№ 336/618/16-к
пр. № 1-кп/336/169/2016
УХВАЛА
Іменем України
11 березня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у АДРЕСА_1 , звинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити провадження до розгляду.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні заперечували проти призначення провадження до розгляду. Захисник посилався на те, що призначення прокурора, який затвердив обвинувальний акт відбулось усупереч вимогам чинного законодавства, а крім того, ОСОБА_5 в ході досудового розслідування мали призначити психіатричну експертизу, оскільки він перебував на обліку у психіатра та перебуває на обліку у нарколога. Обвинувачений додатково вказував, що слідчому він одразу повідомив про те, що перебував та перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері, але експертизу йому не призначали.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти призначення кримінального провадження до розгляду.

Представник потерпілого ПП «ТД Січ» в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання провадження повідомлявся в установленому порядку.

При вивченні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено наступне.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 03.12.2015 року о 07.00 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, переліз через паркан складської території «Ост-Вест», розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кузнєцова, 34 та перебуваючи на складській території, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, а саме три пивні кеги об`єктом 50 мл вартістю 2000 за 1 штуку на загальну суму 6000 гривень, спричинивши ПП «ТД Січ» атеріальний збиток на суму 6000 гривень.

Такі дії кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

17.01.2016 року о 02.00 годині ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, шляхом демонтажу решітки вікна за допомогою викрутки проник у складське приміщення (сховище), яке розташоване по АДРЕСА_2 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно намагався викрасти сітки з цибулею вагою 20 кг кожна загальною вагою 160 кг за ціною 13 грн за 1 кг на загальну суму 2080 гривень, що належать ОСОБА_4 , але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками міліції.

Такі дії кваліфіковані за ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище.

Відповідно до ст. 291 ч. 2, 4 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає у зв`язку з наступним.

Так, в якості кваліфікуючої ознаки крадіжки по епізоду 03.12.2015 року визначено проникнення в інше приміщення, однак, при цьому при викладенні обставин злочину не вказано будь-яких дій, які б давали підстави для цього.

Так в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 переліз через паркан, але при цьому не вказано в яке саме приміщення проник обвинувачений, кому воно належить та чи було таке проникнення незаконним. Також по цьому епізоду не вказано характеристик викраденого майна, а саме розміру кег або матеріалу, з якого вони були виготовлені, а також власністю якою особи вони були. Зазначено лише, що матеріальну шкоду було спричинено підприємству.

При описанні дій ОСОБА_5 по епізоду 17.01.2016 року об`єктивну сторону цього злочину, а саме дії обвинуваченого, не викладені взагалі.

Так, відповідно до ст. 15 ч. 3 КК України замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Однак, в обвинувальному акті не вказано, що саме здійснив ОСОБА_5 для вчинення крадіжки, а зазначено лише про те, що він намагався викрасти майно, але як саме та у який спосіб ОСОБА_5 намагався викрасти кілька мішків загальною вагою 160 кг не описано, коли, де та на якому етапі він був затриманий працівниками міліції не визначено. Отже з описання дій ОСОБА_5 , викладеного в обвинувальному акті, неможливо визначити ані об`єктивної сторони злочину, ані того, чому замах кваліфіковано як незакінчений.

Також при описанні дій ОСОБА_5 по епізоду 17.01.2016 року не визначено скільки саме сіток з цибулею намагався викрасти обвинувачений.

Крім того, всупереч вимогам ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не вказаний розмір витрат на залучення експерта, хоча відповідно до ст. 242 ч. 2 п. 6 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

З реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, щоб така експертиза призначалась, хоча її призначення є обов`язковим.

Крім того, вивчивши реєстр матеріалів досудового розслідування, виходячи з того, що згідно з положеннями ст. 109 КПК України в ньому повинні бути зазначені усі процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення, суд дійшов висновку про те, що прокурор ОСОБА_3 , яка затверджувала обвинувальний акт, не підтвердила наявність відповідних повноважень.

Так, постановою від 09.12.2015 року у кримінальному провадженню № 0005325 було визначено групу прокурорів у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Постановою від 17.01.2016 року по кримінальному провадженню № 0000216 було визначено групу прокурорів у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (п. 4 переліку процесуальних рішень).

Постановою від 28.01.2016 року кримінальні провадження були об`єднані (п. 6 переліку процесуальних рішень).

Однак, 15.12.2015 року Шевченківська районна прокуратура м. Запоріжжя припинила свою діяльність, відповідно усі прокурори цієї прокуратури були звільнені.

15.12.2015 року в межах реформування органів прокуратури України було утворено, зокрема, Запорізьку місцеву прокуратуру № 1, територіальна юрисдикція якої поширюється на Шевченківський район м. Запоріжжя.

Однак, після ліквідації Шевченківської районної прокуратури м. Запоріжжя та створення Запорізької місцевої прокуратури № 1 прокурор ОСОБА_3 в порядку ст. 37 КПК України не призначалась керівником новоутвореної прокуратури прокурором, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та не була включена у групу прокурорів по вказаному кримінальному провадженню, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Постанова, яку надала прокурор у підготовчому судовому засіданні, відсутня в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

За таких обставин прокурор ОСОБА_3 , яка після припинення Шевченківською прокуратурою м. Запоріжжя своєї діяльності не була призначена керівником Запорізької місцевої прокуратури № 1 прокурором, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та не включена у групу прокурорів, не мала повноважень для вчиненні відповідних дій по кримінальному провадженню.

Також суд враховує, що в період часу з 15.12.2015 року по 28.01.2016 року незрозуміло яким саме прокурором та з яких саме підстав здійснювались процесуальні дії та приймались процесуальні рішення по кримінальному провадженню за епізодом 03.12.2015 року, оскільки прокурора визначено не було, а провадження об`єднані лише 28.01.2016 року, між тим як ОСОБА_5 повідомляли про підозру 13.01.2016 року, але ким саме це робилось визначити неможливо.

Крім того в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про складення та затвердження обвинувального акту 31.01.2016 року по кримінальному провадженню за ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України, між тим як ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні двох злочинів, які кваліфіковані окремо.

Суд також погоджується з доводами захисника щодо необхідності та обов`язковості призначення в ході досудового розслідування психіатричної експертизи ОСОБА_5 , оскільки всупереч вимогам ст. 242 КПК України за наявності очевидних сумнівів у його осудності та документально підтверджених відомостей про перебування ОСОБА_5 на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері слідчим та прокурором така експертиза не призначалась.

Як вказує ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, затверджений прокурором, повноваження якого на його затвердження належним чином не підтверджені, а відомості про процесуальні рішення щодо призначення прокурорів суперечливі, в ході досудового розслідування не встановлено наявність чи відсутність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, закриття кримінального провадження, не визначено чи є ОСОБА_5 повністю осудним, тож існують істотні перешкоди для призначення кримінального провадження до розгляду, та є підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , звинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України, повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1