Провадження № 1-кп/748/109/16
Єдиний унікальний № справи 748/816/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у м. Чернігові у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000006 від 25.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макишин Городнянського району Чернігівської області, громадянина України, одруженого (на утриманні двоє малолітніх дітей), не працюючого, з вищою освітою, учасника АТО, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
14.01.2015 року Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, затверджений Законом №113-VIII від 15.01.2015 р., у зв`язку з чим почав діяти особливий період.
Згідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №249 від 26 жовтня 2015 року, майор військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_4 приступив до виконання службових обов`язків за посадою заступника командира 2 танкової роти НОМЕР_2 танкового батальйону по роботі з особовим складом.
Відповідно до п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
У свою чергу, військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 05 листопада 2015 року, у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 115, 116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
21 грудня 2015 року майор ОСОБА_4 повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2015 року №298 вважався, як такий, що приступив до виконання службових обов`язків.
Так, майор ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та був відсутній без поважних причин у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у період з 05 листопада 2015 року до 21 грудня 2015 року, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та проводячи час на власний розсуд не пов`язаний із виконанням обов`язку військової служби.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно 05.11.2015 року залишив розташування військової частини, у зв`язку з сімейними обставинами і повернувся до виконання військових обов`язків лише 21.12.2015 року. Просить обмежитись покаранням у виді штрафу, оскільки бажає у подальшому служити.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини вчиненому в умовах особливого періоду військовослужбовцем.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_4 є учасником АТО, бажає продовжувати військову службу і раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.
За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу ОСОБА_4 , суд вважає за можливе при призначенні покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, застосувати до обвинуваченого положення ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті та призначити йому покарання у виді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.
На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1