Справа № 640/6154/16-к
н/п 1-кс/640/3588/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" квітня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Слідчий на обґрунтування клопотання зазначає, що невідомі особи протягом 2015-2016 років організували незаконне зберігання з метою збуту підакцизних товарів (дизельного пального та бензину) без відповідних правоустановчих та дозвільних документів, яке здійснюється на території піщаного кар`єру за адресою: АДРЕСА_1 .
22.04.2016 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2016 року проведено обшук у приміщеннях та на території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено, зазначене в клопотанні майно.
Власником вищепереліченого майна являється ОСОБА_5 .
Вилучене вищезазначене майно свідчить про незаконне зберігання підакцизних товарів, не маючи на це жодних дозвільних документів.
Орган досудового розслідування у клопотанні зазначає, що з урахуванням вищевикладеного, виявлені та вилучені під час обшуку предмети підлягають арешту та має суттєве значення для встановлення важливих обставин та являється джерелом доказів.
27.04.2016 до Київського районного суду надійшло клопотання заступника начальника другого відділу кримінальних розслідувань ГУ ДФС у Харківській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , про поновлення строку подання клопотання про арешт майна, в якому слідчий просить поновити пропущений строк звернення до суду із клопотанням про арешт майна, вказуючи, що оскільки обшук було закінчено 22.04.2016 (п`ятниця) о 18.30 год., строк подачі клопотання про арешту майна сплинув 24.04.2016 (неділя) о 18.30 год., а тому увесь період подачі клопотання припадав на вихідні дні, у зв`язку з чим, своєчасно оформити належним чином та подати клопотання до суду не надалося можливим (а.с. 15-16).
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, переліченого в клопотанні, та клопотання про поновлення процесуального строку для звернення із клопотанням про арешт майна.
На виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчим суддею здійснено виклик особи - власники тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 на яке слідчий просить в зазначеному клопотанні накласти арешт.
В судове засіданні власник майна ОСОБА_5 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання (а.с. 14, 15) причини неявки суду не повідомив.
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2014 надано дозвіл на проведення обшуку у приміщеннях та на території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на підставі договору про розірвання договору купівлі-продажу, серія та номер: 467 від 14.03.2015, з метою відшукання і вилучення: документів про зберігання та перевезення паливно-мастильних матеріалів в період з 01.01.2015 по 19.04.2016; документів щодо придбання обладнання для зберігання підакцизних товарів (дизельного пального та бензину), зберігання та реалізації; печаток, штампів та бланків документів суб`єктів підприємницької діяльності, які використовувались для оформлення операцій з придбання, виготовлення, транспортування та реалізації незаконно виготовлених паливно-мастильних матеріалів; чорнових записів, які свідчать про об`єми придбаної сировини та об`єми реалізації незаконно виготовлених паливно-мастильних матеріалів; цифрових носіїв інформації (комп`ютерів, жорстких дисків, цифрових накопичувачів тощо) в яких містяться електронні копії файлів чи документів вказаних вище; банківських карток, які можуть свідчити про перерахування грошових коштів за придбані та реалізовані підакцизні товари; незаконно виготовлених підакцизних товарів (нафтопродуктів), сировини, реагентів та обладнання для їх виготовлення та зберігання (а.с. 6-7).
22.04.2016 на підставі вказаної ухвали Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2016 у приміщеннях та на території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , проведений обшук, в ході якого, згідно протоколу обшуку від 22.04.2016 вилучено майно, перелічене в даному клопотанні слідчого (а.с. 8-10).
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна подано до суду після 48 годин після вилучення майна, в порушення вимого абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України ( а.с. 2).
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин. Як вказано вище, 48 годинний строк включав в себе два вихідних дня (субота, неділя), клопотання подано до суду в понеділок, тобто перший робочий день після вихідних. Крім того, при наявності не вирішеного питання щодо арешту тимчасово вилученого під час проведення обшуків майна у кримінальному провадженні забезпеченням гарантованого нормами міжнародного та вітчизняного права принципу доступу до правосуддя є розгляд даного клопотання по суті із винесенням судового рішення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені відповідно до протоколу обшуків від 22.04.2016 речі та предмети підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Оцінка правомірної діяльності осіб при застосуванні заходу забезпечення у вигляді арешту майна, слідчим суддею на даній стадії кримінального провадження, відкритого за злочинами у сфері господарської діяльності сама по собі не може бути здійснена, оскільки встановлення того вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення є завданням подальшого провадження, сприяти якому і покликаний захід забезпечення, що застосовується.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Місцем зберігання арештованого майна визначити, в порядку, передбаченому Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1