Справа № 304/1113/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника- ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження № 11-кп/777/584/16 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури на ухвалу Перечинського районного суду від 05.10.2016 року.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання старшого інспектора Перечинського РВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області про скасування іспитового терміну та направлення для відбування покарання за вироком Перечинського районного суду від 04.11.2014 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, громадянина України, раніше судимого, одруженого, маючого на утриманні сім неповнолітніх дітей.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_8 не з`явився на реєстрацію до КВІ з поважних причин, решта зазначених в поданні порушень обов`язків є недостатніми для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Крім того, в ухвалі суду вказано на те, що представником Перечинського РВ КВІ ще під час перевірки засудженого за місцем його постійного проживання встановлено наявність на утриманні ОСОБА_8 сімох малолітніх дітей, що стало причиною виїзду на заробітки за межі області, позитивну характеристику ОСОБА_8 серед односельчан, відсутність будь-яких правопорушень під час іспитового строку.

В апеляції прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури порушується питання про скасування ухвали Перечинського районного суду від 05.10.2016 року та направлення ОСОБА_8 для відбування покарання. Під час апеляційного розгляду просить дослідити матеріали особової справи ОСОБА_8 та ухвалу Перечинського районного суду від 05.10.2016 року щодо ОСОБА_8 . Вказує на те, що ОСОБА_8 сумарно 5 разів не з`явився у встановлені дні явки для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції з причин, які не є поважними, зник з місця постійного проживання більше ніж на 30 днів, тобто змінив місце фактичного проживання, не повідомивши кримінально-виконавчу інспекцію. Звертає увагу суду на те, що на засудженого покладено безальтернативний імперативний обов`язок з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації у встановлені графіком дні та повідомляти про зміну місця проживання. Вважає, що відсутність коштів для проїзду не може вважатися поважною причиною неявки для реєстрації та ОСОБА_8 своїми діями за час перебування на обліку показав своє небажання стати на шлях виправлення, а застосоване щодо нього звільнення від відбування покарання не досягло мети кримінального покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурорів про незаконність та необґрунтованість судового рішення першої інстанції, доводи захисника та засудженого ОСОБА_8 , які просили залишити без змін ухвалу Перечинського районного суду у зв`язку з поважністю причин неявки для реєстрації в КВІ, перевіривши матеріали провадження та особової справи щодо ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч.1 ст.166 КВК України у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.166 КВК України невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 5 ст. 166 КВК України - поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Таким чином, суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, у чому полягали правопорушення, чи відбувалися вони систематично, які стягнення були накладені на засудженого, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, 04.11.2014 року вироком Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 125, ч. 3 ст. 357 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Судом першої інстанції встановлено, що під час іспитового строку ОСОБА_8 три рази не з`явився для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції - 21.06.2016 року, 18.07.2016 року та 15.08.2016 року, через що 26.07.2016 року до Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області було направлено подання про здійснення його приводу, однак такий не було виконано у зв`язку з відсутністю ОСОБА_8 за місцем проживання.

При цьому, суд першої інстанції з`ясував, що засуджений ОСОБА_9 не з`являвся для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції через відсутність коштів на проїзд, а виїжджати на заробітки за межі населеного пункту був змушений, так як має на утриманні сімох дітей, сім`я є малозабезпеченою. Відстань від населеного пункту , де проживає засуджений до місця розташування інспекції виконання покарань становить близько 25 кіломентів.

Аналогічну причину не явки на реєстрацію до КВІ засуджений ОСОБА_8 надав 16.06.2015 року, де вказав, що не з`явився на реєстрацію 15.06.2016 року, тому що в нього не було грошей на проїзд ( а. с. 32).

За таких підстав, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 з поважних причин не з`являвся для реєстрації в КВІ, позитивно характеризується за місцем проживання серед односельчан, під час іспитового строку будь-яких правопорушень не вчинив, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні подання.

Крім того, апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги прокурора щодо неявки засудженого для реєстрації в КВІ сумарно 5 разів так як в поданні старшого інспектора Перечинського РВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області порушувалось питання щодо неявки ОСОБА_8 для реєстрації 4 рази 15.06.2016 року, 21.06.2016 року, 18.07.2016 року та 15.08.2016 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, правильно та об`єктивно врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, характеристику з місця проживання, складне матеріальне становище сім`ї засудженого та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду першої інстанції слід визнати необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ходу апеляційного розгляду.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну ухвали суду не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Перечинського районного суду від 05.10.2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання старшого інспектора Перечинського РВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області про скасування іспитового терміну та направлення для відбування покарання ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку сторонами кримінального провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: