АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/4165/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1051/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.153, ч.2 ст.152 КК України
4 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
захисника - - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - - ОСОБА_8
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 4 грудня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 за ст.ст. 153 ч.1, 152 ч.2, 186 ч.2 КК України -
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.12.2015 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Воркута Російської Федерації, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, працюючий радіо-монтером в ТРК «Вектор» м. Лозова, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений :
за ч.1 ст. 153 КК України до 5 років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 152 КК України до 7 років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Вказаним вироком встановлено, що 11.07.2014 року, близько 00-30 год., ОСОБА_8 , знаходячись на мікрорайоні №5, м. Лозова, Харківської області, неподалік будинку №23, помітив раніше йому незнайому ОСОБА_9 , 1993 року народження, яка проходила повз вказаного будинку додому. ОСОБА_8 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування, наблизився до вказаної громадянки та підійшовши з заду, схопив ОСОБА_9 за волосся на голові, утримуючи таким чином, щоб не дозволити повернутися або втекти, а другою рукою затулив потерпілій рот, тим самим попереджаючи можливість закричати та покликати на допомогу. Утримуючи ОСОБА_9 вказаним способом, ОСОБА_8 примусив її слідувати до лісосмуги, розташованої поблизу мікрорайону №5 м. Лозова, Харківської області та залізничної колії сполучення станцій «Лозова - Дніпропетровськ», дільниця поблизу 937 км, та шляхом погроз подолав можливість опору ОСОБА_9 , продемонструвавши їй значну перевагу у фізичній силі. Знаходячись поблизу залізничної колії, з боку мікрорайону №5 м. Лозова та гаражно-будівельним кооперативом (ГБК) з іншого боку залізничного колії, ОСОБА_8 змусив ОСОБА_9 роздягтися, і далі, на протязі трьох годин, знаходячись разом з ОСОБА_9 через невизначені проміжки часу, послідовно, не менше п`яти разів, задовольнив статеву пристрасть неприродним способом (орогенітальний контакт), змушуючи до цього потерпілу із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування.
Продовжуючи свій злочин, 11.07.2014 року, близько 00-30 год., ОСОБА_8 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування, знаходячись разом з ОСОБА_9 поблизу залізничної колії з боку мікрорайону №5 м. Лозова та ГБК з іншого боку залізничного колії, на протязі трьох годин, через невизначені проміжки часу, послідовно, не менше трьох разів, задовольнив статеву пристрасть природним способом, змушуючи до цього потерпілу із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування. В результаті своїх противоправних дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №242-ЛЗ/14 від 12.08.2014 року: синці в ділянці верхнього зовнішнього квадранта правої молочної залози, в області нижньо-внутрішнього квадранта, в області верхньо-зовнішнього і верхньо-внутрішнього квадранта лівої молочної залози по всій довжині, синці по внутрішнім поверхням правої і лівої гомілки в середній третині, по передньо-внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садна по лівій передньо-боковій поверхні грудної клітки і живота між середньоключичною і передньо-пахвовою лініями, поперекових областях праворуч і ліворуч, по внутрішній поверхні правого стегна в середній третині і нижній третині, по внутрішній поверхні лівого колінного суглоба, лівої гомілки у верхній третині і нижній третині, з внутрішньої поверхні правої гомілки в середній третині, в області зводу правої стопи, які утворилися від дії тупих предметів, які не відобразили в пошкодженнях своїх індивідуальних властивостей та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Синець по передньо-внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садна по внутрішній поверхні правого стегна в середній третині і нижній третини за своєю локалізацією не виключають можливості їх утворення при насильницькому розведенні стегон в ході статевого акту або спроби до нього.
Крім того, 11.07.2014 року, близько 01-00 год., ОСОБА_8 , під час вчинення злочину, пов`язаного з зґвалтуванням ОСОБА_9 , знаходячись разом з останньою поблизу дільниці залізничної колії 937 км та мікрорайону №5 м. Лозова, Харківської області, діючи з умислом, направленим на відкрите заволодіння майном потерпілої під загрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито заволодів майном ОСОБА_9 : мобільним телефоном марки «Samsung» моделі S3850, вартістю 313,33 грн. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №201 від 07.08.2014 року; грошима в сумі 30 гривень; срібними прикрасами, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №206 від 12.08.2014 року становить: лом срібла проби 925 вагою 6 грам (сережки) вартістю 32,70 грн., лом срібла проби 925, вагою 6 грам (каблучка) вартістю 32,70 грн., лом срібла проби 925, вагою 5 грам (каблучка) вартістю 27,25 грн., лом срібла проби 925, вагою 4 грами (хрестик) вартістю 21,80 грн., лом срібла проби 925, вагою 4 грами (ланцюжок) вартістю 21,80 грн., завдавши тим самим потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 479,58 грн.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 подана на нього апеляційна скарга з доповненнями , в якій він просить вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.12.2015 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Захисник вважає, що суд першої інстанції проявив упередженість при розгляді кримінального провадження, оскільки незважаючи на те, що обвинуваченому ОСОБА_10 не було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою головуючий запропонував останньому знаходитись в судовому засіданні у металевій клітці , яка не була закрита, і дозволив знаходитись поза її межами після вмотивованого клопотання захисника
Суд першої інстанції без належного обґрунтування відмовив захиснику у клопотанні про допит свідка ОСОБА_11 , який затримував обвинуваченого. Також суд безпідставно відмовив у проведенні слідчого експерименту з участю потерпілої , яка проти цього не заперечувала.
Суд порушив право обвинуваченого на захист , оскільки не надав захиснику можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в порядку згідно ч.2 ст. 317 КПК України і також не дозволив обвинуваченому прослухати звукозапис судового процесу та ознайомитись з журналом судових засідань.
Визнаючи ОСОБА_8 винуватим, суд призначив йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, не зважаючи на те, що прокурор прохав призначити максимальне покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Був порушений принцип об`єктивності, оскільки дана справа була висвітлена в Лозівській місцевий газеті «Голос Лозівщини», вказана стаття буде формувати у лиці громадськості погану думку про обвинуваченого та немає нічого спільного з об`єктивністю.
Тому захисник вважає, що суддя ОСОБА_1 проявив необ`єктивність і відповідно до ст. 415 КПК України вирок слід скасувати і призначити по справі новий судовий розгляд.
Захисник вважає, що суд не мав права посилатись у вироку на пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були понятими при огляді місця події , про те, що ОСОБА_10 під час огляду місця події розповідав про те, як зґвалтував потерпілу , оскільки це пояснення з чужих слів.
Захисник робить висновок , що оскільки вказані особи потім були засуджені в іншому кримінальному провадженні , в момент проведення огляду місця події вони були залежними від правоохоронних органів.
Аналогічними на думку захисника є покази ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які давали їх зі слів потерпілої щодо обставин події, а оскільки потерпіла була допитана самостійно, то вказані покази щодо обставин події не можуть бути допустимими доказами, оскільки вказані особи не були безпосередніми свідками.
Суд долучив до справи, незважаючи на заперечення захисту, та послався у якості доказу на протокол одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 що здійснював слідчий, який проходив під час затримання ОСОБА_8 , без участі захисника, та з єдиним формулюванням від імені ОСОБА_10 .
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
В матеріалах справи знаходиться 2 довідки від секретаря судового засідання про те, що фіксування судового засідання технічними засоби не відбулось з технічних причин, що є грубим порушенням вимог процесуального кодексу.
Окрім того захисник посилається на те, що на досудовому розслідуванні потерпіла під час допиту вказувала, що статевих зносин не природним шляхом не було, те саме вона говорила в суді першої інстанції за головуванням судді Харабадзе, , але після зміни прокурора потерпіла взагалі змінила свої свідчення. Отже, її покази є неузгодженими та не правдивими.
Заслухавши доповідача; пояснення захисника , який підтримав апеляційну скаргу; пояснення обвинуваченого , який підтримав апеляційну скаргу захисника ; думку прокурора, який заперечував проти її задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , зважаючи на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції , шляхом допиту потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , , вивченням письмових доказів зокрема протоколами огляду місця події з участю обвинуваченого ,об`єктивними даними судово-медичної експертизи , поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_18 , цитологічних експертиз, судово-товарознавчих експертиз повно та всебічно встановив фактичні обставини справи , відносно насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з ОСОБА_9 із застосуванням насильства та погрозою його застосування,зґвалтування ОСОБА_9 та її пограбування.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи відповідають отриманим доказам, які вивчені в ході судового засідання, докладно наведені у вироку, належним чином проаналізовані та оцінені судом першої інстанції, в зв`язку з чим повторно наводити їх зміст в своїй ухвалі колегія суддів вважає недоцільним.
Посилання захисника на те, що головуючий першої інстанції проявив упередженість тим, що на початку розгляду справи запропонував обвинуваченому перебувати в залі суду на лаві підсудних, яка знаходиться у металевій клітці , хоча обвинуваченому не обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою є необґрунтованим. Як вбачається з даних звукозапису перебігу судового засідання зал суду взагалі не обладнано місцем (лавою для підсудних) для обвинувачених , які не тримаються під вартою. Спеціальне місце для обвинувачених в залі судового засідання було лише у металевій клітці для обвинувачених , які знаходяться під вартою. Тому запропоноване спочатку головуючим обвинуваченому місце в залі судового засідання на «лаві підсудних» , яка знаходиться у металевій клітці, було вимушеним. Колегія суддів також враховує що знаходження обвинуваченого в зґвалтуванні в залі суду поруч з потерпілою було також не доцільним. При цьому, як вбачається зі скарги, дверцята клітки не зачинялись, обвинувачений міг вільно залишити запропоноване місце і право на захист не порушувалось. Письмове клопотання захисника щодо надання обвинуваченому іншого місця в залі судового засідання головуючим було задоволено і обвинуваченому дозволено сидіти разом з захисником. Враховуючи категорію справи , яка розглядалась в закритому судовому засіданні цими діями головуючого будь-якого впливу на обвинуваченого не здійснювалось.
Як вбачається з клопотання захисника , останній просив допитати у якості свідка співробітника Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області Личковаха, який затримав ОСОБА_10 з приводу того , звідки у останній отримав інформацію про вчинення злочину обвинуваченим, оскільки потерпіла до цих подій обвинуваченого не знала.
Суд мотивовано відмовив захиснику у допиті вказаного свідка , оскільки питання , які вважав необхідним з`ясувати захисник (джерело отримання співробітником міліції оперативної інформації ) не є предметом доказування в даному кримінальному провадженні з врахуванням позиції обвинуваченого в суді , який не заперечував, що до вказаних подій не знав потерпілу, а статеві зносини були добровільними. З тих же підстав в допиті вказаного свідка відмовила і колегія суддів.
Відмова суду в проведенні слідчого експерименту з участю потерпілої незважаючи на згоду останньої, як зазначив захисник, також є цілком обґрунтованою , оскільки в матеріалах кримінального провадження мається цілком достатньо доказів вини ОСОБА_10 у скоєних злочинах без проведення слідчого експерименту. При цьому колегія суддів враховує , що слідчий експеримент в справах даної категорії , з врахуванням пояснень потерпілої , буде ображати її честь та гідність може спричинити моральну травму, а отримані в результаті такої дії дані будуть мати занадто натуралізований характер . Виходячи з цього а також неможливості зясування думки потерпілої , яка до апеляційного суду не з`явилась , колегія суддів також відмовила захисникові в зазначеному клопотанні.
Відповідно до ч.2 ст. 317 КПК України після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.
Кримінальне провадження було призначене головуючим до судового розгляду ухвалою від 19 лютого 2015 р. на 3 березня 2015 року. (а.с.173 т.1)
Після цього захисник подав заяву про відкладання судового засідання на іншу дату. (а.с.178 т.1) Також захисник подав клопотання про допит свідків (а.с.190 т.1). 12 березня 2015 року суд розпочав судовий розгляд кримінального провадження по суті допитав потерпілу , свідків , вивчав письмові докази. В провадженні була об`явлена перерва до 23 березня 2015р., але в зв`язку з клопотанням захисника розгляд провадження було перенесено на 1 квітня 2015 р. В цьому судовому засіданні суд розглядав клопотання захисника та повторно допитав потерпілу, і лише після того , як прокурор почав подавати в судовому засіданні письмові докази , захисник заявив клопотання про відкладання розгляду кримінального провадження для ознайомлення з його матеріалами. В подальшому захисник повторно заявляв клопотання про відкладання судового розгляду для ознайомлення безпосередньо в ході судового розгляду.
Надаючи оцінку доводам захисника щодо обмеження в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження , колегія суддів враховує наступне. Як заявив сам захисник всі матеріали досудового розслідування , які йому були відкриті слідчим він скопіював до ноутбуку. Кримінальне провадження за участю захисника ОСОБА_7 розглядалось в суді першої інстанції під головуванням судді Харабадзе з вересня 2014 року до лютого 2015 року. Кримінальне провадження неодноразово відкладалось зв`язку з клопотаннями захисника. Положення ч.2 ст. 317 КПК України за своєю суттю зобов`язують суд за клопотанням учасників процесу надати матеріали провадження для ознайомлення після призначення справи до судового розгляду і до початку судового розгляду. В іншому випадку учасники процесу будуть необмежені в зловживанні своїм правом на ознайомлення протягом всього судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів провадження, захисник після призначення судового розгляду і до початку розгляду справи по суті під головуванням судді ОСОБА_19 такого клопотання не заявляв.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 358 КПК України протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження.
Зазначений порядок дослідження доказів захиснику було роз`яснено , але як вбачається зі звукозапису судового засідання, захисник мотивував клопотанням тим, що йому потрібен час для того , щоб порівняти скопійовані ним матеріали досудового слідства з письмовими доказами , які подає прокурор безпосередньо в засіданні. При цьому зі звукозапису вбачається і захисник не заперечує, що суд не обмежував його право ознайомлення з письмовими доказами, які подає прокурор безпосередньо в судовому засіданні без відкладання розгляду кримінального провадження. За таких обставин дії головуючого що відповідали вимогам закону , не порушували право на захист обвинуваченого , яким адвокат ОСОБА_20 намагався зловживати. При цьому до початку апеляційного розгляду захиснику була надана можливість повністю ознайомитись з матеріалами кримінального провадження , але зі змісту доповнень до апеляційної скарги адвоката не вбачається будь-яких додаткових посилань на неналежність доказів обвинувачення , порівняно з попередньою апеляційною скаргою.
Носій з звукозаписом судового розгляду кримінального провадження та журнал судових засідань виготовляються формується після закінчення розгляду кримінального провадження. Чинний КПК не містить вимоги щодо необхідності надання учасникам процесу копій технічної фіксації та журналу судового засідання після кожного судового засідання на їх вимогу. Після закінчення судового розгляду обвинуваченого було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження у тому числі журналом судових засідань в повному обсязі, а копію диска зі звукозаписом судових засідань обвинуваченому було направлено до Харківської УВП № 27. (а.с.110,113 т.3)
Таким чином відмова у видачі ОСОБА_10 в ході судового розгляду в суді першої інстанції до розгляду справи по суті копій журналів судового розгляду та звукозапису окремих судових засідань не є порушенням права на захист.
Суд першої інстанції не пов`язаний запропонованим прокурором в дебатах видом та розміром покарання, яке слід призначити обвинуваченому. При призначенні покарання суд першої інстанції керується вимогами ст. 65 КК України. Тому призначення покарання більшого за розміром ніж пропонував прокурор не свідчить про необ`єктивність судового розгляду.
Як вбачається з наданої захисником копії статті Лозівської місцевої газети «Голос Лозівщини» остання не містить прізвищ обвинуваченого та потерпілої . Інтерв`ю, яке надано головуючим по справі, як зазначив захисник, було вже після ухвалення вироку, тому будь-яких порушень КПК України та свідомого формування думки громадськості з боку головуючого колегія суддів не вбачає.
Заявлений захисником відвід головуючому по справі було розглянуто відповідно до вимог КПК України і в задоволенні було відмовлено (а.с.245 т.2)
Зважаючи на все вищенаведене підстав для скасування вироку і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції на підставі п. 2 ч.1 ст. 415 КПК України колегія суддів не вбачає.
Відповідно до вимог ст.223 КПК України понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були понятими при огляді місця події не є потерпілими, родичами підозрюваного, обвинуваченого і потерпілої або працівниками правоохоронних органів. Посилання захисника, що вказані свідки заінтересовані в результатах кримінального провадження відносно ОСОБА_10 оскільки в подальшому були засуджені в іншому кримінальному провадженні є штучними та надуманими.
