У Х В А Л А

Справа № 183/5103/16

№ 1-кс/183/731/16

13 вересня 2016 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сергіївка Ємильчинського району Житомирської області, громадянину України, з середньою освітою, офіційно не працюючому, не одруженому, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , згідно якого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 08 вересня 2016 року о 13 годин 10 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля ляду поблизу будинку № 17 по вул. Чапаєва с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області, зустрів свою співмешканку ОСОБА_8 , яка знаходилася у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 , побачивши, що ОСОБА_8 знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, почав її сварити, в результаті чого між ними виник словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно 08 вересня 2016 року о 13 годин 15 хвилин, знаходячись біля ляду поблизу будинку № 17 по вул. Чапаєва с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 , наблизившись до ОСОБА_8 , взяв її лівою рукою за комір куртки та, нахиливши обличчям донизу, завдав останній два удари кулаком правої руки у обличчя. Після чого ОСОБА_7 привів ОСОБА_8 додому та залишив її вдома спати. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Своїми діями ОСОБА_7 , згідно лікарського свідоцтва № 401 від 10.09.2016 року, спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді крововиливів під оболонки головного мозку, закритої внутрішньочерепної травми, здавлення, набряку головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

10.09.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчий, згідно клопотання, вважає, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 , підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тим самим усвідомлює факт призначення йому судом реального покарання у вигляді позбавлення волі, що свідчить про те, що останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просив задовольнити його, оскільки, на його думку, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а, враховуючи особу підозрюваного, вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти клопотання про обрання запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою, просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обрати домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та просив не застосовувати найсуворіший запобіжний захід ОСОБА_7 , оскільки вважає, що на теперішній час немає достатніх доказів вважати, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України. Крім того, він має постійне місце мешкання, місце роботи, а також хвору мати похилого віку, тому просив обрати останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшла до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який віднесено законом до категорії тяжких, що підтверджується наявними у слідства доказами, а саме: витягом з кримінального провадження № 000790 від 10.09.2016 року;протоколом огляду місця події від 09.09.2016 року; протоколом огляду трупа від 10.09.2016 року; лікарським свідоцтвом про смерть № 101 від 10.09.2016 року, виданого на ім`я ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.09.2016 року.

При вирішенні питання про обрання запобіжного ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявний, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тобто, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності наступні обставини.

При розгляді письмових доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначених вище, слідчий суддя вважає, згідно ст. 178 КПК України, їх вагомими та обґрунтованими, на підставі яких існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, обґрунтованою.

Також при вирішенні даного питання необхідно враховувати положення ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний неповнолітніх дітей на утриманні не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, тому можна зробити висновок про те, що ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не має. Також слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

При цьому, слідчим суддею досліджено думку захисника ОСОБА_5 , згідно якої матеріали даного клопотання не містять доказів винуватості підозрюваного у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також те, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи та утримує хвору мати похилого віку. Однак, суду не було надано жодних письмових доказів на підтвердження даних обставин а ні підозрюваним, а ні захисником.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним обрати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для застосування чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому невизнання вини підозрюваним ОСОБА_7 у скоєному кримінальному правопорушенні не може вплинути на рішення слідчого судді щодо застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у відповідності з п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, тому слідчий суддя вважає не можливим визначити розмір застави в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сергіївка Ємильчинського району Житомирської області, громадянину України обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 листопада 2016 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та начальнику Дніпропетровської Установи виконання покарань № 4 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1