Справа № 185/8703/15-к
Провадження № 1-кп/185/617/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2015 року м. Павлоград
Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001618 від 25 червня 2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, перебуваю чого в цивільному шлюбі, працюючого за договорами, проживаєючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 22 червня 2004 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст.75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки з іспитовим терміном на два роки,

- 24 червня 2005 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ст. 69, ст. 71 КК України до трьох років позбавлення волі,

- 13грудня 2005 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.. 309 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі,

- 19 квітня 2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185. ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі. Звільнений 09 лютого 2010 року по відбиттю строку покарання.

- 15 жовтня 2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

- 12 вересня 2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 391, ст. 71 КК України до одного року чотирьох місяців позбавлення волі

- 11 лютого 2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 391, 71 КК України до одного року десяти діб позбавлення волі. Звільнений 15 травня 2015 року з Маневицької виправної колонії № 42 в зв`язку з відбуттям строку покарання ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 24.06.2015 року приблизно о 21.30 год., знаходився біля квартири АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, ОСОБА_4 , в той же час, та в тому ж місці, пошкодивши москітну сітку вікна, проник до квартири АДРЕСА_2 , де зі спальної кімнати зазначеної квартири таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Samsung S 5360» вартістю 900 грн., в якому знаходилася сім картка мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_1 , вартістю 10 грн., без грошових коштів на рахунку, а також пластикову картку банку «Приват Банк», без вартості та без грошових коштів на рахунку.

Під час вчинення зазначених злочинних дій в зальній кімнаті вказаної квартири ОСОБА_4 був виявлений ОСОБА_6 , яка прокинулася та з приводу дій, що вчиняв ОСОБА_4 зробила йому зауваження, які були проігноровані останнім.

В той же час та в тому ж місці у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи який, продовжуючи перебувати в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , утримуючи при собі раніше таємно викрадене зазначене майно, ОСОБА_4 на очах у свідка ОСОБА_6 , з гаманця останньої повторно, відкрито викрав грошові кошти в суммі 70 грн., що належали ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Разом з тим, виконавши всі дії, які ОСОБА_4 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_4 не зміг закінчити зазначений злочин до кінця та розпорядитися вказаним викраденим майном з причин, що не залежали від його волі, оскільки на місці вчинення злочину був затриманий потерпілим ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення та дав показання про те, що дійсно, 24.06.2015 року приблизно о 21.30 год., пошкодивши москітну сітку вікна, проник до приміщення кв. АДРЕСА_2 , звідки бажав таємно вчинити крадіжку чужого майна.

Перебуваючи у спальній кімнаті зазначеної квартири він спочатку таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung S 5360», в якому знаходилася сім картка мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_1 , пластикову картку банку «Приват Банк». В той же час, в кімнату прокинулася літня жінка, яка стала робити йому зауваження. Ігноруючи їх він утримував викрадене майно, а також, у присутності вказаного свідка відкрито з гаманця викрав грошові кошти у сумі 70 грн. Втекти з місця злочину з викраденим майном він не зміг, оскільки в тому ж місці був затриманий потерпілим ОСОБА_7 , який і вилучив у нього зазначене майно.

Додав, що щиро розкаюється у вчиненому, примирився з потерпілим та відшкодував потерпілому спричинену моральну шкоду.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим допитувати потерпілого, свідків, які не з`явились до суду та досліджувати інші докази немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора та захисника, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому в присутності його адвоката правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачений погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи та співставляючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 з висунутим обвинуваченням суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних, взаємозв`язаних та об`єктивних, що з урахуванням застосування при розгляді справи положень ст. 349 КПК України дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно.

При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню за вчинене ним тяжке кримінальне правопорушення, раніше був судимим, майно, що викрадав обвинувачений у повному обсязі повернуто потерпілому.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину, заявив про щире каяття, добровільно відшкодував потерпілому моральні збитки.

З обтяжливих обставин суд враховує рецидив злочину.

Наведена сукупність пом`якшувальних обставин, а також той факт, що обвинувачений під час вчинення злочину не застосовував будь якого насильства, примирився з потерпілим і останній поданою до суду заявою просить не призначати обвинуваченому суворого покарання, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим ОСОБА_4 має бути засудженим за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції даної статті, із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки, зобов`язавши його, згідно ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, періодично з являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 до набрання вироком чинності:

- не відлучатися за межі м.Павлограда Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за їх викликом.

В порядку ч.1 ст.377 КПК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти в залі судового засідання.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1