н/п 1-кп/640/544/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, розлученого, має дитину на утриманні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ІПН НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
29 травня 2016 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Харків, пров. Лісопарківський, 5, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вибив двері, після чого без запрошення проник до квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою, де без причини наніс удар кулаком в обличчя та ліктем в плече її власнику, громадянину ОСОБА_5 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №3272-Ая/16 від 01 червня 2016 року, ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі і лівій руці, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та суду пояснив, що дійсно 29.05.2016, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вибив двері у квартиру потерпілого та наніс йому удар кулаком в обличчя та ліктем в плече. Пояснив, що причиною цього було те, що він загубив свою собаку та гадав, що потерпілий її переховує у себе вдома.
Дуже шкодує, що так сталось. Просив суд суворо не карати, зазначив, що відповідні висновки для себе зробив. Визнав цивільний позов частково у розмірі 500-600 грн.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Приймаючи до уваги , що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, і його дії правильно кваліфіковані за ст. 296 ч. 1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до злочину середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на період скоєння інкримінованого йому злочину офіційно не працював, має постійне місце проживання, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі ст. 66 КК України як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.
Обставиною, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді обмеження волі на певний строк та у
межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якими він обвинувачується і які передбачають відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому іншого покарання з огляду на те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, що унеможливлює призначення йому покарання у вигляді штрафу, а також з урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання, недоцільність призначення покарання у вигляді арешту.
Крім того, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, сторона обвинувачення не наполягала на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.
Суд вважає, що щире каяття обвинуваченого дійсно може бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичне ставлення до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Щодо цивільного позову, який був заявлений потерпілим, про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 3000 грн., суд зазначає наступне.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Так, з матеріалів кримінального провадження та з самого цивільного позову не вбачається належних та допустимих доказів понесення ОСОБА_5 витрат матеріального характеру саме на суму 3000 грн., оскільки відсутні квитанції, чеки на вищезазначену суму.
У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 щодо стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди на зазначену суму в межах кримінального провадження є передчасними та підлягають залишенню без розгляду, а тому суд роз`яснює потерпілому, що він має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства на загальних підставах.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді обмеження волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 1 (один) рік, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися до органів кримінально виконавчої інспекції для реєстрації.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду та роз`яснити йому право звернутися із цими вимогами в порядку цивільного судочинства на загальних підставах.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1