У Х В А Л А
22 червня 2016 року суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Львова, українцю, громадянину України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, раніше несудимому, тимчасово непрацюючому, раніше судимому: востаннє 16.07.2004 року вироком Апеляційного суду Львівської області за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.3 ст.187, ч.5 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України до 15 років позбавлення волі, 21.06.2016 року Личаківським ВП ГУ НП у Львівській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, погодженим з прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Зокрема, згідно клопотання ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 30.05.2016 року близько 15 год. 00 хв. по вул.Верхратського, 10 у м.Львові, повторно умисно відкрито викрав чуже майно, а саме: посвідчення учасника бойових дій, видане на ім`я ОСОБА_7 , дві банківські картки, видані ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ КБ «Акцент Банк», мобільний телефон марки Нокія 500 із сім карткою мобільного оператора лайф, належні потерпілому ОСОБА_7 , завдавши шкоди на загальну суму 500,00 грн.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та лише перелічив ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме вважає, що підозрюваний впливатиме на потерпілих та свідків, скриватиметься від досудового розслідування, вчинить новий злочин. Більше того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, немає постійного місця проживання, не працює, немає на утримання будь-кого.
Захисник в судовому засіданні просив обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того, пояснив, що пред`явлення підозрюваного до впізнання відбувалось з порушенням норм процесуального законодавтсва, а відтак такий доказ є недопустимим.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.
Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що в клопотанні слід відмовити виходячи з наступних підстав.
До Єдиного реєстру досудового розслідування заяву потерпілого внесено 31.05.2016 року і розпочато кримінальне провадження №0001872 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_5 повідомлено 21.06.2016 року.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, прокурором в судовому засіданні не доведено, а лише перелічено ризики, передбачені ст.177 КПК України, які на його думку, можуть утруднювати здійснення кримінального провадження по даній справі.
Суд не вважає, що відсутність у підозрюваного роботи та на утримання будь-яких осіб, свідчить про наявність в його діях ризиків, передбачених ст..177 КПК України, а також про вчинення підозрюваним дій щодо перешкоджання здійснення досудового розслідування.
Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з матеріалів клопотання речовий докази по справі вилучено, а відтак підозрюваний позбавлений можливості знищити його. Крім того, потерпілий в своїх поясненнях, долучених до матеріалів клопотання стверджував, що жодного тиску зі сторони підозрюваного на нього не чинилось, має постійне місце проживання в квартирі свої батьків за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вищенаведеного суду вважає, що прокурором в судовому засіданні недоведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а відтак суд приходить до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Тобто, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку щодо встановлення такого запобіжного заходу як домашній арешт виключно за зареєстрованим місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи вищенаведене, а також зважаючи на те, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, приходжу до висновку про необхідність обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного у вигляді домашнього арешту, а не такого як просив прокурор.

Керуючись вимогами статей 176-179, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В клопотанні слідчого СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у визначений період доби з 20:00 год. до 07:00 год.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить два місяці з 22 червня 2016 року по 20 серпня 2016 року включно.
Ухвалу передати в Личаківський ВП ГУ НП у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1