Справа № 304/794/16-к
Провадження № 1-кс/304/192/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2016 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого,
про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обраного ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2016 року. Клопотання мотивує тим, що вироком Перечинського районного суду від 27 травня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 389 КК України до 4 (чотирьох) років 10 днів позбавлення волі, який ухвалою апеляційного суду Закарпатської області залишено в силі та, який відповідно набрав законної сили і підлягає виконанню. З огляду на викладене, прокурор вважає, що підстав для подальшого застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою Перечинського районного суду від 01 серпня 2016 року, немає, оскільки такий знаходиться в умовах слідчого ізолятора Закарпатської УВП № 9 ДПтС України, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час втратили свою значимість.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечили та просили продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 (два) місяці.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно статті 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"-1).
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 вересня 2016 року.
Разом з цим встановлено, що вироком Перечинського районного суду від 27 травня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 389 КК України до 4 (чотирьох) років 10 днів позбавлення волі, який ухвалою апеляційного суду Закарпатської області залишено в силі та, який відповідно набрав законної сили і підлягає виконанню.
Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України в справі № 1-23/2003 про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу від 08 липня 2003 року, ст. ст. 177, 183, 194, 314-316 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
клопотання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1