Справа № 515/1070/16-к
Провадження № 1-кп/515/1497/16

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

18 серпня 2016 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Татарбунари Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 01.01.2016 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, невійськовозобов`язаного, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, без офіційного місця працевлаштування, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.01.2016 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вступив в сварку з ОСОБА_4 , після чого наніс йому удар кулаком правої руки в область лівої частини голови, потім забіг на подвір`я, взяв у руки совкову лопату з дерев`яним держаком та, вийшовши на вулицю, вказаним держаком наніс ОСОБА_4 удар в область лівого стегна, в ході якого ОСОБА_4 захищався, підставивши під удар ліву руку. Після отримання удару в область лівого стегна ОСОБА_4 впав спиною на землю.

Тим самим своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні пошкодження у вигляді: саден на задній поверхні лівої вушної раковини, на правій задньо-боковій поверхні шиї, в поперековій ділянці справа, в правій клубовій області, на тильній поверхні лівої кисті, на тильній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу та синця на задній поверхні нижньої третини лівого стегна. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів і за цим критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень, відповідно до п.2.3.5 Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся, прохав його суворо не карати і детально розповів про обставини заподіяного.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо характеризуючих даних відносно обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , це діяння містить склад злочину, який підлягає кваліфікації за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, обвинувачений винний у вчиненні цього злочину і тому підлягає покаранню за його вчинення.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставиною, що пом`якшує покарання, слід визнати щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер та ступінь вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.58 зв.), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.59), бере до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують та доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 буде призначення йому найменш суворого виду покарання у вигляді штрафу.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не пред`явлено, докази на підтвердження понесення сторонами провадження процесуальних витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винниму вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп., який підлягає сплаті на користь держави.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Апеляційна скарга на вирок подається Апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Сивоконь