АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/3273/14-к Головуючий першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/471/16 Доповідач : ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 122 КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2016 року колегія судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого - ОСОБА_2 ,

- суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі - ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника - ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/471/16 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Шипувате Великобурлуцького району Харківської області, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, не працюючий, інвалід 2 групи, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

визнаний винним і засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України покладені обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Питання про речові докази вирішене.

ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 19.05.2014 року у період часу з 8.00 до 9.00 години, більш точний час, як в ході досудового, так і судового слідства встановлено не було, в с. Кругляківка Куп`янського району Харківської області, знаходячись на ділянці, що розміщена навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 , на грунті стійких неприязних відносин, вчинив сварку з потерпілим ОСОБА_10 , у ході якої підбіг до нього і підчепив його ногу своєю ногою, від чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_8 , діючи з умислом, направленим на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, умисно наніс йому 5 6 ударів кулаком руки в область шиї, тулуба, верхніх кінцівок, а потім 3 удари ногою, обутою у взуття, в область передньої та лівої частин тулубу. Побачивши, що потерпілий не пручається його діям і лежить на землі, ОСОБА_8 відійшов від нього та пішов в сторону своєї присадибної ділянки. Однак коли потерпілий піднявся на ноги та став йти в сторону свого будинку, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, наздогнав останнього біля будинку АДРЕСА_2 та наніс йому ще 3 удари кулаком руки в область передньої частини тулуба, чим спричинив йому, згідно висновку експерта № 202-КП/14 від 20.05.2014 р., три садна на тильній поверхні лівої кисті у 1- му міжпальцовому проміжку, садно на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, травматичний набряк м`яких тканин в області грудної клітини зліва, в проекції 7 9 ребер по середньо пахвовій лінії, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, й закритий перелом 9 лівого ребра по середньо пахвовій лінії зі зміщенням кісткових відламків по ширині до 1- го поперечника ребра, який за ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження, після чого свої дії припинив.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачено ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому він посилається на те, що при прийнятті судового рішення суд першої інстанції не врахував всі фактичні обставини по справі, а саме протиріччя показів потерпілого об`єктивним даним, встановленим в провадженні, що визиває сумніви в його правдивості; не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_11 , котрий матеріально залежав від потерпілого, і ОСОБА_12 , покази котрого суд не прийняв до уваги. Крім того, посилається на те, що суд допустив неповноту судового слідства, не перевірив обставини, які мають істотне значення для справи, а саме впливають на юридичну кваліфікацію, і фактично на припущеннях самостійно прийшов до висновку, що зміщення країв переламів ребер у потерпілого трапилося при сварці з ОСОБА_8 і само від його дій, без додаткових необережних дій потерпілого. Також посилається на те, що судом не дано ніякої оцінки тим обставинам, що саме потерпілий здійснив напад на обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора про законність вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини по справі, доказам, які було ретельно досліджено при судовому розгляді, надана належна оцінка и правильно кваліфіковані дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але спричинило тривалий розлад здоров`я.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує, що 19 травня 2014 року між ним та ОСОБА_10 мав місце конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 замахнувся на нього молотком, а він, ухиляючись від удару, перехватив його руку, внаслідок чого той впав на землю на живіт та почав кричати.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні наполягав на тому, що ОСОБА_8 збив його з ніг та наніс удари в область тулуба руками та ногами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив покази потерпілого ОСОБА_10 .

Свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 пояснили, що ОСОБА_10 відразу після конфлікту з ОСОБА_8 розповів, що останній його побив та йому погано. ОСОБА_14 повіз батька до лікарні, де було встановлено, що в нього перелом ребра.

Лікар травматолог ОСОБА_15 підтвердив, що 19.05.2014 року в першій половині дня до нього звернувся ОСОБА_10 зі скаргою на болі в області грудної клітини та голові. Зі слів потерпілого стало відомо, що травма ним була отримана в с. Кругляківка, де він був побитий. ОСОБА_10 був направлений на до обстеження та йому було призначене лікування.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 пояснив, що в ході слідчого експерименту ОСОБА_10 сам показував (чітко) способи нанесення пошкоджень в область грудної клітки. Тому в висновках відображено, що механізм завдання пошкоджень не суперечить показанням потерпілого, даних ним в ході слідчого експерименту. Що стосується обвинуваченого, то і ході слідчого експерименту йому було запропоновано показати, яким способом потерпілий отримав тілесні ушкодження, однак він не вказав на такі обставини та не вказав на те, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження від падіння на кілок, який начебто тримав у руці ОСОБА_10 .

