Справа № 751/2195/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/490/2016
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря- ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

захисника- ОСОБА_7

представника

Чернігівської ВК №44- ОСОБА_8

засудженої- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2016р. про звільнення умовно-достроково від відбування покарання засуджену ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2016 року засуджену ОСОБА_9 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 115КК України до 9 років позбавлення волі, зміненого згідно ухвали апеляційного суду м. Києва від 05.12.2013 року, за якою дії за ч.1 ст. 115КК України перекваліфіковані на ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, на 2 місяці 14 днів.

Судом першої інстанції встановлено, що до суду надійшло клопотання від засудженої ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення у відповідності до ст. 81 КК України від відбування призначеного покарання.

Згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2016 року в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.09.2011 року по 05.12.2013 року та з 14.11.2014 року по 09.12.2014 року включно згідно ч.5 ст. 72 КК України.

Суд дійшов висновку, що є всі законні підстави для умовно- дострокового звільнення засудженої від відбування покарання, оскільки засуджена ОСОБА_9 відбула встановлену законом частину покарання, своєю поведінкою, ставленням до праці довела виправлення, тому що процент виконання засудженою норм виробітку з травня 2015 року вищий, аніж загальний бригадний, за час відбування покарання мала стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, інших стягнень за цей період або нарікань на поведінку засудженої суду не надано.

Не погодившись з рішенням суду прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та постановити нову ухвалу, якою відмовити засудженій ОСОБА_9 у застосуванні відносно неї ст. 81КК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначила, що протягом строку відбування покарання ОСОБА_9 оголошено 1 заохочення та 6 стягнень, з них: у 2012 році 3 догани правами начальника СІЗО, у 2014 році 1 догана правами начальника відділення, у 2015 році 2 догани правами начальника відділення та установи.

Також прокурор зазначила, що засуджена взагалі не проявляє соціально-корисну ініціативу в організації суспільного життя відділення установи, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій засуджених, не входить до ради колективу засуджених, роботи по благоустрою установи виконує під контролем та лише в порядку черговості. ОСОБА_9 не є зразком для інших засуджених, які відбувають покарання в установі. ОСОБА_9 не відшкодовано жодної гривні на погашення заборгованості по виконавчому листу.

Прокурор вказала, що лише з травня 2015 року відсоток виконання норм виробітку засудженою перевищив відсоток виконання норм виробітку бригадою.

Також прокурор зазначила, що 01.09.1999р. ОСОБА_9 звільнена в порядку амністії, однак остання довірою суду знехтувала, вчинила новий тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою засуджена ОСОБА_9 подала заперечення, в якому зазначила, що апеляційна скарга прокурора є безпідставною, не вмотивованою, в якій наведені докази є неправомірними та суперечливими.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засуджену ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія судді не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і фактично відбув необхідну частину покарання, призначену вироком суду.

Так, ОСОБА_9 була засуджена вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 115КК України до 9 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05.12.2013 року даний вирок суду було змінено, дії за ч.1 ст. 115КК України перекваліфіковані на ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, на 2 місяці 14 днів.

На момент розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_9 , яка засуджена за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 121КК України, фактично відбула 4 роки 6 місяців 8 днів з 7 років, призначених вироком суду.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2016 року, на підставі ст.72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.09.2011 року по 05.12.2013 року та з 14.11.2014 року по 09.12.2014 року включно.

Отже, засуджена ОСОБА_9 на час розгляду її клопотання в суді першої інстанції відбула не менш двох третин строку покарання призначеного судом за даний злочин, як це передбачено ч.3 ст. 81КК України.

Також, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що своєю поведінкою, ставленням до праці ОСОБА_9 довела своє виправлення, оскільки з травня 2015 року відсоток виконання норм виробітку засудженою перевищив відсоток виконання норм виробітку бригадою. За час відбування покарання ОСОБА_9 дійсно мала стягнення, але вони погашені у встановленому законом порядку, а інших стягнень за цей період або нарікань на поведінку засудженої в суд першої інстанції надано не було.

При вказаних обставинах, на думку колегії суддів, районний суд обгрунтовано задовольнив клопотання засудженої про умовно- дострокове її звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 405 407, 418 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2016р. про звільнення умовно- достроково від відбування покарання ОСОБА_9 - без змін

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4