Справа №128/1955/16-к
Провадження №1-кп/127/999/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого: ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження,відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001773 від 06.12.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниці, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 29.07.2015 року Замостянським РВ УДМС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого:

- у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст. 289, ч. 1 ст. 286 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 05.12.2015 року о 21.00 годині, рухаючись по автодорозі сполученням Вінниця-Житомир, в напрямку смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, за кермом автомобіля марки «БМВ 523І» держаний номерний знак НОМЕР_3 » д.н.з. зеленого кольору із пасажиром ОСОБА_8 , не дотримався правил дорожнього руху та не впоравшись із керуванням, з`їхав із проїзної частини та допустив зіткнення із деревом внаслідок чого пасажир ОСОБА_8 був госпіталізований до МКЛ ШМД №2 м. Вінниця з тілесними ушкодженнями у вигляді закритої травми грудної клітки перелом 7-го ребра зліва, які виникли від дії твердого тупого предмету (предметів) та які згідно висновку судово-медичної експертизи №1963/117 від 09.03.2016 року за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день ) розлад здоров`я.
Згідно висновку авто технічної експертизи №158а від 02.03.2016 року у дорожній обстановці, що склалася, дії водія автомобіля «БМВ 523І» державний номерний знак НОМЕР_3 » з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.10.1,12.1 Правил дорожнього руху України, зокрема: в дорожній обстановці можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля «БМВ 523І» д.н.з. НОМЕР_3 » ОСОБА_6 забезпечувалися відповідністю його дій вимогам п.п.10.1,12.1 ПДР, при умові постійного контролю за рухом автомобіля.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п.10.1.,12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та спричинили ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав, вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України не визнав, суду пояснив, що 05.12.2015 року ввечері близько 18.00 години йому зателефонував ОСОБА_10 та запросив разом випити пива. В барі біля магазину «Українські товари» по вул. Гонти вони вживали пиво, разом випили по 4 банки пива. Так як в його товариша був автомобіль БМВ такої ж моделі, як в ОСОБА_11 , то останній запропонував випробувати його авто. Прокатавшись по вул. Київській та Станіславського вони поставили автомобіль на стоянку та повернулися до бару, де продовжили вживати пиво. Через деякий час вони вийшли на вулицю й ОСОБА_8 дав йому ключі від автомобіля, а сам сів спереду на пасажирське сидіння. Керуючи автомобілем він з ОСОБА_12 виїхав з міста, й разом вирішили поїхати до Стрижавського мосту. Їдучи на швидкості 100-120 км/год, через погане дорожнє покриття, він не справився з керуванням і машину занесло та викинуло з дороги. Вказав, що коли почалися ями по дорозі ОСОБА_10 викрутив руль вправо і авто занесло, а потім юзом кинуло вправо в дерево боковою стороною. Під час спільної поїздки вони знімали один одного на камеру його телефону. Остання поїздка була о 20.25 годині, коли ОСОБА_10 знімав його на відео, ніякого конфлікту в них не було, за кермом сидів він, а ОСОБА_10 дав йому ключі. Особисто він не мав умислу на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_10 особисто давав йому ключі. Після дорожньої пригоди його забрала швидка допомога. Обвинувачення у заволодінні транспортним засобом йому було пред`явлено за декілька днів до закінчення досудового розслідування, а тому запис відео з камери телефону він слідчому не надав оскільки в довгий час в заволодінні автомобілем його ніхто не обвинувачував.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснив, що він з ОСОБА_13 товаришував. Вони зустрілися 05.12.2015 року на вул. Гонти біля пивбару, де відпочивали та вживали пиво. Всього випили приблизно 3-4 банки. Він дозволив ОСОБА_14 покататися на своєму автомобілі. Під час поїздки знімав відео за проханням ОСОБА_15 .. Після чого авто залишив автомобіль на автостоянці, а потім знову взяв його тому що мав дати його своєму другу ОСОБА_16 . Коли вони каталися та під`їхали до магазину «Українські товари» ОСОБА_17 пішов по цигарки, а він залишився біля автомобіля надворі та спілкувався по телефону з батьком. Ключі залишалися в замку запалювання автомобіля. Повернувшись ОСОБА_17 сів за кермо та почав рухатися, а він на ходу заскочив в авто. Він питав ОСОБА_18 куди вони їдуть, та просив, щоб той зупинився, але ОСОБА_17 продовжуючи рух, пояснив, що вони їдуть випити кави. Дозволу на керування машиною він в нього не просив. По дорозі він говорив ОСОБА_14 зупинитися. По вул. Станіславського, біля 29 школи ОСОБА_19 автомобілем зачепив дзеркалом інше авто під час руху і він смикнув за руль, щоб уникнути ДТП. Швидкість була приблизно 100-120 км/год. Він казав йому зупинитися, але ОСОБА_17 його не слухав та продовжував рухатися далі. Під час руху на дорозі було підвищення і авто підкинуло, крутнуло та злетіло догори, а потім вдарилося в дерево. Внаслідок отриманих травм він потрапив до лікарні.

Цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що 05.12.2015 року він подзвонив ОСОБА_20 та попросив в нього авто, щоб терміново завезти хвору дитину до лікаря, на що той погодився. Автомобіль він мав забрати з вул. Гонти від магазину «Українські товари». О 20.15 він не дійшовши біля 150 метрів, до місця зустрічі побачив ОСОБА_11 на тротуарі та автомобіль «БМВ» зеленого кольору. Далі він побачив як авто почало рухатись і ОСОБА_10 вскочив в авто під час руху. Автомобіль проїхав поруч з ним, а за кермом він бачив незнайомого йому хлопця. Автомобіль поїхав до ОСОБА_21 траси й повернув направо. Він не телефонував ОСОБА_20 того вечора, а зателефонував наступного дня але ОСОБА_10 , не відповідав. Пізніше він дізнався що ОСОБА_12 потрапив в ДТП.

Окрім показань свідка, обвинуваченого та потерпілого, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України доводиться наступними доказами:

- даними витягу з кримінального провадження №0001773 (т.1 а.с.119-120);

- даними рапорту старшого інспектора Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_22 (т.1 а.с.121);

- даними протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.12.2015 року, відповідно до якого: «об`єктом огляду являється автодорога сполученням Вінниця-Житомир. Дана автодорога має по три смуги руху у обох напрямках. Подія ДТП знаходиться поблизу ОСОБА_23 №271, яка розташована по правому узбіччі в напрямку смт. Стрижавка. Відповідно по даному напрямку видно три смуги руху, відповідно крайня права має ширину 3.7 м середня має ширину 4.0, крайня має ширину 3.7м відповідно смуги руху розділяє газон, який має ширину 3.8 м. В напрямку м. Вінниці крайня смуга має ширину 4.0 м, середня має ширину 4.0 м, відповідно крайня ліва має ширину 3.5 м. На узбіччі дороги в напрямку смт. Стрижавка видно автомобіль марки ВMW зеленого кольору 5231 д.н.з НОМЕР_3 , який розташований так що передня його частина стоїть в напрямку у м. Вінниця відповідно відносно від переднього правового колеса до бордюра каменю становить 3.0 м відповідно відстань від заднього колеса до бард юра каменю становить 3.9 м, відстань від Е/О №271 до заднього колеса вищевказаного автомобіля становить 5.7 м.. На крайній правій смузі руху в напрямку смт. Стрижавка видно осип бруду та полімерних матеріалів, остання має ширину 4.7 м,протяжність 21.9 та відповідно осип знаходиться на відстані 10.3 м до переднього правого колеса» (т.1 а.с.124-125);

- даними висновку товарознавчої експертизи № 253 від 01.03.2016 року « розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки BMW 523I д.н.з НОМЕР_3 ,1998 року випуску, внаслідок крадіжки, з ПДВ складає 189900 гривень 90 копійок (т.1 а.с.128-158);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 1963/117 від 09.03.2016 року, відповідно до якого: «Під час стаціонарного лікування в МКЛ ШМД м. Вінниці у хірургічному відділенні з 06 по 18.12.2015 року у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження: «закрита травма грудної клітки - перелом7-го ребра », «закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, множинні садна обличчя та шиї.» Вказані ушкодження у ОСОБА_8 виникли від дії тупого предмету (предметів), давністю утворення, можливо в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 05.12.2015 року, які за ступенем тяжкості належать:

- закрита травма грудної клітки - перелом 7-го ребра зліва до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером, спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я;

- закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, множинні садна обличчя та шиї до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я (т.1 а.с.160-161);

- даними висновку авто технічної експертизи № 158а від 02.03.2016 року, відповідно до якого:

«1. В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «BMW 523I» державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.10.1,12.1 Правил дорожнього руху України.

2. В даній дорожній обстановці, можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля «BMW 523I» державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п.п.10.1,12.1 ПДР, при умові постійного контролю за рухом цього автомобіля.

3.Для відповіді на поставлене питання необхідна оцінка всіх обставин по справі, що виходить за межі компетенції експерта авто техніка, тому дане питання експертом не досліджувалося. (т.1 а.с.162-166);

- даними виписки з журналу обліку автомобілів на автостоянці за підписом чергового (т.1 а.с. 180-181) з яких вбачається, що автомобіль БМВ 60-90 на автостоянку ставив ОСОБА_10 о 18.40 год., а 05.12. о 20.10 годині зафіксовано час виїзду;

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 05.12.2015 року о 21.00 годині, рухаючись по автодорозі сполученням Вінниця-Житомир, в напрямку смт.Стрижавка Вінницького району Вінницької області, перебуваючи за кермом автомобіля марки «БМВ 523І» д.н.з. НОМЕР_3 » д.н.з. зеленого кольору із пасажиром ОСОБА_8 , не дотримався правил дорожнього руху та не впоравшись із керуванням, з`їхав із проїзної частини, де допустив зіткнення із деревом внаслідок чого пасажир ОСОБА_8 був госпіталізований до МКЛ ШМД №2 м. Вінниця з тілесними ушкодженнями у вигляді закритої травми грудної клітки перелом 7-го ребра зліва, які виникли від дії твердого тупого предмету (предметів) та які згідно висновку судово-медичної експертизи №1963/117 від 09.03.2016 року за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день ) розлад здоров`я.
Згідно висновку авто технічної експертизи №158а від 02.03.2016 року у дорожній обстановці, що склалася, дії водія автомобіля «БМВ 523І» д.н.з. НОМЕР_3 » з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.10.1,12.1 Правил дорожнього руху України, зокрема: в дорожній обстановці можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля «БМВ 523І» д.н.з. НОМЕР_3 » ОСОБА_6 забезпечувалися відповідністю його дій вимогам п.п.10.1,12.1 ПДР, при умові постійного контролю за рухом автомобіля.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п.10.1.,12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та сприченням ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Крім визнання вини самим обвинуваченим, вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні повідомив, що він перебував в салоні автомобіля «БМВ 523І», за кермом якого перебував ОСОБА_6 й під час руху по відрізку дорозі за містом, ОСОБА_19 не впорався з керуванням, на великий швидкості з`їхав з дороги, авто вдарилось в дерево в наслідок чого він отримав травми та проходив лікування. Показання потерпілого ОСОБА_8 узгоджуються з висновками вищевказаних експертиз.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 05.12.2015 року о 20.30 годині, перебуваючи поблизу супермаркету «Українські товари» по вул. Гонти в м. Вінниці разом із ОСОБА_8 , у власності якого перебував автомобіль марки «БМВ 523 І» д.н.з. НОМЕР_3 зеленого кольору, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкривши передні ліві двері автомобіля, сів за кермо вказаного автомобіля та скориставшись тим, що ключі перебували в замку запалювання, завів двигун і розпочав рух, всупереч волі та заперечень ОСОБА_8 .
Таким чином, незаконно заволодів транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди, чим вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 289 КК України
Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи №253 від 01.03.2016 року розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки «БМВ 523І» д.н.з. НОМЕР_3 » 1998 року випуску, внаслідок незаконного заволодіння складає 189900 гривень, що у понад 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено подію злочину в якому обвинувачується ОСОБА_6 по епізоду від 05.12.2015 року за ст.. 289 ч. 3 КК України.

Так, відповідно Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі ( з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо.

Обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду заперечував версію сторони обвинувачення в частині того, що він мав умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, та пояснював, що після неодноразового спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_10 сам дав йому ключі від автомобіля та дозволив сісти за кермо, а сам сів поруч на пасажирське сидіння та під час поїздки жодного конфлікту в них не виникало.

Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_8 в частині того, що ОСОБА_17 сів за кермо автомобіля в той час, коли він перебував на вулиці та розмовляв по телефону, та скориставшись ключами, які були в замку запалювання, почав рух, в зв`язку з чим йому довелося встрибувати в автомобіль, колегія суддів вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Оскільки, на думку суду стан алкогольного сп`яніння в якому перебував потерпілий не давав йому можливості об`єктивно оцінити обстановку, що склалась. Крім того про відсутність самої події злочину свідчить й те, що потерпілий після потрапляння в ДТП на протязі всього досудового розслідування не повідомляв про незаконне заволодіння його автомобілем, а вказане обвинувачення було висунуто ОСОБА_19 за 4 дні до предявленення обвинувачення, й на думку суду свідчить про намагання потерпілого в такий спосіб змусити обвинуваченого пришвидшити відшкодування завданої шкоди яка виникла внаслідок ДТП.

Суд вважає нещирими показання свідка ОСОБА_16 , в частині того, що перебуваючи по вул. Гонти в намірі позичити в ОСОБА_11 автомобіль з метою доправлення дитини в лікарню, о 20.15 годині, перебуваючи за 150 метрів, бачив, як ОСОБА_10 застрибував в автомобіль під час руху, махаючи руками, за кермом якого був незнайомий йому раніше хлопець. Оскільки подія сталася у темний час доби, а сам свідок перебував на значній відстані, та після побаченого жодних активних дій щодо повідомлення про злочин до правоохоронних органів не вчинив, ОСОБА_20 , до якого він прийшов з метою отримання автомобілю для доставляння хворої дитини в лікарню, він після побаченого не зателефонував, а пішов у своїх справах, суд вважає показання свідка ОСОБА_16 спрямованими на сприяння потерпілому.

Як вбачається з матеріалів справи потерпілий ОСОБА_8 повідомляючи про вчинення відносно нього злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (06.12.2015 року) (т.1 а.с.119, 121) не повідомляє про викрадення свого автомобіля. Відомості про злочин за ч.3 ст. 289 КК України було внесено до Єдиного державного реєстру досудового розслідування 21.04.2016 року (т.1 а.с.119).

А обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 289 КК України було пред`явлено за кілька днів до закінчення досудового розслідування, що підтверджується розпискою ОСОБА_6 про отримання копії обвинувального акту від 25.04.2016 року (т.1 а.с.5) та реєстром матеріалів досудового розслідування (т.1 а.с.4).

Зважаючи на вище викладене суд вважає належним та допустими доказом досліджені в судовому засіданні відеозаписи з камери телефону обвинуваченого, який довгий час перебував на лікуванні, з яких зрозуміло, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спільно відпочивали, вживали спиртні напої та їздили на автомобілі. Як вбачається із досліджених відео (VIDEO 0012, VIDEO 0013, VIDEO 0014, VIDEO 0015) ОСОБА_10 та ОСОБА_17 перебували за кермом автомобіля по черзі. Що підтверджує позицію обвинуваченого ОСОБА_18 про добровільність надання потерпілим ОСОБА_24 автомобіля.
Стороною обвинувачення не доведено, які умисні дії ОСОБА_6 вчиняв, щоб незаконно заволодіти транспортним засобом ОСОБА_8 , а тому на підставі досліджених доказів, суд, керуючись ч.1 п.1 ст. 284 КПК України приходить до переконання, що відсутня подія злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_6 оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України: « Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь», а тому суд приходить до остаточного висновку, що обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати невинуватим у скоєнні злочину передбаченому ч. 3 ст. 289 КК України, тобто незаконного заволодіння транспортним засобом, якщо воно завдало великої матеріальної шкоди.

Обговорюючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в порядку на загальну суму 222400 гривень, з яких 192400 гривень 90 копійок матеріальної шкоди та 30000 гривень моральної шкоди, колегія суддів приходить до переконання, що даний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 128 КПК України та ст. 1177 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Дослідивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_6 витрат на лікування та додаткове харчування не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому колегія суддів приходить до переконання, що в цій частині цивільний позов ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди, яку поніс ОСОБА_8 за пошкодження свого автомобіля, суд вважає підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи до уваги позицію викладену у постанові пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», що моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір моральної шкоди ґрунтуються на душевних стражданнях та фізичному болі, які потерпілий зазнав внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, порушення душевної рівноваги внаслідок вимушених змін звичайного життєвого укладу.

Розмір відшкодування моральної шкоди ґрунтується на моральних стражданнях й фізичному болі які позивач зазнав внаслідок травмування та порушення нормальних життєвих зв`язків та укладу життя, тривалого лікування та існування наслідків понесених травм, водночас судом враховано й матеріальний стан обвинуваченого.

Суд, виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості, враховуючи особу обвинуваченого його майновий стан, а також поведінку потерпілого під час подій, які мали місце 05.12.2016 року, вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають зменшенню до 5000 гривень.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_6 який являється особою в силу ст. 89 КК України раніше не судимою (т.1 а.с. 175), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.173-174), за місцем проживання характеризується посередньо (т. 1 а.с. 179).

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає щире каяття та визнання вини.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді обмеження волі на строк в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Відповідно до положень ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати у відшкодування вартості проведених криміналістичних досліджень, оскільки вони були зумовлені розслідуванням вчиненого ОСОБА_6 злочину.

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно з нормами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22,50,65-67 КК України, ст. ст. 100, 124, 127-129, 284, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст. 1177 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину передбаченому ч. 3 ст. 289 КК України - виправдати.
ОСОБА_6 визнати винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 189900 гривень 90 копійок у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 5000 гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави Україна витрати за проведення криміналістичних досліджень в сумі 2024 гривень 28 копійок.

Речові докази в кримінальному провадженню №0001773:

- автомобіль «БМВ 523І» д.н.з. НОМЕР_3 , зеленого кольору, який зберігається на території арешт майданчику ВДАІ УМВС у Вінницькій області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_8 ;

- DVD-диск, залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя:
Судді: