Єдиний унікальний номер 722/671/16-к
Номер провадження 1-в/722/561/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника СВК ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сокирянської виправної колонії Відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі та звільнення від додаткового покарання,-

в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_5 15.02.2016 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив суд умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, а також звільнити від додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на три роки.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Доповнив, що до 15.07.2015 року він являвся інвалідом 2 групи, а із зазначеного часу є інвалідом 3 групи.

Представник Сокирянської виправної колонії заперечував проти задоволення клопотання засудженого з тих підстав, що на час звернення до суду з клопотанням останній не досяг ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України.

Прокурор проти задоволення клопотання в частині основного покарання не заперечувала, в частині додаткового покарання заперечувала та вважала його передчасним.

Заслухавши думку учасників розгляду справи, дослідивши письмові матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.06.2012 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12.11.2013 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.368 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на три роки та з конфіскацією майна. На підставі ст.54 КК України ОСОБА_5 позбавлено 3 категорії 7 рангу державного службовця. Строк відбування покарання визначено відраховувати з 25.06.2012 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду від 02.02.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбутого покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.04.2011 року по 11.11.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Кінець строку відбування засудженим покарання 14.10.2016 року.

До вчинення даного злочину ОСОБА_5 був особою раніше не судимою.

З 24.12.2012 року і по даний час відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії. Станом на день розгляду справи відбув більше 2/3 частини строку покарання.

Як встановлено із змісту характеристики від 23.02.2016 року з моменту прибуття до СВК №67, до оплачуваних робіт ОСОБА_5 не залучався. Однак, з врахуванням стану здоров`я (являється інвалідом ІІІ групи), приймає участь у роботах з благоустрою установи та відділення. Розуміє необхідність виконання даних робіт. Дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи. По відношенню до представників адміністрації колонії тактовний. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, намагається робити для себе відповідні висновки. Реалізовує програму диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відвідує молитовний будинок, який функціонує при установі. Своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. По відношенню до засуджених товариський, не конфліктний.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях позбавлення волі і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарань.

З наявної в справі довідки медичної частини СВК №58 від 22.02.2016 року, а також документів особової справи засудженого (т.2, а.с.188) встановлено, що засуджений ОСОБА_5 хворіє на ряд тяжких хвороб, внаслідок яких є інвалідом ІІІ групи безстроково та непрацездатним.

Отже, суд не погоджується із зазначеними в характеристиці засудженого доводами адміністрації СВК №67 про те, що останній характеризується негативно, оскільки з приводу працевлаштування до адміністрації колонії не звертався.

Судом встановлено, що в матеріалах особової справи засудженого та поданих до суду адміністрацією СВК №67 документах відсутні будь-які докази ухилення чи відмови засудженого ОСОБА_5 від запропонованих адміністрацією колонії робіт. Більше того, в матеріалах особової справи засудженого (т.2, а.с.193) міститься заява засудженого про його бажання брати участь в трудовій діяльності під час відбування покарання.

Як вбачається із атестаційних листів та рішень атестаційної комісії: №6 від 17.07.2015 року, за підсумками роботи за 1 півріччя 2015 року ОСОБА_5 стає на шлях виправлення; №1 від 26.01.2016 року засуджений став на шлях виправлення.

При цьому суд вважає, що висновок атестаційної комісії СВК не ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого та не відповідає фактичним обставинам поведінки засудженого протягом часу його перебування в СВК №67, зазначених в його виключно позитивній характеристиці, наданій на запит суду, з якої вбачається сумлінна поведінка засудженого та таке ж, добросовісне відношення засудженого до праці, тому критично оцінює його та приймає до уваги частково.

З довідки про заохочення та стягнення встановлено, що за час відбування покарання ОСОБА_5 жодного разу не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарань, що свідчить про дотримання останнім протягом всього часу відбування покарання вимог утримання засуджених у виправних колоніях.

Частиною другою ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-достроково звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 своєю зразковою поведінкою довів своє виправлення. Оцінити ставлення до праці засудженого не є можливим, оскільки, як зазначено в довідці медичної частини установи, він є інвалідом і непрацездатним.

Суд критично оцінює висновок атестаційної комісії відділення, а також адміністрації СВК №67, який зазначений у характеристиці від 23.02.2016 року про те, що засуджений ОСОБА_5 не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, оскільки такий висновок суперечить змісту самої характеристики, згідно якої засуджений характеризується виключно позитивно.

З наведених підстав, суд не погоджується із доводами представника колонії, висловленими в судовому засіданні.

З примітки до ст.45 КК України вбачається, що злочин, передбачений ч.3 ст.368 КК України, за замах на вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , є корупційним.

З вимог ст.12 КК України видно, що ч.3 ст.368 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисний тяжкий корупційний злочин.

З положень ст.81 КК України вбачається, що вона відмежовує корупційні злочини від інших та передбачає можливість умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання тільки за вчинення середньої тяжкості корупційних злочинів. За вчинення тяжких та особливо тяжких корупційних злочинів можливість умовно-дострокового звільнення не передбачена.

Однак, примітка до ст.45 КК України внесена Законом №198-УІІІ від 12.02.2015 року, а вирок щодо ОСОБА_5 вступив в законну силу 12.11.2013 року.

Ч.2 ст.5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Тобто, суд вважає, що при вирішенні питання про можливість застосування до ОСОБА_5 вимог ст.81 КК України слід виходити з тих положень законодавства, які діяли на момент набрання вироком законної сили.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами, в їх сукупності цілком доведено, що своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці під час відбування покарання ОСОБА_5 довів своє виправлення, тому може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, а отже, клопотання засудженого в цій частині підлягає до задоволення.

Ч.1 ст.81 КК України передбачено, що особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для такого звільнення ОСОБА_5 від додаткового покарання у виді позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на три роки, оскільки, на думку суду, дослідженими доказами не доведено можливість та доцільність такого звільнення до спливу строку, на який його призначено.

Таким чином, в даній частині клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст.5 ч.2, 81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити частково.

ОСОБА_5 звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.06.2012 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12.11.2013 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.368 КК України умовно-достроково на 07 (сім) місяців 15 (п`ятнадцять) днів.

В іншій частині клопотання ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1 .