Справа № 583/1489/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2016 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді слідчого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчого Охтирського відділу поліції (м. Охтирка)

Головного управління Національної поліції

в Сумській області ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка справу за клопотанням слідчого Охтирського ВП (м. Охтирка) ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , погодженим з прокурором Охтирської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_8 , за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 від 24.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сад, Сумського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого

про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання
в с т а н о в и в:
11.05.2016 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області за погодженням з прокурором звернувся слідчий з клопотанням від 11.05.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Клопотання мотивоване тим, що що ОСОБА_10 , проходячи на території колишнього заводу «Нафтопромаш» по вул. Червоноармійська, 1, в м. Охтирка Сумської області, бачив, що там знаходиться автомобіль «ЗАЗ-1105», червоного кольору, у несправному стані, який постійно перебував на одному місці. В цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом з метою реалізації останнього в якості металобрухту для власного збагачення.

З цією метою, ОСОБА_10 , не маючи відповідного дозволу власника на користування чи розпорядження зазначеним транспортним засобом, 15.03.2016 року близько 14.15 год., прийшов на територію колишнього заводу «Нафтопромаш» по вул. Червоноармійська, 1, в м. Охтирка Сумської області, разом із своїми знайомими, яким він повідомив, що має право реалізувати вказаний автомобіль, так як у нього не має власника і близько 2 років тому він привіз його з с. В`язове, Охтирського району Сумської області, разом із своїми знайомими, імена яких не називав, та з якими заздалегідь домовився про те, що останні допоможуть йому завантажити на евакуатор вищевказаний автомобіль.

З допомогою своїх знайомих ОСОБА_10 завантажив автомобіль "ЗАЗ 1105" червоного кольору, 1995 року випуску, що належить на праві користування ОСОБА_11 , на евакуатор, з водієм якого заздалегідь домовився про вивезення автомобіля з території колишнього заводу «Нафтопромаш», при цьому не повідомивши останньому про протиправність своїх дій, тобто незаконно заволодів транспортним засобом.

У подальшому викраденим майном ОСОБА_10 розпорядився на власний розсуд, а саме реалізував ОСОБА_12 в якості металобрухту.

Згідно висновку експерта від 19.04.2016 року № 116 вартість автомобіль «ЗАЗ-1105» становить 23250,92 грн.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_10 спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_11 на вищевказану суму.

28.04.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України.

Слідчий вказував, що ОСОБА_10 раніше не одноразово судимий за корисливі злочини, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення, обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення середньої тяжкості, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Посилаючись на викладене, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього, такі обов`язки: прибувати до слідчого за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор клопотання слідчого підтримав.

Підозрюваний та його захисник з вимогами за клопотанням слідчого погодилися.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши доводи за клопотанням, матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, суд дійшов наступного висновку:

Встановлено, що 24.03.2016 року за правовою кваліфікацією ст.289 ч.1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 внесено заяву ОСОБА_13 про те, що 15.03.2016 року ОСОБА_10 незаконно заволодів автомобілем марки «ЗАЗ 1105», державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_3 .

28.04.2016 року ОСОБА_14 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 5 п. 1 підпункт «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість.

Згідно ст. 176 ч. 4 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 ч. 1, 2 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя слідчий зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд визнав наявними визначені ст. 177 КПК України підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості з корисливих мотивів, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, які здобуті органом досудового розслідування шляхом оперативно-розшукових заходів, та знайшли підтвердження його особистими поясненнями в судовому засіданні про обставини вчиненого незаконного заволодіння транспортним засобом; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в сукупності з іншими відомостями про особу: працездатний вік, відсутність постійного місця роботи та проживання, стан здоров`я - перебуває на обліку в наркодиспансері та у лікаря-психіатра.

Наведені відомості про особу підозрюваного свідчать про існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Суд дійшов висновку про доведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі, незастосування особистого зобов`язання, щодо підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Доказів, які б спростовували висновки суду, надано не було.

Відповідно до приписів ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5 пункту «с» Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання слідчого Охтирського ВП (м. Охтирка) ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Охтирської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_8 , за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 від 24.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, щодо ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього на строк два місяці, тобто, до 13.07.2016 року, наступні обов`язки: прибувати до слідчого за викликом; не відлучатися із м. Охтирка Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи.

Попередити ОСОБА_15 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Допустити негайне виконання ухвали суду про застосування запобіжного заходу після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області протягом п`яти діб з часу її проголошення.

Суддя слідчий Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_16