ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2174/16-к
Провадження № 1-кп/636/306/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора військової прокуратури Харківської гарнізону ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженню № 0000118, внесеному 01 липня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Первомайськ, Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не судимого, солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:
22 червня 2016 року до Чугуївського міського суду Харківської області надійшло клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону, погоджене прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону, по кримінальному провадженні № 0000118, внесеному 01 липня 2014 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 30-к від 28 лютого 2014р. зарахований до списків особового складу військової частини та з 28 лютого 2014р., відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 46, призначений на посаду стрільця - регулювальника комендантського відділення комендантського взводу та вважається як такий, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Проте, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи в стані неосудності, тобто не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними, 19 травня 2014р., в порушення вимог Закону, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та до 27 лютого 2016р. до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, 19 травня 2014р. самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та до 27 лютого 2016 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Суд, вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання та просив застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, захисника ОСОБА_4 , який проти застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не заперечував, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за клопотанням прокурора та захисника досліджені під час судового розгляду.

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 46 від 28.02.2014р., військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_5 зарахований 28.02.2014р. для проходження військової служби за контрактом протягом 3 років, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки про самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої 19.05.2014р. о 07.50 год. на ранковому шикуванні був відсутній без поважних причин військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_5 , про що командиром комендантського взводу поданий рапорт і в результаті проведених пошукових заходів встановлено, що ОСОБА_5 знаходиться за місцем проживання бабусі за адресою: АДРЕСА_3 , та повертатися до військової частини для проходження військової служби не бажає.

Проведеними розшуковими заходами місце знаходження солдата ОСОБА_5 у період з 19.05.2014р. по 18.12.2014р. не встановлено, у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 відсутній, у зв`язку з чим 18.12.2014р. прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону оголошений розшук солдата ОСОБА_5

26.02.2016р. відповідно до постанови про доручення проведення слідчих (розшукових) дій, в порядку ст. 36 КПК України, від 26.02.2015р., солдат ОСОБА_5 виявлений у м. Краматорськ, Донецької області та супроводжений до м. Ізюм Харківської області для подальшого доставляння до військової прокуратури Харківського гарнізону для обрання йому запобіжного заходу.

03.03.2016р. Дзержинським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у військовій частині НОМЕР_1 .

В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу № 386 від 18.05.2016р., відповідно до висновку якої, у ОСОБА_5 на даний час є ознаки хронічного психічного захворюванням у формі шизофренії параноідної, за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 знаходився у стані зазначеного хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноідної, по своєму психічному стану не може усвідомлювати свої дії і опановувати ними. 18.05.2016р. обвинуваченому ОСОБА_5 проведено стаціонарну судово-психіатричну експертизу № 386, висновком якої підтверджено висновки амбулаторної судово-психіатричної експертизи та зазначено, що за своїм психічним станом ОСОБА_5 в наступний час потребує у застосуванні примусових мір медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Таким чином, судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, ОСОБА_5 перебував у неосудному стані, у зв`язку із хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної, тобто не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час скоєння кримінального правопорушення.

Отже, відповідно до вимог ст. 94 КК України відносно ОСОБА_5 потрібно застосувати примусові заходи медичного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом. Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Суд, при визначенні виду міри примусового медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, суд визнавши доведеним, що особа вчинила суспільне небезпечне діяння у стані неосудності, вважає, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, він перебував у неосудному стані у зв`язку із хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноідної форми, тобто він не міг сприймати свої дії та керувати ними під час скоєння кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у військовій частині НОМЕР_1 обраний відносно ОСОБА_5 в ході досудового слідства сплинув.

Керуючись ст.ст. 92, 93, 94 КК України, ч. 2 ст. 292, ст.ст. 369-372, 503, 512, 513 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 , погоджене прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000118, внесеному 01 липня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Первомайськ, Луганської області громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не судимого, солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківський області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя