Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 23 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника
потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувшив судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0010621

від 11 вересня2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя того АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 15 квітня 2015 року,
в с т а н о в и л а:

За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня

2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК

ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК. Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16 110 грн, моральної 15 000 грн,

а всього 31 110 грн.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він

11 вересня 2013 року приблизно о 03.30 год., керуючи автомобілем марки ВАЗ-21093 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) і рухаючись біля будинку № 53 на вул. Харківське шосе у м. Києві, порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність і допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди змінено: постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди

70 000 грн. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить змінити ухвалу апеляційного суду в частині стягнення моральної шкоди і зменшити розмір відшкодування такої шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 до 15 000 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений зазначає, що висновок апеляційного суду про стягнення із засудженого на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 грн є безпідставним та невмотивованим.
У запереченні на касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 представник потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить ухвалу апеляційного суду залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , яка підтримала касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , пояснення прокурора та представника потерпілого ОСОБА_7 , котрі вважали, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені у скарзі та запереченнях на неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому висновку суду про доведеність винуватості засудженого

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК колегія суддів не перевіряє, оскільки такий

у касаційній скарзі не оскаржується.
Доводи, наведені в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_8 , про те, що апеляційний суд безпідставно збільшив розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до ст. 23 ЦК суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також ураховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інші обставини, які мають істотне значення.
Апеляційний суд при розгляді кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_9 , навівши відповідні мотиви, обґрунтовано змінив вирок місцевого суду в частині розв`язання цивільного позову і правомірно збільшив розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 до 70 000 грн. При цьому суд урахував: характер кримінального правопорушення; фактичні обставини вчинення ДТП; наслідки, що настали в її результаті у виді набуття потерпілим другої групи інвалідності; характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий; стан його здоров`я; діяння, яким було спричинено шкоду, зміни в його повсякденному житті через ДТП.
Рішення апеляційного суду узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди судом визначено з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань потерпілого, встановлених судом при дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, не встановлено.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3