Справа № 333/2775/16-к
Пр. №1-кс/333/717/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, головуючим по справі є суддя ОСОБА_6 15 вересня 2016 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про відвід головуючого судді, посилаючись на те, що суддя особисто зацікавлений у результатах розгляду справи, оскільки виявляє ознаки упередженості та не компетентності, що позбавляє сторону захисту у повному обсязі використовувати права надані КПК та виключає можливість винесення об`єктивного рішення у справі; суддею порушено строк призначення справи до розгляду; в судовому засіданні суддею призначено порядок розгляду справи, запропонований прокурором, не взявши до уваги запропонований порядок сторони захисту; суддя залишає без уваги клопотання захисника обвинуваченого, відмовляє у скасування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву про відвід та надав пояснення, аналогічні викладеним у його заяві.

Суддя ОСОБА_6 , якому заявлено відвід, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви, для надання пояснень в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід судді, посилаючись на те, що відсутні підстави для відводу, передбачені КПК України.

Захисник потерпілої в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви.

Дослідивши доводи, викладені в заяві про відвід, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає заяву ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями ст. ст.75, 76 КПК України визначено підстави відводу судді.

Нормами частини 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим, тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення судді від участі в судовому провадженні.

Обставини, що виключають участь судді, слідчого судді в кримінальному провадженні викладені у ст. 75 КПК і їх перелік є вичерпним.

Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені нормами КПК України, заявником не доведено даних, що вказують на упередженість та необ`єктивність судді при розгляді кримінального провадження.

Аналіз доводів, викладених в заяві про відвід судді призводить суд до висновку про те, що фактично захисник обвинуваченого у своїй заяві про відвід не погоджується з процесуальними рішеннями, прийнятими судом, які можуть бути оскаржені у відповідному процесуальному порядку, а не в формі заяви про відвід. Крім того, відмова у задоволенні суддею протягом судового провадження клопотань захисника обвинуваченого, не є підставою для відводу судді. Захисником не наведено обставин, які викликають сумнів в об`єктивності чи неупередженості судді, та які б унеможливлювали ухвалення зазначеним суддею об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Так, не погодження з процесуальними рішеннями ухваленими суддею не є підставою для його відводу, передбаченою п. 4 ч. 1ст.75 КПК України. Те, що захисник внаслідок суб`єктивних міркувань не погоджується з процесуальними рішеннями суду під час розгляду справи, не свідчить про упередженість чи необ`єктивність суду.

Так, як вбачається з аналізу положень ст. 392 КПК України, у разі незгоди з ухвалою, постановленою під час судового провадження у суді першої інстанції, яка не підлягає окремому оскарженню, заперечення щодо такої можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, право на оскарження якого передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

А відтак, в апеляційній інстанції обвинувачений та його захисник не позбавлені права висловити всі свої міркування щодо незадоволення процесуальними рішеннями, які були постановлені судом першої інстанції під час судового розгляду, але таке не задоволення, не може бути підставою для відводу суддів.

В зазначених захисником обвинуваченого в якості підстав для відводу судді ОСОБА_6 , суд не вбачає обставин, які викликали б сумнів у його неупередженості, свідчили про його певну особисту заінтересованість у кримінальному провадженні, певні прихильності, уподобання стосовно однієї зі сторін у кримінальному провадженні, а тому вважає заяву захисника обвинуваченого про відвід необґрунтованою, та такою, що не відповідає вимогам чинного КПК України, та суперечить рішенням ЄСПЛ.

Суд вважає, що при розгляді зазначеного кримінального провадження відсутні будь-які порушення вимог КПК України, які б могли свідчити про необ`єктивність та упередженість судді.

Будь-які інші підстави для відводу судді, передбачені ст.ст.75,76 КПК України не встановлені.

Керуючись ст.ст.75,76, 80, 81, 344 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1