Справа № 127/9776/15-к
Провадження №11-кп/772/462/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого : ОСОБА_7 ,

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2016 року в кримінальному провадженні № 0000017, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, вирішено звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, -

В С Т А Н О В И В:
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та в період з липня 2014 року по грудень 2014 року приймала участь в проведенні Антитерористичної операції.
Порушуючи ст. 17, ст. 65 Конституції України, ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, ст. 16, ст. 127, ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 21.08.2014 року, діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від військової служби взагалі, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а саме не з`явився з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та в подальшому проводив час на власний розсуд, не маючи наміру взагалі повернутись у військову частину, не робив ніяких заходів у період з 21.08.2014 до даного часу для повернення на військову службу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції прокурором була подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду та постановлення нового вироку відносно ОСОБА_7 , у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 408 К України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляцій, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 408 К України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, в їх сукупності та повністю знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено та ніким не оспорюється, а тому апеляційним судом не переглядається.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 , покарання, належним чином виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання.

Перевіряючи відповідність призначеного ОСОБА_7 , покарання, суд вважає, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення її та попередження нових злочинів.
Тому, апеляційна скарга прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання та посилення призначеного покарання ОСОБА_7 , підлягає залишенню без задоволення, оскільки прокурор не навів достатніх даних, які б давали підстави для посилення покарання та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , а також зазначене обвинуваченим в апеляційній процесуального та кримінального закону спростовуються матеріалами кримінального провадження та є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяця з дня її проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.
Судді: