Справа № 569/9664/16-к
УХВАЛА

03 серпня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі Слакві ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000017 від 16 лютого 2015 року, у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , -

В с т а н о в и в:
Слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним клопотанням, погодженим із заступником військового прокурора Рівненського гарнізону ОСОБА_7 , з якого вбачається, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 16 лютого 2015 року, заознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.246, ч.2 ст.364 КК України.

Слідчий в даному клопотанні зазначив, що службові особи Костопільського лісгоспу, у порушення вимог ст. ст. 17, 19, 63, 64, 69 Лісового кодексу України, ст. ст. 16, 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» видавши спеціальні дозволи - лісорубні квитки №54 від 28.10.2013 року серія 02 ЛКБ №403889 та №42 від 02.09.2013 року серія 02 ЛКБ №403877, під виглядом проведення рубок формування і оздоровлення лісів за назвою «Розчистка доріг під ремонт»,зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, а також діючи в інтересах ПП «Євробудкомфорт», що виразилось в залученні даного підприємства для проведення рубки, а також реалізації їй заготовленої продукції з заниженням її сортності та ціни, організували та здійснили незаконну порубку лісу у кварталі №53 (відділи 20,28,29,40,41), кварталі №60 (відділи 1-4) та кварталах №52-53 (виділі 8-15,1) Козлинського лісництва Костопільського лісгоспу ДП «Львівський воєнний лісокомбінат», яка не була передбачена матеріалами лісовпорядкування та суперечить вимогам ч.2 ст. 19 Лісового кодексу України та пунктам 2, 4 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №724 від 12.05.2007 року, чим заподіяли істотну шкоду навколишньому природному середовищу та завдали охоронюваним законом правам та державним інтересам тяжких наслідків у розмірі 895 386 гривень 75 копійок.

29.07.2016 слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_8 , повідомлено про підозру колишньому директору Костопільського лісгоспу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Дубище, Ківерцівського району, Волинської області,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, із вищою освітою, одруженому, тимчасово непрацюючому, раніше судимому, у вчиненні ним злочинів, передбачених ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду директора Костопільського лісгоспу (до 31 жовтня 2013 року ліквідатора Костопільського військового лісгоспу) пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, являючись службовою особою, зловживаючи владою та службовим становищем, з корисливих мотивів та особистих інтересів, а також в інтересах третіх осіб, зокрема ПП «Євробудкомфорт», котре останній залучив для здійснення незаконної порубки, а також подальшої реалізації деревини з заниженням сортності та ціни, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в період часу з серпня по грудень 2013 року, у порушення вимог ст. ст. 17, 19, 63, 64, 69 Лісового кодексу України, ст. ст. 16, 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» видав незаконні спеціальні дозволи - лісорубні квитки №54 від 28.10.2013 року серія 02 ЛКБ №403889 та №42 від 02.09.2013 року серія 02 ЛКБ №403877 та під виглядом проведення рубок формування і оздоровлення лісів під назвою «Розчистка доріг під ремонт», організував та здійснив незаконну порубку лісу у кварталі №53 (відділи 20,28,29,40,41), кварталі №60 (відділи 1-4) та кварталах №52-53 (виділі 8-15,1) Козлинського лісництва Костопільського лісгоспу ДП «Львівський воєнний лісокомбінат», яка не була передбачена матеріалами лісовпорядкування та суперечить вимогам ч.2 ст. 19 Лісового кодексу України та пунктам 2, 4 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №724 від 12.05.2007 року, чим заподіяв істотну шкоду навколишньому природному середовищу, яка виразилась в погіршенні породного складу, погіршенні захисних, водоохоронних та інших властивостей лісу, виникненні труднощів в відтворенні заліснення даної місцевості, а також завдав шкоди лісу в розмірі 895 386 гривень 75 копійок.

Отже, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та невеликої тяжкості умисних злочинів. За вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятсот до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Винність ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які дають підстави підозрювати його у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ст. 246 КК України, зокрема:

рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду по справі №817/1513/14 від 04.06.2014 та №817/1514/14 від 02.07.2014 про визнання дій директора Костопільського лісгоспу неправомірними та визнання нечинними лісорубних квитків;

висновком екологічної експертизи №7668/7669/15-48 від 10.07.2015 у відповідності до якого сума збитків заподіяних лісу становить 895386 грн. 75 коп.;

висновком почеркознавчої експертизи, які підтверджуються, що саме ОСОБА_6 поставив підпис в графі «квиток видав», тобто саме він видав дозвіл на рубку;

актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів від 27.03.2014, у відповідності до якого зафіксовано проведення рубки у кварталі №53 (відділи 20,28,29,40,41), кварталі №60 (відділи 1-4) та кварталах №52-53 (виділі 8-15,1) Козлинського лісництва Костопільського лісгоспу ДП «Львівський воєнний лісокомбінат»;

протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 01.04.2015, проведеного за участю представників екологічної інспекції та Костопільського лісгоспу у відповідності до якого засвідчено факт проведення рубки, здійснено перерахунок пнів та встановлено, що лісова дорога поблизу котрої проведено рубки не є заболоченою, та не потребувала розширення;

оригіналами матеріалів відводу та лісорубних квитків, які засвідчують факт рубки;

матеріалами лісовпорядкування за 2002-2013 роки, у відповідності до котрих, рубка під назвою «розчистка дороги» в даних кварталах не була передбачена;

матеріалами, щодо руху продукції, у відповідності до котрих встановлено, що основним покупцем продукції, заготовленої під час вказаних рубок стало ПП «Євробудкомфорт», яке фактично і змінювало рубку;

протоколами допиту директора Костопільського лісгоспу ОСОБА_9 , а також допитами працівників лісгоспу, котрі вказують, що саме

ОСОБА_6 була організована дана рубка, де було зрубано велику кількість дубів, а також те, що дана рубка не була передбачена матеріалами лісовпорядкування, а дорога не потребувала розширення.

