Номер провадження 1-кп/243/668/2016
Номер справи 243/7823/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«06» жовтня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
- прокурора - ОСОБА_3
- обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
- захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Булавине м. Єнакієве Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей немає, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі статті 89 КК України;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, інвалідом не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі статі 89 КК України;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
08 серпня 2016 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_4 проходив біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 з території вищевказаного домоволодіння.
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 08 серпня 2016 року приблизно о 23 годині 10 хвилин через відсутню частину огорожі незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке є іншим сховищем, де діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає демонтував за допомогою металевого пруту, який заздалегідь приготував та приніс з собою, металеві ворота та калитку з території вказаного домоволодіння. Після чого металеві ворота та калитку перетягнув за подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 та сховав для завершення свого злочину до кінця та для подальшого звернення на свою користь, бо самостійно закінчити доведення злочину до кінця не міг.
Продовжуючи свій протиправний умисел 09 серпня 2016 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 для доведення свого злочинного умислу до кінця вступив в злочину змову з ОСОБА_5 знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , де у них виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих воріт та калитки, яке належить ОСОБА_9 і яке знаходилося на землі біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке вже 08 серпня 2016 року він приготував.
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 09 серпня 2016 року приблизно о 22 годині 10 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: металеву калитку розміром 1,8x0,85 м, з металевих кутів № 50 та металевих листів товщиною 4 мм вартістю 1262 гривні 13 копійок; металеві створки воріт розміром 1,8x1,55 м, з кутів № 50 та металевих листів товщиною 4 мм вартістю у кількості 2 штуки вартістю 2 478 гривень 15 копійок, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, а викраденим розпорядилися на свій розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3 740 гривень 28 копійок.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 викриваються наступними доказами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та суду пояснив, що 08 серпня 2016 року приблизно о 23 годині 00 хвилин він проходив біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 з території вищевказаного домоволодіння.
З метою таємного викрадення чужого майна, 08 серпня 2016 року приблизно о 23 годині 10 хвилин через відсутню частину огорожі незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає демонтував за допомогою металевого пруту, який заздалегідь приготував та приніс з собою, металеві ворота та калитку з території вказаного домоволодіння. Після чого металеві ворота та калитку перетягнув за подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 та сховав.
Продовжуючи свій протиправний умисел 09 серпня 2016 року приблизно о 22 годині 00 хвилин він для доведення свого злочинного умислу до кінця вступив в злочину змову з ОСОБА_5 знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , де у них виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих воріт та калитки, яке належить ОСОБА_9 і яке знаходилося на землі біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке вже 08 серпня 2016 року він приготував.
З метою таємного викрадення чужого майна, 09 серпня 2016 року приблизно о 22 годині 10 хвилин він разом з ОСОБА_10 переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: металеву калитку, з металевих кутів № 50 та металевих листів; металеві створки воріт, з кутів № 50 та металевих листів у кількості 2 штуки, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, а викраденим розпорядилися на свій розсуд.
У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. На теперішній час вони повністю відшкодували потерпілому спричинену матеріальну шкоду, оскільки вкрадене майно йому повернули.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та суду пояснив, що 09 серпня 2016 року приблизно о 22 годині 00 хвилин він проходив біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де зустрів ОСОБА_4 , під час розмови ОСОБА_4 запропонував йому викрасти майно, а саме металевих воріт та калитки, яке належить ОСОБА_9 і яке знаходилося на землі біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке вже 08 серпня 2016 року приготував ОСОБА_4 , на що він погодився.
З метою таємного викрадення чужого майна, 09 серпня 2016 року приблизно о 22 годині 10 хвилин він разом з ОСОБА_4 переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: металеву калитку, з металевих кутів № 50 та металевих листів; металеві створки воріт, з кутів № 50 та металевих листів у кількості 2 штуки, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, а викраденим розпорядилися на свій розсуд.
У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. На теперішній час вони повністю відшкодували потерпілому спричинену матеріальну шкоду, оскільки вкрадене майно йому повернули.
Потерпілий ОСОБА_9 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій до обвинувачених він не має, просить призначити не суворе покарання.(а.с. 19, 95).
У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України « Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими, провина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
Із Протоколу огляду місця події від 11 серпня 2016 року вбачається, що об`єктом огляду є домоволодіння АДРЕСА_2 . Територія даного домоволодіння частково огороджена забором. Зі сторони вулиці відсутні металева калитка та металеві ворота, які кріпилися на металеві дві конструкції, які на момент огляду закопані в землю (а.с. 36-37).
Із Протоколу огляду місця події від 11 серпня 2016 року вбачається, що об`єктом огляду є добровільно надані для огляду ОСОБА_12 , металеві калитку та дві створки воріт. За значені металеві речі пофарбовані в зелений колір. Металева калитка виконана з металевих кутів № 50 та металевого листа. Оглядом створки воріт виконані з металевих кутів № 50 та металевого листа. Зазначені предмети вилучені та передані ОСОБА_9 під розписку (а.с.38-39).
Із Висновку судової товарознавчої експертизи майна від 19 серпня 2016 року вбачається, що виходячи з отриманої інформації шляхом вивчення цін за допомогою мережі Інтернет. Ринкова вартість майна: металева калитка розміром 1,8х0,85м, з металевих кутів № 50 та металевих листів товщиною 4 мм, металеві створки воріт розміром 1,8х1,55м, з кутів № 50 та металевих листів товщиною 4 мм, на момент вчинення злочину складала 3740 (три тисячі сімсот сорок) грн. 28 коп. без ПДВ (а.с. 43-54).
Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 серпня 2016 року вбачається, що ОСОБА_12 , заявив, що впізнає на фотознімку № 3 особу, який 10 серпня 2016 року продав металеву калитку та ворота пофарбовані фарбою зеленого кольору. Впізнає чітко, сумнівів не має. Згідно Довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20 серпня 2016 року вбачається, що впізнана особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 55-57).
Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 серпня 2016 року вбачається, що ОСОБА_13 заявив, що впізнає на фотознімку № 2 особу ОСОБА_5 . Впізнає чітко, сумнівів не має. Згідно Довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20 серпня 2016 року вбачається, що впізнана особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 58-60).
Із Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 989 від 19 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 , 1973 року народження, страждає психічними та поведінковими порушеннями внаслідок вживання алкоголю, синдром алкогольної залежності (хронічний алкоголізм в ред МКБ-9). В момент вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент вчинення кримінального правопорушення не знаходився у тимчасово-хворобливому розладі психічної дійсності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Кримінальне правопорушення вчинив у стані простого алкогольного сп`яніння. В теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. Як особа, яка страждає хронічним алкоголізмом, потребує лікування останнього (а.с. 82-85).
Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 19 вересня 2016 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів та показав де саме вчинив кримінальне правопорушення, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 у присутності понятих вказав на відсутню частину огорожі через яку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 звідки викрав металеві ворота та калитку. Підозрюваний ОСОБА_4 у присутності понятих вказує на ворота та калитку, які викрав з території домоволодіння АДРЕСА_2 . Підозрюваний ОСОБА_4 у присутності понятих вказав на місце де сховав металеві ворота та калитку за територією домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 86-89).
У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 19 вересня 2016 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.
Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України « До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 19 вересня 2016 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.
Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.
Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 19 вересня 2016 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_5 докладно розповів та показав де саме вчинив кримінальне правопорушення, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 у присутності понятих вказує на місце біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , де на землі лежали металеві ворота та калитка, які він викрав з ОСОБА_4 (а.с. 90-93).
У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 19 вересня 2016 року з участю підозрюваного ОСОБА_5 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.
Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України « До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 19 вересня 2016 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.
Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.
Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинувачених повністю доведено, а вчинене обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше сховище.
При визначенні міри покарання обвинуваченими у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченими, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь їх суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особи обвинувачених.
Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».
Суд, призначаючи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, оскільки вкрадене майно повністю повернуто потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.
Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, задовільно характеризується за місцем мешкання, особу винного, який перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з 31 липня 2008 року з Діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.», а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, повністю відшкодовано потерпілому спричинену матеріальну шкоду, оскільки вкрадене майно повністю повернуто, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, а також ті обставини, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_5 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, оскільки вкрадене майно повністю повернуто потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.
Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, задовільно характеризується за місцем мешкання, особу винного, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, повністю відшкодовано потерпілому спричинену матеріальну шкоду, оскільки вкрадене майно повністю повернуто, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, а також ті обставини, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального виконання покарання і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк три роки.
Застосувати ст.ст. 75, 76 КК України і у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк один рік, зобов`язавши його не виїздити за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.
Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.
Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк три роки.
Застосувати ст.ст. 75, 76 КК України і у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк один рік, зобов`язавши його не виїздити за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.
Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Головуючий: суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .