АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1114/16 Справа № 210/4101/16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривому Розі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001707 від 26 червня 2016 року,
на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2016 року,
за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного, в режимі відеоконференції, - ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , не конкретизуючи своїх апеляційних вимог, просить ухвалу слідчого судді скасувати. Посилається на наявність відносно ОСОБА_6 не скасованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого до останнього у іншому кримінальному провадженні. Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але не уникав та не переховувався від органів досудового розслідування і суду, не чинив перешкод у встановленні істини по справах, має ряд тяжких хвороб та щиро розкаюється у скоєному, спричинені збитки ним відшкодовані та згоден на відшкодування потерпілій моральної шкоди.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2016 року задоволено клопотання слідчого СВ Дзержинського ВП Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровської області та застосовано відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 жовтня 2016 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, врахував, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має постійних засобів для існування, осіб на утриманні, не одружений, раніше судимий, підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисника, підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а вимоги скарги без задоволення, перевіривши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає обґрунтованим, з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегією суддів встановлено, що в провадженні Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002535 від 02 вересня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
02 вересня 2016 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
02 вересня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
04 вересня 2016 року слідчий СВМеталургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, дослідивши матеріали апеляційної скарги та кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а визначені судом першої інстанції ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними.
Колегія суддів зазначає, що обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановленого судом ризику, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
З огляду на викладене, та з урахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого кримінального правопорушення, вагомості наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, даних про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, схильності останнього до вчинення злочинних дій, про що свідчить наявність попередніх судимостей, а також, вчинення ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у період іспитового строку, призначеного йому за попереднім вироком, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника про стан здоров`я підозрюваного нічим не підтверджені, а те, що останній щиро розкаюється у скоєному та згоден на відшкодування потерпілій моральної шкоди, можуть мати місце, однак самі по собі не можуть бути підставою для обрання того чи іншого запобіжного заходу, оскільки не можуть зменшити доведені ризики та враховуються у сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка зміні або скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 405, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду :
________ ____________ ______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3