Справа № 539/2999/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження, яке надійшло з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним у кримінальному провадженні №0001635 від 08.09.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 23.03.2009 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст. 185 КК України до 120 год. громадських робіт; 30.06.2009 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 389 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 місяців 10 днів арешту; 22.08.2011 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік. 01.06.2012 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області направлений для відбування призначеного покарання згідно вироку суду. Звільнений 20.06.2014 року по рішенню Ленінського районного суду м. Полтави від 12.06.2014 року згідно ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 України, -

В С Т А Н О В И В :
4 вересня 2016 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 працював у господарському приміщенні розташованому на території свинарника, що по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення алюмінієвого бідону без кришки, об`ємом 40 л. з господарського приміщення, куди він мав вільний доступ.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, з господарського приміщення свинарника, шляхом вільного доступу, таємно викрав алюмінієвий бідон без кришки вартістю 348 грн. 50 коп., що належить ОСОБА_5 .

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) яка вчинена повторно.

21.09.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, який становить 348 грн. 50 коп., яка повністю відшкодована обвинуваченим на день підписання угоди та щодо наслідків умисного невиконання угоди про примирення, передбачених ст.476 КПК України.

Сторони також узгодили покарання в виді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України від відбування покарання обвинуваченого звільнити з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в обсязі підозри, повністю відшкодував потерпілому матеріальні збитки, погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.

Також потерпілий пояснив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення він буде позбавлений можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України є правильною.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у даному кримінальному провадженні.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.100 КПК України .

Суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 21 вересня 2016 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001635 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 вересня 2016 року покарання у виді 2 ( двох) років позбавлення волі .

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням на іспитовий строк 1 ( один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по справі алюмінієвий бідон, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лубенського ВП повернути потерпілому ОСОБА_5 , як йому належний.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1