько 10 год. 00хв. за наказом ОСОБА_12 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вантажному автомобілі…».
Зазначене є невиконання слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року й порушує його право на захист.
В описовій частині обвинувального акту на арк. 3 в абз. 3 прокуратура вказує «…отримані кошти передати йому та ОСОБА_12 », але не зазначено кому скільки, в якій мірі. Посилання на докази (без розкриття їх змісту), якими слідчий, прокурор доказують зазначені обставини, що буде гарантувати право особи на захист та можливість знайти їх при судовому розгляді справи в матеріалах кримінального провадження, звірити їх наявність та перевірити відсутні. Натомість на арк. 7 в абз. 6 військова прокуратура вказує «Завдані збитки відшкодовані ОСОБА_12 …».
Зазначене є невиконання слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року й порушує його право на захист.
В описовій частині обвинувального акту на арк. 3 в абз.3 військова прокуратура зазначає, що він « ОСОБА_5 … з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення за рахунок держави, вирішив в супереч ст.6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» використати свої службові повноваження…». При встановленні кваліфікації кримінального правопорушення зазначена обставина відсутня, як відсутня і в формулюванні обвинувачення. Посилання на докази, якими прокуратура доводить дану обставину відсутні. З суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч.2 ст.410 КК України, характеризується прямим умислом. Жоден із доказів здобутих під час досудового слідства не дає підстав стверджувати про наявність у нього, ОСОБА_5 прямого умислу, спрямованого на розкрадання чи привласнення військового майна, що і не зазначено в обвинувальному акті. Тобто, суб`єктивна сторона злочину також відсутня, що підтверджується показами свідків та відсутністю посилання на докази в обвинувальному акті.
Зазначене є невиконання слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року й порушує його право на захист.
В описовій частині обвинувального акту на арк. 2 в абз.5-7, на арк. 3 в абз.1-6, на арк. 4 в абз.1-5 при викладенні обставин кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону (статті) підпадають дії підозрюваної особи, тобто його ОСОБА_5 (фактично виклад обставин справи в довільній формі) посилання на докази (без розкриття їх змісту), якими слідчий, прокурор доказують зазначені обставини, що буде гарантувати право особи на захист та можливість знайти їх при судовому розгляді справи в матеріалах кримінального провадження, звірити їх наявність та перевірити взагалі відсутні. Натомість на арк. 4-7 військова прокуратура викладає посилання на докази, якими нібито повністю підтверджується його вина, чим слідчий та прокурор ставляться зневажливо до суду та до нього, змушують суд самому обирати та визначати докази, якими підтверджується та чи інша обставина, викладена в описовій частині обвинувального акту.
Зазначене є невиконання слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_9 ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року й порушує його право на захист.
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року встановлено, що в обвинувальному акті повинні зазначатися показання підозрюваного, наведені ним на свій захист, результати їх перевірки.
Зазначені вимоги слідчим військової прокуратури Черкасього гарнізону ОСОБА_8 та військовим прокурором Черкаського гарнізону ОСОБА_9 при складанні обвинувального акту проігноровані, що є невиконанням рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили.
Відповідно до ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування. Зазначена вимога військовою прокуратурою виконана, але до реєстру матеріалів досудового розслідування внесені недостовірні дані, які не відповідають реальним подіям та порушує його право на захист, а саме:
1. п.п. 44,46 вказано протокол огляду із додатками та не зазначено саме чого огляд, чим змушує суд додумуватись самостійно;
2. п.67 вказано опис речей і документів не відомо яких, чим змушує суд додумуватись самостійно;
3. Досудове розслідування розпочате 30.03.2013 року, але в реєстрі матеріалів досудового розслідування час проведення процесуальних дій зазначається в період з 09.01.2013 року по 15.01.2013 року, що не відповідає реальному часу проведення процесуальних дій, а саме:
- п. 147 допит свідка ОСОБА_13 зазначено час проведення 09.01.2013 року;
- п. 148 допит свідка ОСОБА_14 зазначено час проведення 09.01.2013 року;
- п. 149 допит свідка ОСОБА_15 зазначено час проведення 09.01.2013 року;
- п. 150 направлення запиту командиру військової частини НОМЕР_4 зазначено час проведення 14.01.2013 року;
- п. 151 Отримання листа із військової частини НОМЕР_4 із додатками зазначено час проведення 15.01.2013 року;
- п. 153 повідомлення про підозру ОСОБА_5 зазначено час проведення 15.01.2013 року;
- п. 154 вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного зазначено час проведення 15.01.2013 року;
- п. 155 допит підозрюваного зазначено час проведення 15.01.2013 року.
У обвинувальному акті, який нібито затверджений 22 травня 2015 року зазначено, що до нього додається реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка про отримання копії обвинувального акту та реєстру. Розписка, яка надається відповідно до вимог ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту з урахуванням надходження до Уманського міськрайонного суду 02.06.2015 року зареєстрована у військовій прокуратурі Черкаського гарнізону 28.06.2015 року.
Зазначене є ніщо інше, як внесення недостовірних даних до обвинувального акту, введення суду в оману.
Враховуючи те, що на виконання Ухвали Уманського міськрайонного суду від 28.01.2015 року прокуратурі мав повернутися тільки обвинувальний акт з додатками, який перебував у 4 томі, Уманським міськрайонним судом незаконно передано до військової прокуратури матеріали справи в 6-ти томах (1-4 томи досудове слідство, 5-6 томи судовий розгляд справи).
Заступник голови Уманського міськрайонного суду ОСОБА_16 27.01.2016 року надіслав запит за № 01.10/3/16 до військової прокуратури в якому просив повернути на адресу суду два томи кримінального провадження, які помилково направлені до військової прокуратури та повинні зберігатися в Уманському міськрайонному суді Черкаської області. На виконання зазначеного запиту військовий прокурор Черкаського гарнізону ОСОБА_17 надіслав 5-6 томи до Уманського міськрайонного суду супровідний лист № 21-205 вих. 16 від 02.02.2016 року, які були отримані судом 03.02.2016 року.
В порушення вимог ст.290 КПК України матеріали кримінального провадження йому не відкриті. Відповідно до ч.11 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Відповідно до ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Відповідно до ч.1 ст.20 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право на захист, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, та ч.2 ст.20 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. За недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого на захист, вчинене слідчим, прокурором передбачена кримінальна відповідальність відповідно ст.374 КК України.
Слідчий військової прокуратури ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_9 при врученні копії обвинувального акту істотно порушили його право на захист, а саме військова прокуратура Черкаського гарнізону в порушення вимог ст.135 КПК України 27.05.15 викликала його на 10 год. 00 хв. 28.05.2015 року. Йому було повідомлено про виклик до військової прокуратури (м. Черкаси) о 17 год. 30 хв. 27.05.2015 року без зазначення процесуальної дії, для участі якої його викликають та без зазначення часу виклику. Його адвоката ОСОБА_4 , яка є законним його захисником, військова прокуратура взагалі не повідомила про виклик.
Необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом його слідчим військової прокуратури ОСОБА_8 та прокурором ОСОБА_9 не надано, фактично позбавивши його можливості залучити адвоката. Слідчий військової прокуратури ОСОБА_8 28.05.2015 року о 14 год. 15 хв. надав йому копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.
Процесуальну дію, для участі якої він викликається, йому було повідомлено від слідчого військової прокуратури Черкаського гарнізону майора юстиції ОСОБА_8 о 13 год. 45 хв. 28.05.2015 року, повістку про виклик за № 21-881 вих. 15 від 27.05.2015 року на 10 год. 00 хв. 28.05.2015 року останній йому надав шляхом вручення о 14 год. 40 хв. 28.05.2015 року.
В порушення вимог ч.1 ст.293 КПК України, відповідно до якої з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику, станом на теперішній час прокурор копію обвинувального акта та копію реєстру матеріалів досудового розслідування його захиснику ОСОБА_4 під розписку не надав.
22 травня 2015 року сплинув термін наданий судом для усунення виявлених в обвинувальному акті недоліків.
Не виконавши рішення національного суду, яке набрало законної сили і яким встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, військова прокуратура Черкаського гранізону із перевищенням строків, встановлених ухвалою Уманського міськрайонного суду від 28.01.2015 року направила обвинувальний акт до Уманського міськрайонного суду. Перевищення, визначених Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 28.01.2015 року, строків для виправлення військовою прокуратурою зазначено на аркуші 6 довідки за результатами проведення аудиту відповідності окремих питань в Уманському міськрайонному суді Черкаської області Головним спеціалістом відділу аудиту ДСА України ОСОБА_7 від 03.06.2016 року.
Прокурор недоліки не усунув, наданий обвинувальний акт і на даний час не містить кінцевого пред`явленого обвинувачення (об`єкта, суб`єктивної сторони кримінального правопорушення), що грубо порушує право особи на захист.
Отже, зазначений обвинувальний акт є незаконним, оскільки складений з порушенням його права на захист, наданий до суду з порушенням процесуальних строків та не відповідає вимогам КПК України.
Зазначене підтверджується: ухвалою Уманського міськрайонного суду від 28.01.2015 року, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року, обвинувальним актом від 22.05.2015 року, довідкою за результатами проведення аудиту відповідності окремих питань в Уманському міськрайонному суді Черкаської області Головним спеціалістом відділу аудиту ДСА України ОСОБА_7 від 03.06.2016 року.
Керуючись ст.62 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.п.18,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", ст.ст. 2, 7, 8, 9, 17, 20, 21, 22, 23, 42, 110, 291, 293, 314, 359, 369, 372, 533 КПК України, просить суд: встановити, що обвинувальний акт є незаконним та не були виконані вимоги: ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року, щодо надання місячного терміну для виправлення помилок військовою прокуратурою (військова прокуратура пропустила процесуальні строки і перевищила визначений термін на шість діб), оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії, ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу; ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року, щодо виправлення помилок в обвинувальному акті. Встановити відсутність в обвинувальному акті кінцевого пред`явленого обвинувачення, а саме об`єкту злочину та суб`єктивної сторони. Окремою ухвалою встановити порушення його прав на захист. Повернути обвинувальний акт прокурору так, як він не відповідає вимогам КПК України та істотно порушує його право на захист. Долучити, дослідити та врахувати при розгляді клопотання довідку за результатами проведення аудиту відповідності окремих питань в Уманському міськрайонному суді Черкаської області Головним спеціалістом відділу аудиту ДСА України ОСОБА_7 від 03.06.2016 року з листами від Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини та Державної Судової Адміністрації України.
