Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/8/16
ВИРОК

Іменем України

12 квітня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Харківської міської прокуратури №3 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0002174 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 23.02.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком 1 рік;

- 04.08.2009 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 19.08.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 9 днів,

в скоєнні злочину за ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2014 року приблизно о 23 годині ОСОБА_5 , знаходячись на зупинці громадського транспорту поблизу кафе «Лас-Вегас» по пр. Московському у м. Харкові, після вживання алкогольних напоїв, на ґрунті неприязних відносин, діючи з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар частиною розбитої скляної пляшки з-під пива в область шиї ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому різану рану шиї з права з пошкодженням правої загальної сонної артерії, внутрішньої яремної вени, правої зовнішньої яремної вени, чим спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєному визнав частково, пояснивши, що дійсно він наніс удар потерпілому ОСОБА_6 розбитою пляшкою, але при цьому він захищався від нападу ОСОБА_6 . Вважає, що його дії підлягають кваліфікації за ст.124 КК України, як перевищення меж необхідної оборони. Також зазначив, що намагався втекти від ОСОБА_6 , який хватав його і наносив йому удари. Зазначив, що ОСОБА_6 наздогнав його на зупинці, де схватив його за одяг і хотів повалити на землю. У ОСОБА_5 не було можливості вирватися. Потім ОСОБА_5 взяв пляшку і відмахувався нею від ОСОБА_6 . Пляшка розбилася об паркан або асфальт. Потім ОСОБА_5 вдруге відмахнувся розбитою пляшкою, чим і спричинив потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні злочину за ч.1 ст.121 КК України підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:
- Показаннями потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що 27 серпня 2014 року в вечірній час він знаходився в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт. З`ясування стосунків продовжилось за межами кафе. ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_5 , схватив його за шию та вдарив його. Потім ОСОБА_5 вирвався, ОСОБА_6 ще раз вдарив його. Після чого ОСОБА_5 нахилився і щось взяв в руки. ОСОБА_6 його відпустив. ОСОБА_5 махнув чимось перед обличчям ОСОБА_6 , коли ОСОБА_6 вже його відпустив і стояв обличчям перед ним. Після цього ОСОБА_6 відчув пошкодження і конфлікт припинився.
- Показаннями свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що 27 серпня 2014 року він працював нічним продавцем в магазині з продажу квітів. В нічний час він був свідком того, як ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_5 фізичною розправою. ОСОБА_6 став хватати ОСОБА_5 , а ОСОБА_7 став відтягувати ОСОБА_6 від ОСОБА_5 . ОСОБА_6 вирвався і побіг за ОСОБА_5 . Потім ОСОБА_6 догнав ОСОБА_5 і став його бити, в якийсь момент ОСОБА_5 втік, а ОСОБА_6 став триматися за тіло і в нього була кров. Свідок ОСОБА_7 був на відстані 50-60 метрів від них, момент нанесення удару пляшкою він не бачив.
- Протоколом слідчого експерименту від 4 вересня 2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_5 пояснив та показав, як ним була розбита скляна пляшка і як залишками пляшки він наніс один удар в шию ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_5 вказав, що взяв пляшку до руки тоді, коли почув, що його наздоганяє ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_5 став розмахувати пляшкою перед ОСОБА_6 на відстані 1 метру від нього. Коли ОСОБА_6 став наближатися до нього, ОСОБА_5 розбив пляшку об паркан, після чого наніс один удар пляшкою в область шиї ОСОБА_6 (т.1 а.с.140-143)
- Висновком судово-медичної експертизи № 1929-С/14 від 24 вересня 2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 в результаті удару розбитою пляшкою були встановлені наступні тілесні ушкодження: різана рана на шиї з права з пошкодженням правої загальної сонної артерії, внутрішньої яремної вени, правої зовнішньої яремної вени. Це ушкодження виникло від дії гострого предмета, володіючого ріжучими властивостями і могло бути отримано в строк не пізніше дати звернення в лікувальну установу.За ступенем тяжкості різана рана на шиї з права з пошкодженням правої загальної сонної артерії, внутрішньої яремної вени, правої зовнішньої яремної вени відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя. Показання ОСОБА_5 , дані ним при проведенні слідчого експерименту 4 вересня 2014 року, не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 (т.1 а.с.144-145)

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 були спричинені ОСОБА_5 в стані необхідної оборони, або в стані перевищення меж необхідної оборони не знайшли свого підтвердження наданими суду доказами.
Суд враховує, що стан необхідної оборони виникає за умови невідкладної необхідності у того, хто захищається, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Суспільно небезпечним посяганням в такому разі є будь-які дії, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи.
Пояснення ОСОБА_5 про те, що він спочатку розбив пляшку, а наступним ударом розбитою пляшкою спричинив тілесні ушкодження потерпілому, свідчать про те, що ОСОБА_5 не діяв в межах або з перевищенням меж необхідної оборони, так як був розрив у часі між діями по розбиттю пляшки і наступним нанесенням удару цією пляшкою.
Пояснення ОСОБА_6 про те, що після його удару ОСОБА_5 останній нахилився і щось взяв в руки, що ОСОБА_6 його відпустив, що ОСОБА_5 махнув чимось перед обличчям ОСОБА_6 , коли ОСОБА_6 вже відпустив ОСОБА_5 і стояв обличчям перед ним, також беззаперечно свідчать про те, що дії ОСОБА_5 не були необхідною обороною або перевищенням її меж.
Відсутність у обвинуваченого ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень, що випливає з висновку судово-медичної експертизи № 1956-С/14 від 24 вересня 2014 року, наявність реальної можливості залишити місце конфлікту і таким чином уникнути його продовження, свідчить про відсутність такого посягання на життя чи здоров`я обвинуваченого, яке б обумовлювало необхідність негайного заподіяння шкоди ОСОБА_6 .
Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча в діях потерпілого і мала місце агресивна поведінка, спрямована на обвинуваченого, однак ні дії ОСОБА_6 , ні обстановка конфлікту не утворювали для ОСОБА_5 стану необхідної оборони.
Також суд враховує, що як видно із переглянутого судом відое запису слідчого експерименту, ОСОБА_5 перед нанесенням пляшкою удару потерпілому ОСОБА_6 говорив останньому, що він за себе не відповідає.
Посилання ОСОБА_5 на те, що в ході досудового розслідування до нього було застосовано насилля працівниками міліції, внаслідок чого він себе обмовив, спростовуються постановою про закриття кримінального провадження №0000001 від 23.02.2016 року, яке було розпочато за зверненням ОСОБА_5 до суду з приводу насилля до нього під час досудового розслідування. Тобто, в ході розслідування кримінального провадження щодо співробітників Орджонікідзевського РВ не було встановлено склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
3 урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який хворіє на туберкульоз легенів. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає винну поведінку потерпілого, яка сприяла виникненню та розвитку конфлікту, а також такою обставиною суд визнає щире каяття ОСОБА_5 . При цьому суд враховує, що хоча ОСОБА_5 частково визнав свою вину, але він фактично не оспорює обставини вчиненого злочину і щиро розкаюється у вчиненні своїх дій, помилково вважаючи свої дії перевищенням меж необхідної оборони. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , є рецидив злочинів. Стан алкогольного сп`яніння суд не вважає такою обставиною, так як цей стан ОСОБА_5 не був пов`язаний з вчиненим злочином і не вплинув на волевиявлення вчинити цей злочин.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що для виправлення та попередження скоєння нових злочинів ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишено судом без розгляду, так як ОСОБА_6 в судовому засіданні 20.11.2015 року відмовився від цивільного позову і відмова була прийнята судом.

Речові докази: диск з відеозаписом слідчого експерименту від 04.09.2014 року, який був переглянутий судом у судовому засіданні, слід залишити в матеріалах судового провадження; спортивний костюм, штани з плямами бурого кольору, слід знищити.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 28.08.2014 року, коли йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зарахувавши йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.08.2014 року по 12.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: диск з відеозаписом слідчого експерименту, - залишити в матеріалах судового провадження; спортивний костюм, штани з плямами бурого кольору, - знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк, але з часу отримання ним копії вироку суду.

Суддя: