Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1647/16-к

Номер провадження: 1-кп/511/133/16

"19" жовтня 2016 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження №0001386 від 27.08.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Саврань Одеської області, з вищою освітою, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого завідуючим відділенням хірургії Роздільнянської ЦРЛ, раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Роздільна Одеської області, який зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_2 , працюючого хірургом Роздільнянської ЦРЛ, з вищою освіту, раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Одеса, який зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_3 , одруженого, працює лікарем анестезіологом відділення анестезіології Одеського обласного клінічного медичного центру, з вищою освітою, раніше не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

ВСТАНОВИВ :

20.07.2016 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Роздільнянської місцевої прокуратури надійшов вказаний обвинувальний акт.

21.07.2016 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання від обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 надійшли клопотання про закриття кримінального провадження зі звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.49 КК України.

Прокурор, потерпіла та її представник не заперечували проти закриття провадження зі звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності з відповідних підстав.

Судом, з метою забезпечення істинності та добровільності позиції обвинувачених, роз`яснено останнім, що суд, за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, закриває кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільняє особу від кримінальної відповідальності. Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру, закон надає право обвинуваченим заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд здійснюється у загальному порядку.

Обвинувачені заявили суду, що свою вину вони не визнають, але зміст правових наслідків закриття провадження з нереабілітуючих підстав їм цілком зрозумілий, та проти закриття провадження з вказаної підстави вони не заперечують.

Суд, заслухавши думку прокурора, з`ясувавши позицію обвинувачених та їх захисників, потерпілої та її представника, впевнившись у добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав обвинуваченими, приходить до наступних висновків.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що під час чергування в Роздільнянськиій ЦРЛ лікарів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 25.08.2013 року близько 15 години 00 хвилин до Роздільнянської ЦРЛ поступив ОСОБА_11 зі скаргами на погане почуття, та болі у лівому боці тулуба.

Для надання медичної допомоги ОСОБА_11 , було викликано чергового лікаря Роздільнянської ЦРЛ ОСОБА_6 який в свою чергу недбало віднісся до виконання своїх службових обов`язків, самоусунувся від визначення діагнозу та призначення і проведення лікування хворого, без проведення першочергових дій, спрямованих на встановлення діагнозу хворому, припустив, що хворий ОСОБА_11 перебуває в стані алкогольної інтоксикації, надав усну вказівку лікарю анестезіологу ОСОБА_8 на надання медичної допомоги ОСОБА_11 , після чого покинув приймального приміщення Роздільнянської ЦРЛ та не контролював виконання вказівки.

О 03.00 годині ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 помер. Відповідно до висновку експертизи № 319 від 29.12.2015 комісійної судово-медичної експертизи, настання смерті ОСОБА_11 , знаходиться в прямому причинному зв`язку, з неналежним наданням медичної допомоги та встановленню не правильного діагнозу лікарем ОСОБА_8 , бездіяльністю, тобто не наданням медичної допомоги черговим лікарем ОСОБА_6 , а також в зв`язку з неналежним виконанням свої професійних обов`язків черговим лікарем ОСОБА_12 , який продовжував лікування хворого з 26.08.2015 до настання смерті.

При цьому, відповідно до висновку № 319 від 29.12.2015 комісійної судово-медичної експертизи в умовах Роздільнянської ЦРЛ медичні робітники мали повну можливість провести усі необхідні клінічні та лабораторні дослідження у тому числі рентгенологічне дослідження, своєчасно встановити правильний діагноз, призначити правильне лікування і не допустити смерті хворого.

Враховуючи викладене, настання смерті ОСОБА_11 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з бездіяльністю, тобто не наданням медичної допомоги черговим лікарем ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, кваліфікованого як неналежне виконання професійних обов`язків медичним працівником, що призвело до тяжких наслідків для хворого.

ОСОБА_12 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що заступивши на чергування в Роздільнянській ЦРЛ (згідно графіку чергувань затвердженого головним лікарем Роздільнянської ЦРЛ) лікар хірург ОСОБА_12 26.08.2013 року отримав хворого ОСОБА_11 , який 25.08.2013 року поступив до Роздільнянської ЦРЛ та продовжив лікування за попередньо постановленим діагнозом «Алкогольна інтоксикація», не перевіривши вказаний діагноз та не призначивши необхідних аналізів і досліджень.

Та впродовж чергування ОСОБА_12 під час лікування хворого ОСОБА_11 за період часу з 26.08.2013 року по 27.08.2013 року не контролював надходження результатів обстежень хворого ОСОБА_11 , не виявив і не призначив рентгенообстеження хворого, не займався уточненням попередньо встановленого діагнозу і призначенням додаткових обстежень важкому хворому майже півдоби, і тільки після того, як стан хворого змінився на «дуже важкий» дещо змінив призначення, чого відповідного до висновку експерта № 319 від 20.11.2015 року комісійної судово-медичної експертизи було явно не достатньо.

О 03.00 годині ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 помер. Відповідно до висновку № 319 від 29.12.2015 комісійної судово-медичної експертизи, настання смерті ОСОБА_11 , знаходиться в прямому причинному зв`язку, з неналежним наданням медичної допомоги та встановленню не правильного діагнозу лікарем ОСОБА_8 , бездіяльністю, тобто не наданням медичної допомоги черговим лікарем ОСОБА_6 , а також в зв`язку з неналежним виконанням свої професійних обов`язків черговим лікарем ОСОБА_12 , який продовжував лікування хворого з 26.08.2015 до настання смерті.

При цьому, відповідно до висновку експертизи № 319 від 29.12.2015 комісійної судово-медичної експертизи в умовах Роздільнянської ЦРЛ медичні робітники мали повну можливість провести усі необхідні клінічні та лабораторні дослідження у тому числі рентгенологічне дослідження, своєчасно встановити правильний діагноз, призначити правильне лікування і не допустити смерті хворого.

Враховуючи викладене, настання смерті знаходиться в прямому причинному зв`язку з неналежним виконанням свої професійних обов`язків черговим лікарем ОСОБА_12 , який продовжував лікування хворого ОСОБА_11 з 26.08.2013 до настання його смерті.

Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, кваліфікованого як неналежне виконання професійних обов`язків медичним працівником, що призвело до тяжких наслідків для хворого.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що під час його та ОСОБА_6 чергування 25.08.2013 року близько 15 години 00 хвилин до Роздільнянської ЦРЛ поступив ОСОБА_11 зі скаргами на погане почуття та болі у лівому боці тулуба.

Для надання медичної допомоги ОСОБА_11 , було викликано чергового лікаря Роздільнянської ЦРЛ ОСОБА_6 який в свою чергу недбало віднісся до виконання своїх службових обов`язків, самоусунувся від визначення діагнозу та призначення і проведення лікування хворого, без проведення першочергових дій, спрямованих на встановлення діагнозу хворому, припустив, що хворий ОСОБА_11 перебуває в стані алкогольної інтоксикації, надав усну вказівку лікарю реаніматологу ОСОБА_8 на надання медичної допомоги ОСОБА_11 , після чого покинув приймального приміщення Роздільнянської ЦРЛ та не контролював виконання вказівки.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого № 2694/493, ОСОБА_11 лікарем анестезіологом ОСОБА_13 було встановлено діагноз при госпіталізації, а саме «Алкогольна інтоксикація».

При цьому, згідно висновку № 319 від 20.11.2015 року комісійної судово-медичної експертизи, діагноз «Алкогольна інтоксикація» був встановлений неправильно, а в щоденникових записах не фігурує правильний діагноз (пневмонія), що пов`язане з тим, що частина необхідних клініко-лабораторних обстежень не була зроблена, насамперед не було здійснено рентгенологічне обстеження органів грудної клітини, інші дослідження частково не виконані, а загальний аналіз крові виконаний лише через 2 доби 27.08.2013р. о 2:40 год. тобто за 20 хвилин до смерті хворого.

З усіх призначених аналізів був виконаний лише один загальний аналіз крові більш ніж через дві доби після госпіталізації. Зазначене, неналежне надання медичної допомоги не дозволило встановити правильний діагноз та призначити правильне лікування.

В подальшому у зв`язку з несвоєчасно і невірно встановленим діагнозом не було призначене правильне лікування, яке було необхідно з перших хвилин перебування хворого в стаціонарі. Це привело до погіршення стану хворого, подальшого безконтрольного розвитку хвороби і в результаті до смерті хворого.
Разом з тим, лікар ОСОБА_8 мав ретельно оглянути та обстежити пацієнта, встановити обґрунтований первинний діагноз, призначити всі необхідні лабораторні аналізи та клінічні обстеження з метою підтвердження та уточнення діагнозу, проконтролювати виконання призначень, госпіталізувати пацієнта у відділення згідно встановленому діагнозу, що вказаним лікарем зроблено не було.

О 03.00 годині ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 помер. Відповідно до висновку експертизи № 319 від 29.12.2015 комісійної судово-медичної експертизи, настання смерті ОСОБА_11 , знаходиться в прямому причинному зв`язку, з неналежним наданням медичної допомоги та встановленню не правильного діагнозу лікарем ОСОБА_8 , бездіяльністю, тобто не наданням медичної допомоги черговим лікарем ОСОБА_6 , а також в зв`язку з неналежним виконанням свої професійних обов`язків черговим лікарем ОСОБА_12 , який продовжував лікування хворого з 26.08.2015 до настання смерті.

При цьому, відповідно до висновку № 319 від 29.12.2015 комісійної судово-медичної експертизи в умовах Роздільнянської ЦРЛ медичні робітники мали повну можливість провести усі необхідні клінічні та лабораторні дослідження у тому числі рентгенологічне дослідження, своєчасно встановити правильний діагноз, призначити правильне лікування і не допустити смерті хворого.

Враховуючи викладене, настання смерті знаходиться в прямому причинному зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги та встановленню не правильного діагнозу ОСОБА_8 ..

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, кваліфікованого як неналежне виконання професійних обов`язків медичним працівником, що призвело до тяжких наслідків для хворого.

Згідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Положення ч.2 ст.12 КК України визначає злочином невеликої тяжкості такий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання, за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Злочин, передбачений ч.1 ст.140 КК України, містить санкції, згідно яких передбачені покарання менш суворі, ніж позбавлення волі, а також позбавлення на строк до двох років.

Таким чином, з урахуванням тяжкості та часу вчинення діянь, які інкриміновані обвинуваченим, суд приходить до висновку, що на час проведення підготовчого судового засідання строк давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності сплинув.

Згідно ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачені, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час підготовчого судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним злочинів, таким правом не скористались та не заперечували проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час підготовчого судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності.

Керуючись ст.49 КК України та ст.ст.284, 286,314-316,369,372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 140 КК України на підставі п.2 ч.1ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, внесеного в ЄРДР 27.08.2013 за № 0001386 - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Суддя:ОСОБА_1