В підготовчому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_20 адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання свого підзахисного та просить його задоволити.
Суд вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вважає за необхідне повернути обвинувальний акт виходячи з наступного.
Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так обвинувальний акт повинен містити відомості, передбачені п.п. 1-9 ч.2 ст. 291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Отже, в обвинувальному акті повинен бути як виклад фактичних обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто описова і резолютивна частини. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом і підставами початку досудового розслідування; обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону (статті) підпадають дії підозрюваної особи (фактичний виклад обставин справи в довільній формі) .
Після цього зазначаються докази в тезисній формі.
Якщо в провадженні міститься низка епізодів, то докази розміщують так, щоб вони підтвердили кожен епізод окремо.
Вказаної вимоги при складанні обвинувального акту не було дотримано, на що було наголошено і в ухвалі Уманського міськрайонного суду від 28 січня 2015 року.
В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення. Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доказаних даних про подію кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) , винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого та інші. Тут же вказується в якому стані перебувала особа і всі ознаки виду кримінального правопорушення (умисно, повторно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, тощо). Потім зазначається кваліфікація злочину, в якому особа обвинувачується із зазначенням всіх кваліфікуючих ознак.
Однак вказаних вимог при складанні обвинувального акту дотримано не було.
Об`єктом злочину, передбаченого ст. 410 КПК України є право власності на військове майно, суб`єктивна сторона характеризується тільки прямим умислом. Умислом особи охоплюються насамперед спеціальні ознаки предмета злочину, про що в обвинувальному акті не зазначено.
Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а не щодо підозрюваної особи.
Відсутність кінцевого пред`явленого обвинувачення (об`єкта, суб`єктивної сторони кримінального правопорушення), унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також здійснення повноцінного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто порушує право особи на захист. Виправити явні помилки в умовах судового розгляду справи буде не можливо.
Обвинувальний акт як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.
Обвинувальний акт не повинен порушувати право обвинуваченого на захист.
Згідно п.1 ч.3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати в чому конкретно його обвинувачують.
Разом з тим, вказаним вимогам закону обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає, в ньому не повно викладені фактичні обставини справи та сформульоване обвинувачення.
На порушення права обвинуваченого на захист наголошує і ухвала апеляційного суду Черкаської області від 22 квітня 2015 року відповідно до якої в обвинувальному акті не викладено та не обґрунтовано правовий статус не облікованих 4-х одиниць антенних опор, кому вони належать, з яких юридичних підстав це майно знаходилось на території в/ч НОМЕР_4 , чому підлягало облікуванню, ким.
В обвинувальному акті повинні також зазначатися докази (без розкриття їх змісту, якими слідчий, прокурор доказують висунуте обвинувачення, що буде гарантувати право особи на захист та можливість знайти їх при судовому розгляді справи в матеріалах кримінального провадження, звірити їх наявність та перевірити. При посиланні на докази зазначаються аркуші кримінального провадження, зазначаються показання підозрюваного, наведені ним на свій захист, результати їх перевірки, що також не відповідає вказаним вимогам.
До обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування .Відповідно до положень ст. 109 КПК України - реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.
У наданому до суду обвинувальному акті, затвердженому 22.05.2015 року зазначено, що до нього додається реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка ОСОБА_5 про отримання копії обвинувального акту та реєстру. Проте, розписка з урахуванням надходження обвинувального акту до Уманського міськрайонного суду 02.06.2015 року, зареєстрована у військовій прокуратурі Черкаського гарнізону - 28.06.2015 року.
В реєстрі також не вказано про відкриття матеріалів кримінального провадження сторонам кримінального провадження, в зв`язку з оформленням нового обвинувального акту.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування не має посилання на постанову про допуск захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , яка , як вказує обвинувачений, здійснювала його захист з моменту передачі матеріалів кримінального провадження до суду, що сприяло істотному порушенню права на захист обвинуваченого, так як адвоката ОСОБА_4 військова прокуратура взагалі не повідомляла про виклик та вручення їй обвинувального акту та реєстру з можливістю заявити необхідні клопотання по справі.
22.05.2015 року сплинув термін, наданий судом для усунення виявлених в обвинувальному акті недоліків, проте поданий обвинувальний акт з перевищенням строків, встановлених ухвалою суду від 28.01.2015 року і на даний час не містить кінцевого пред`явленого обвинувачення, об`єкта, суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, що порушує право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню.
Керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 395 КПК України, суд, -
У Х ВА Л И В :
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня набрання чинності ухвали.
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом семи днів з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1