Висновком експерта № 202-КП/14 встановлено, що у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження, в тому числі травматичний набряк м`яких тканин в області грудної клітки зліва і закритий перелом 9-го лівого ребра зі зміщенням кісткових відламків по ширині до 1-го поперечника ребра. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в строк і за обставин, зазначених у постанові.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 30.05.2014 року за участю потерпілого та судово-медичного експерта ОСОБА_17 вбачається, що ОСОБА_10 послідовно пояснив та показав, яким чином йому ОСОБА_8 спричинив тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 224-КП/14 від 03.06.2014 року механізм виникнення перелому ребра не суперечить показам ОСОБА_10 , які були ним надані в ході слідчого експерименту 30.05.2014 року.

Згідно висновку експерта № 301-КП/14 від 16.07.2014 року, враховуючи характер і локалізацію виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, можна сказати, що механізм їх освіти не суперечить показам свідка ОСОБА_11 , які були надані ним в ході слідчого експерименту 15.07.2014 р., а саме то, що ОСОБА_8 першим вдарив потерпілого в обличчя, після чого ОСОБА_10 впав на землю, а ОСОБА_8 наніс йому близько 6 ударів ногами по тулубу.

Із висновку експерта № 342-КП/14 від 01.08.2014 р. вбачається, що малоймовірно спричинення перелому ребра у потерпілого в результаті його падіння з висоти власного зросту на ґрунтову поверхню з травою, як це вказував ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту.

Висновком експерта № 183-КЕ/2015 р. підтверджено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , в тому числі і перелом ребра, що за ступенем тяжкості відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я, що перевищує 21 день. При цьому всі ушкодження утворилися внаслідок дій тупих предметів з обмеженою та відносно обмеженою поверхнею, що не відобразили у цих ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей: перелом ребра за прямим ударним механізмом з прикладенням сили у ліву бічну поверхню грудної клітини (або при зіткненні об виступаючу поверхню твердого предмета); садна за механізмом прямого удару тертя ковзання.

Колегія суддів вважає, що досудове та судове слідство було проведено всебічно, повно та об`єктивно, а вирок постановлений на достовірних доказах, які належним чином досліджені та приведені в вироку.

Що стосується доводів апеляції про те, що судом дана неналежна оцінка показам свідка ОСОБА_11 , який на протязі досудового слідства і у судовому засіданні міняв свої покази та не дано ніякої оцінки показам свідка ОСОБА_12 , який пояснював, що ОСОБА_8 не бив потерпілого, то вони не приймаються до уваги, оскільки суд ретельно перевірив покази цих свідків та надав їм належну оцінку, про що зазначив у вироку.

Також судом першої інстанції дана належна оцінка доводам захисту про те, що згідно пояснень експерта ОСОБА_17 зміщення кісних обломків при переломі ребра впливає на ступінь тяжкості злочину, а по справі не має доказів того, що таке зміщення сталося не внаслідок активного образу життя потерпілого після отриманої травми.

Так, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 183-КЕ/2015, яка була проведена після допиту експерта, за ступенем тяжкості перелом ребра, враховуючи термін його звичайного клінічного перебігу та консолідації, відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я, що перевищує 21 день, тобто сам перелом ребра відноситься до середнього ступеню тяжкості, без винятку чи зі зміщенням кісних уламків був перелом ребра чи без такого.

При таких обставинах апеляційна скарга захисника обвинуваченого щодо скасування вироку Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів, враховуючи, що ОСОБА_8 раніше не судимий і є інвалідом 2 групи, вважає можливим, на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду першої інстанції про необхідність періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінити виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду першої інстанції про необхідність періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий -

Судді -