Справа № 509/2473/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 163 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

11 липня 2016 року, до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, затверджених прокурором відділу процесуального керівництва досудового розслідування і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 163 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 вважав, що справа може бути призначена до судового розгляду, проти чого не заперечували обвинувачені, їхні захисники та потерпілі.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції пор захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України передбачено, що обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт має відповідати вимогам, визначеним ст. 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт повинен містити відомості про правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Суд встановив, що в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не вказано мотиви і мету вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 163 КК України, що є неналежним і неконкретним формулюванням обвинувачення, як це передбачено ч. 5 п. 2 ст. 291 КПК України.

Також, в обвинувальному акті йдеться про те, що ОСОБА_9 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 здійснили незаконне використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, тобто вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 359 КК України, а також з використанням спеціальних засобів, призначених для негласного зняття інформації, порушили таємницю телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, тобто вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 163 КК України, що в даному випадку є також неналежним формулюванням обвинувачення, враховуючи відсутність твердження органів досудового розслідування про обвинувачення вказаних осіб у скоєнні кримінальних правопорушень за вказаними статтями кримінального Закону, так як обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Згідно з ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту, складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити : 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення ; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування ; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Однак, в порушення норм вищевказаної статті Закону в ч. ІІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування органами досудового розслідування не вказані види заходів забезпечення кримінального провадження, дата та строк їх застосування відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , якщо такі застосувалися, що є порушенням вимог ст. 109 КПК України.

Крім цього, Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до вищевказаного обвинувального акту, що є його невід`ємною частиною, не містить найменування всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, що має важливе значення для оцінки зібраних сторонами доказів, їх належності та допустимості при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 278 КПК України дата і час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вноситься слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, як з`ясував суд, в Реєстрі відсутні статті (частини статті) кримінального Закону, за якими органами досудового розслідування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було висунуто підозру.

Як встановив суд - відомостей про обвинувальний акт № 0000202 від 17.07.2015 р., складений саме відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із зазначенням кваліфікації (статей, їх частин) кримінального правопорушення в Реєстрі матеріалів досудового розслідування не міститься, хоча згідно ст. 110 ч. 4 КПК України, обвинувальний акт також є процесуальним рішенням і відповідно повинен бути відображений у Реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Також, в Реєстрі матеріалів досудового розслідування - відсутні відповідні відомості, що стали підставою для проведення будь-яких слідчих дій, такі як час та дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і які стали підставою для внесення певних даних до ЄРДР.

Суд з`ясував, що в Реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє процесуальне рішення щодо речових доказів по справі та їх місцезнаходження, не зазначено час закінчення досудового розслідування, а також відсутнє процесуальне рішення про залучення потерпілих по справі та їхні заяви про це, відсутнє процесуальне рішення про роз`яснення процесуальних прав як всім обвинуваченим, що є порушенням їхнього права на захист, так і всім потерпілим.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109,110,278,291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 109,110,278,290,291,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 163 КК України прокурору відділу процесуального керівництва досудового розслідування і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 .

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1