Відповідно до вимог ст.223 поняті можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Саме в такому статусі суд мав право допитати та допитав зазначених свідків і їх пояснення що стосуються обставин , які вони безпосередньо сприймали (бачили та чули) в ході огляду місця події з участю ОСОБА_10 не є поясненнями з чужих (обвинуваченого) слів.
Покази свідків ОСОБА_16 (знайомої потерпілої) та ОСОБА_17 (сестри потерпілої), щодо поведінки та стану потерпілої ОСОБА_9 після скоєного відносно неї злочину, колегія суддів також не може вважати поясненнями з чужих слів.
Зважаючи на викладене пояснення вказаних вище свідків є належними та допустимими.
В матеріалах справи міститься довідка секретаря щодо неповноти фіксування судового засідання від 03.03.2015р. (а.с.179,181 т.1) технічним засобом. Але, як було зазначено вище судове засідання 3 березня не відбувалось в зв`язку з неявкою захисника та потерпілої. Тому колегія суддів не може визнати вказаний недолік як істотне порушення вимог КПК України, яке тягне скасування вироку.
Також в матеріалах провадження міститься довідка секретаря щодо неповноти фіксування судового засідання від 20.04.2015р. (а.с.54-58, 62 т.2) технічним засобом. Прослуховуванням звукозапису судового засідання, колегія суддів встановила, що технічна фіксація перебігу судового розгляду здійснювалась в повному обсязі, звукозапис містить технічні вади, які не спотворюють загальний зміст пояснень учасників судового засідання послідовність процесуальних дій та прийняті в ході судового засідання рішення. Відповідно до вимог ст.412 КПК України підставою для скасування вироку суду є відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції. В даному випадку журнал та носій інформації маються в матеріалах справи, зміст судового засідання є зрозумілим, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду за цими доводами скарги захисника.
Доводи апеляційної скарги захисника, який надав колегії суддів копію протоколу допиту потерпілої на досудовому слідстві, про те, що в ході досудового слідства та в ході попереднього судового розгляду кримінального провадження в іншому складі, потерпіла вказувала, що статевих зносин не природним шляхом не було, колегія суддів не може взяти до уваги як підставу для скасування вироку.
При цьому суд виходить з положень вимог ч. 4 ст. 95 КПК, відповідно до якої , суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Зважаючи на це суд першої інстанції не мав права спиратись на пояснення потерпілої на досудовому слідстві та в ході попереднього судового розгляду кримінального провадження в іншому склад суду. При цьому колегія суддів враховує і те, що пояснення потерпілої , наведені у вироку узгоджуються з іншими доказами. Пояснення потерпілої наведені у вироку колегія суддів вважає правдивими , оскільки до скоєння злочину потерпіла та обвинувачений не були знайомі ; підстав особистого та матеріального характеру у потерпілої для звинувачення ОСОБА_10 у скоєнні статевого злочину відносно неї не вбачається ; цивільний позов потерпілою в кримінальному провадженні не заявлений, що також свідчить про її принципову позицію.
Зважаючи на вимоги ч.4 ст. 97 КПК України доводи апеляційної скарги захисника щодо безпідставного посилання у вироку на дані протоколу одночасного допиту обвинуваченого та потерпілої від 11.07.2014р. єж обґрунтованими, оскільки суд безпосередньо допитав як ОСОБА_10 так і ОСОБА_9 .
Відповідно до вимог ст. 408 КПК України з мотивувальної частини вироку слід виключити посилання на зміст протоколу одночасного допиту між підозрюваним ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 від 11.07.2014р. , що не погіршує становища обвинуваченого та не ставить під сумнів висновки суду про його винність , оскільки вина ОСОБА_8 достатньо підтверджена іншими доказами наведеними у вироку.
Керуючись ст.ст. 405,407, 408 КПК України судова колегія ,-

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 4 грудня 2015р. відносно ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на зміст протоколу одночасного допиту між підозрюваним ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 від 11.07. 2014 року.

В іншій частині вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 4 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.153, ч.2 ст.152, ч.2 ст.186 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

На підставі ч.5 ст.72 КК України в ред. від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_8 в строку відбуття покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду від 4 грудня 2015 року строк попереднього ув`язнення з 11 липня 2014 року по 13 липня 2014 року включно та з 4 грудня 2015 року по 4 жовтня 2016 р. включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -