АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/1465/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/397/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 03 серпня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року за кримінальним провадженням №0000470відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 30 березня 2015 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2015 року, і остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Апостолівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 липня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 повторно, 02.05.2015 року близько о 15.00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де з ОСОБА_9 розпивали спиртні напої. Скориставшись, тим, що остання заснула, побачив, що на стільці біля входу до кімнати знаходяться речі малолітньої ОСОБА_10 , 2012 року народження, які оглянув та знайшов в них золотий ланцюжок з золотим хрестиком. Після чого, у нього виник умисел на таємне викрадання чужого майна, а саме: вказаного ланцюжка з хрестиком, які належать ОСОБА_9 . Після чого, 02.05.2015 року близько о 16.30 годині, ОСОБА_11 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що його ніхто не бачить, маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, таємно з вказаного стільця викрав золотий ланцюжок 585 проби довжиною 40 см, вагою 5,20 грама, вартістю 3120 гривень та золотий хрестик 585 проби вагою 1 грам вартістю 600 гривень. Після чого, ОСОБА_11 обернув викрадене на свою користь, чим заподіяв майнову шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 3720 гривень.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 , посилається на ті обставини, що органами досудового слідства не взято до уваги його пояснення щодо знаходження предметів фігуруючих у справі на площадці біля сходинок масового користування. Також, судом не взято до уваги той факт, що він пропонував потерпілій відшкодувати завдану їй шкоду. Крім того, судом не були допитані свідки, яки могли би свідчити на його користь. Не було проведено перевірку справжності товарного чека на золоті вироби.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, підтримали викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого вимоги та просили вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відповідають обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Доводи апеляції обвинуваченого про те, що при проведенні як досудового, так і судового слідства були грубі порушення закону є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Судом в повній мірі досліджені зібрані у кримінальному провадженні докази. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_6 . Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що 02 травня 2015 року потерпіла ОСОБА_9 перебувала у нього вдома, також вдома знаходилась його дружина ОСОБА_12 , вони розпивали спиртні напої, в квартиру також заходив чоловік потерпілої, прізвище якого він не знає. Потім ОСОБА_9 заснула, прокинувшись пішла додому. Потім він знайшов на підлозі під табуретом золотий ланцюжок з хрестиком, він не знав чий він, проте вирішив здати його до ломбарду, він ні від кого не переховувався. Через декілька днів він зустрівся з потерпілою, пообіцяв їй відшкодувати шкоду, однак потерпіла написала заяву про крадіжку. У вчиненому розкаюється.
При визнанні винним ОСОБА_6 суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності по справі колегія суддів не вбачає.

Вина ОСОБА_6 підтверджується вивченими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- протоколом огляду місця події від 05.05.15 року, згідно якого місцем події є приміщення квартири АДРЕСА_3 (том 1 а.кп.9);
- протоколом проведення слідчого експерименту, яким підтверджено, що ОСОБА_6 показав, де знайшов золотий ланцюжок та хрестик під табуретом в квартирі АДРЕСА_2 (том 1 а.кп.59-62);
- договором про надання ломбардом фінансового кредиту від 09.05.15 року, згідно якого ОСОБА_6 передав на зберігання золотий ланцюжок та отримав кредит 2538,52 грн. (том 1 а.кп.32);
- протоколом огляду предмету, хрестика (том 1 а.кп.28-29);
- розпискою ОСОБА_9 про отримання викраденого в неї хрестика від 22.05.15 року (том 1 а.кп.30);
- квитанцією від 29.05.15 року, згідно якої потерпіла ОСОБА_9 викупила золотий ланцюжок за 1404,00 грн. в ломбарді «Аметист`Біт С.Д. і Компанія» (том 1 а.кп.38);
- протоколом огляду предмету, ланцюжка (том 1 а.кп.40-41);
- розпискою ОСОБА_9 про отримання викраденого в неї ланцюжка від 25.06.15 року (том 1 а.кп.42);
- товарним чеком від 05.07.14 року, згідно якого вартість ланцюжка, придбаного потерпілою становить 3120 грн. (том 1 а.кп.43);
- товарним чеком від 26.06.15 року, згідно якого вартість 1 г. золота становить 600 грн. станом на 02.05.15 року (том 1 а.кп.44).
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що органами досудового слідства не взято до уваги його пояснення щодо знаходження предметів фігуруючих у справі на площадці біля сходинок масового користування, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, згідно повідомлення про підозру від 26 червня 2015 року, ОСОБА_6 було повідомлено, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та докладно викладено, як та за яких обставин ним було вчинено злочин (том 1 а.кп.49-51).

Вказане повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 26.06.2015 року, що підтверджується його особистим підписом (том 1 а.кп.51).

Крім того, як видно з протоколу допиту підозрюваного від 26.06.2015 року ОСОБА_6 пояснив, що золотий ланцюжок він побачив на дитині ОСОБА_9 , вирішив його вкрасти та скориставшись тим, що його ніхто не бачить взяв ланцюжок та хрестик. Після цього він здав прикраси в ломбард за 2000 грн. (том 1 а.кп.55-56).

Вказаний протокол допиту підозрюваний ОСОБА_6 був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Будь-яких скарг, зауважень або заперечень на нього від ОСОБА_6 не надходило.

Також, під час проведення слідчого експерименту 26.06.2015 року, в присутності понятих, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 02.05.2015 року він знаходився у себе вдома, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, з табурета викрав золоті прикраси, що належать ОСОБА_9 та здав їх до ломбарду (том 1 а.кп.59-62).

З протоколом проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 також був ознайомлений, заперечень на нього не надходило.

Тобто, за весь період досудового слідства обвинувачений жодного разу не надавав пояснень, на які посилається в апеляційній скарзі з приводу того, що знайшов золотий ланцюжок з хрестиком на сходинках, а отже, доводи обвинуваченого в цій частині нічим не підтверджені та не заслуговують на увагу.

Також, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження доводи обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що судом не були допитані свідки, які могли би свідчити на його користь.

Колегією суддів під час підготовки до апеляційного розгляду було прослухано диск з аудіозаписами судових засідань розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_6 жодного разу не заявлялось клопотання про виклик та допит свідків. Вказаний факт також підтверджується журналами судових засідань (том 2 а.кп.20-21).

Згідно ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Тобто, суд першої інстанції був позбавлений можливості за власною ініціативою допитати свідків, які б спростували пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення, а відповідних клопотань чи заяв від нього не надходило.

Також, посилання обвинуваченого на той факт, що судом не взято до уваги, що він пропонував потерпілій відшкодувати завдану їй шкоду, колегія суддів вважає таким, що не може беззаперечно свідчити про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вказаний обвинуваченим факт жодним чином не впливає ані на доведеність його вини, ані на міру призначеного йому покарання, тим більш, що завдана шкода потерпілій так і не була відшкодована.

За тих самих підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляції обвинуваченого з приводу того, що судом не було проведено перевірку справжності товарного чека на золоті вироби.
В матеріалах кримінального провадження міститься копія товарного чеку від 05.07.2014 року, згідно якого вартість золотого ланцюжка складає 3120 грн. Вказаний товарний чек завірений печаткою Апостолівського районного відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області (том 1 а.кп.41).
Тим більш, до провадження долучена квитанція, скріплені печаткою, з якої видно, що вартість 1 г. золота становить 600 грн. станом на 02.05.15 року (том 1 а.кп.44).
Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження проведений з достатньою повнотою, дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Будь-яких даних, які б свідчили про упередженість органів досудового слідства чи суду, колегією суддів не виявлено. Під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження вимоги норм чинного Кримінального процесуального кодексу України було дотримано.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення чи підстав для закриття кримінального провадження, колегією суддів не встановлено. Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та є надуманими

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 від 28 липня 2015 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 , яким його було засуджено за ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим в той самий строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4