протоколом допиту лісничого Козлинського лісництва ОСОБА_10 , котрий був залучений ОСОБА_11 для проведення відводу деревини, котрий вказує, що саме ОСОБА_6 був ініціатором даної рубки, а ОСОБА_11 за його вказівкою проводив відвід та особисто вказував на дерева, котрі необхідно зрубати; та іншими матеріалами кримінального провадження.

Вироком Костопільського районного суду від 02.03.2015 за ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України ОСОБА_6 судимий до двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративногосподарських обов`язків на строк 1 рік 6 місяців, та відповідно до ст. 75 КК звільнений від відбування основного покарання з встановленням однорічного іспитового строку. Відповідно до ст. 86 КК України, якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття додаткового покарання. Зважаючи на те, ОСОБА_6 має не зняту та не погашену судимість за умисні корисливі злочини.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного

ОСОБА_6 у вигляді взяття під варту є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України). Цей ризик є реальним зважаючи на те, що

ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має не зняту та не погашену судимість. З метою уникнення покарання ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

При з`ясуванні обставин, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, що останній не працює, на території Рівненської області, де здійснюється досудове розслідування, не проживає, що вказує на відсутність у нього стримуючих чинників особистісно-соціального характеру. Зазначені обставини вказують на те, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде перешкоджати кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання процесуальних обов`язків, тобто встановлена наявність ризику, зазначеному у п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Незаконно впливати на свідків, спеціаліста, експерта у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України). Зважаючи на те, що ОСОБА_6 в період з 2013-2014 років перебував на посаді директора Костопільського лісгоспу, та в силу раніше займаної посади та дружніх зв`язків може впливати на свідків працівників Костопільського лісгоспу. Окрім цього ОСОБА_6 може впливати на спеціалістів та експертів, що були залучені до вказаного кримінального провадження.

Крім цього, до СУ ГУНП в Рівненській області надійшла оперативна інформація у вигляді рапорту оперуповноваженого УЗЕ Департаменту захисту економіки Національної поліції майора поліції ОСОБА_12 від 25.07.2016, в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, може впливати на свідків, спеціалістів та експертів, адже має досить велике коло зв`язків у про охоронних органах, а також переховуватись від слідства та суду.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, враховуються вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також суми завданих збитків завданих кримінальним правопорушенням, що становить 895 386 гривень 75 копійок.

Зважаючи на викладені обставини, в органа досудового розслідування є достатні підстави, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватись від органів слідства і суду та перешкоджати встановленню істини по справі.

Також, враховуючи положення ст. 178 КПК України, досудовим слідством встановлені обставини, які у своїй сукупності достатні для вирішення питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, зокрема: 1) наявні докази про вчинення підозрюваним злочину є вагомими та достатніми; 2) злочин у якому підозрюється ОСОБА_6 є тяжким, тому усвідомлення ним невідворотності покарання може вплинути на його поведінку з метою ухилення від викликів до слідчого та перешкоджання встановлення істини по справі; 3) майнова шкода ОСОБА_6 не відшкодована і має особливо великий розмір.

Враховуючи зазначені обставини, застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили суд його задовольнити. Ствердили суду, що необхідність тримання підозрюваного під вартою підтверджується наведеними обставинами в клопотанні.

ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а сааме, обрати особисте зобов`язання. Зокрема, ОСОБА_6 суду пояснив, що, наміру у нього немає уникати слідства та суду, оскільки має сім`ю, роботу та постійно з`являється до слідчого на виклики.

Встановлено, що в СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, №0000017 від 16 лютого 2015 року, заознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.246, ч.2 ст.364 КК України.

29.07.2016 слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_8 , повідомлено про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні ним злочинів, передбачених ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

Із досліджених в судовому засіданні документів наданих обвинуваченим та захисником слідує, що ОСОБА_6 виховує разом із дружиною трьох малолітніх дітей 2008,2012 років, працевлаштований та позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має постійне місце проживання в м. Луцьк. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2016р. звільнений від основного покарання після закінчення іспитового строку, засудженого вироком Костопільського районного суду від 02.03.2015р..

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою є недоцільним.

Отже, слідчий суддя відхиляє покликання слідчого та прокурора, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків, оскільки слідчим та прокурором в судовому засіданні не підтверджено наведених ризиків.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною залишати житло в період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв..

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,
У х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Дубище Ківерцівського району Волинської області,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв..

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали терміном до 1 жовтня 2016 року

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 1 жовтня 2016 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Луцького відділу поліції Волинської області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1