АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1887/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 0006340 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимий неодноразово судимий, останній раз 22 вересня 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та 01 грудня 2014 року звільнений по відбуттю строку покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_7 18 червня 2016 року приблизно о 04 годині з метою таємного викрадення чужого майна прийшов на АДРЕСА_2 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до гаражного боксу та діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна шляхом проникнення, віджавши руками двері гаражного боксу та висунувши засув, який зачиняв двері, проник у приміщення, звідки таємно викрав чотири металі диски R 14, вартістю 1 600 грн., з чотирма зимовими пневматичними шинами «VREDESTEIN SNOWTRAC 2, 175/65 R14», вартістю 4 028 грн. 80 коп. та чотири пластмасові ковпаки «Hyundai» R 14, вартістю 1 993 грн. 20 коп., а всього чужого майна, яке належить ОСОБА_8 , на загальну суму 7 622 грн.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його діяння за ч. 3 ст. 185 КК України, просить змінити вирок суду першої інстанції, пом`якшити призначене йому покарання, зменшивши строк його відбування.

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, з проникненням у приміщення, що відповідає юридичній кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів не перевіряє, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються.

Що стосується покарання, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, дотримав зазначені вимоги закону.

Як убачається з кримінального провадження та вироку, обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 65 КК України урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином), відношення обвинуваченого до скоєного, визнавши обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу винуватого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Зваживши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, бо альтернативного законом не передбачено, визначивши його розмір у мінімальній межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Не знайшов суд підстав для застосування положень ст. 75 КК України, обґрунтувавши своє рішення тим, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Приймаючи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого злочину, наявність лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які його обтяжують, особу винного, який раніше судимий та в цілому характеризується посередньо, колегія суддів, приймаючи до уваги, що санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбаченого виключно покарання у виді позбавлення волі, не встановивши правових підстав для застосування положень ст. 69 КК України погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а тому і не вбачає підстав для пом`якшення покарання, як про це просить в апеляційній скарзі обвинувачений.

Оскільки переконливих аргументів щодо суворості призначеного покарання обвинувачений в апеляційній скарзі не навів, колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 відмовляє.

В той же час, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у разі засудження особи до позбавлення волі їй зараховується строк попереднього ув`язнення, застосованого в межах того самого кримінального правопорушення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки вирок суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання час попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 28 вересня 2016 року по 15 листопада 2016 року включно відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в межах цього кримінального провадження з 28 вересня 2016 року по 15 листопада 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

________________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4