АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер судової справи: 668/3370/16-к
Провадження № 11-кп/791/388/16 Головуючий у 1-й інст.:
ОСОБА_1
Категорія: розгляд питання про
скасування примусових заходів
медичного характеру Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А

іменем України

10 травня 2016 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

представників ХОПЛ ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

представника

потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

особи, щодо якої вирішено

питання щодо застосування

примусових заходів медичного

характеру ОСОБА_13

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 на ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 9.03.2016р. по кримінальному провадженню відносно розгляду заяви головного лікаря Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради про скасування примусових заходів медичного характеру застосованих щодо:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Костогризово Цюрупинського району Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.ст.162 ч.1, 129 ч.1 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 9.03.2016р. задоволено заяву головного лікаря Херсонської обласної психіатричної лікарні про скасування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_13 . Застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_13 скасовано.

Своє рішення суд мотивував тим, що на даний час психічний стан ОСОБА_13 значно покращився, соціальної небезпеки не становить.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 вказує на незаконність та немотивованість ухвали суду. Вважає, що психічний стан ОСОБА_13 не змінився, а його повернення до місця проживання спричинить подальші злочини проти членів сім`ї та сусідів. Даний факт підтверджують і родичі ОСОБА_13 , які під час особистого відвідування останнього в лікарні зауважили на агресивну поведінку та висловлювання ОСОБА_13 , що свідчить про незмінність психічного стану його здоров`я. На її думку, поведінка ОСОБА_13 може бути нормальною лише за умов знаходження в лікувальному закладі із застосуванням медичних препаратів. Зазначає, що при неодноразових виписках з лікувального закладу максимальний термін нормальної поведінки ОСОБА_13 не перевищував одного тижня, після чого життя всіх оточуючих ставало нестерпним через протиправну та психічно ненормальну поведінку ОСОБА_13 . У заяві лікувального закладу не було вказано про спробу самогубства ОСОБА_13 . Суд не перевірив фактичний стан ОСОБА_13 , вважає, що останній становить суспільну небезпеку для оточуючих. Просить скасувати ухвалу суду.

В письмових запереченнях представник ХОПЛ адвокат ОСОБА_8 вказує на необґрунтованість та надуманість апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_10 . Вважає, що підстави для скасування ухвали відсутні. Просить залишити апеляційну скаргу потерпілої без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача; доводи представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу, а заяву головного лікаря Херсонської обласної психіатричної лікарні про скасування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_13 залишити без задоволення; думку прокурора, доводи представників ХОПЛ ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_12 , особи, щодо якої вирішено питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_13 про необґрунтованість апеляційної скарги потерпілої, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін; розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Так, розглядаючи заяву головного лікаря КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради про скасування примусових заходів медичного характеру, застосованих щодо ОСОБА_13 , суд належним чином перевірив та мотивував в ухвалі, чому він її задовольняє.

Відповідно до ст.512 ч.1, 514 ч.3 КПК України, питання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. При цьому, суд дотримався вказаних вимог закону.

Суд першої інстанції відповідно до ст.514 ч.2 КПК України прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що потреба в раніше застосованих до ОСОБА_13 примусових заходах медичного характеру відпала.

Так, згідно з ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 11.09.2015р. у зв`язку із вчиненням ОСОБА_13 у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ст.ст.162 ч.1, 129 ч.1 КК України, до останнього були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду в умовах що виключають його небезпечну поведінку (а.п.10).

На підставі ухвали суду, до ОСОБА_13 були застосовані вказані заходи медичного характеру та він був госпіталізований до Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради, де проходив лікування. 25.02.2016р. головний лікар ХОПЛ звернувся до суду із заявою про припинення примусових заходів медичного характеру (а.п.2), посилаючись на висновок комісії лікарів психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні (ХОПЛ) №30 від 25.02.2016р. При цьому, відповідно до вказаного висновку комісії лікарів, ОСОБА_13 соціальної небезпеки в теперішній час не несе, примусові заходи медичного характеру можуть бути припинені (а.п.3-5).

Перевіряючи законність ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції врахував положення Рішення Європейського суду з прав людини від 8.11.2005р. у справі «Горшков проти України» (Заява №67531/01), згідно з яким, ключовою гарантією за п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є те, що особа, яка примусово утримується у психіатричному закладі, повинна мати право на судовий перегляд за її власним бажанням. При цьому, п.4 ст.5 Конвенції вимагає в першу чергу наявність незалежного правового засобу, за допомогою якого особа, яка утримується, мала б можливість постати перед суддею, який визначить законність триваючого утримання. Доступ особи, яка утримується, до судді - не має залежати від доброї волі адміністрації закладу, де утримується особа, і не має використовуватись за розсудом керівництва медичного закладу.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_13 постав перед колегією суддів апеляційного суду Херсонської області та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, зауважив, що суспільно-небезпечного діяння, про яке він шкодує, вчинив у хворобливому стані, в теперішній час вважає, що за станом здоров`я не потребує лікування у психіатричному закладі, має наміри влаштуватись на роботу.

Доводи апелянта та показання у судовому засіданні апеляційного суду свідка ОСОБА_14 колишньої дружини ОСОБА_13 , про те, що висновок лікувального закладу щодо припинення застосування примусових заходів медичного характеру є необ`єктивним, оскільки підтверджується невдалою практикою лікувань, за результатами яких ОСОБА_13 після виписки максимум тиждень вів нормальне життя, після чого починав пиячити, а тому життя всіх оточуючих ставало нестерпним через протиправну та психічно ненормальну поведінку ОСОБА_13 є безґрунтовними. Так, апелянт та свідок ОСОБА_14 не є лікарями-психіатрами, тому не можуть робити висновок щодо психічного здоров`я ОСОБА_13 . Побоювання з їх боку у майбутньому факту зловживання ОСОБА_13 спиртними напоями через що у нього може погіршитися психічний стан і він може вчинити протиправні дії не є підставою для примусового його утримання у психіатричній лікарні, оскільки згідно з висновком комісії лікарів психіатрів в теперішній час він за станом здоров`я не потребує примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням того, що на час розгляду справи, у стані здоров`я ОСОБА_13 стали такі зміни, які свідчать про те, що потреба в раніше застосованих примусових заходах медичного характеру відпала, тому суд на законних підставах зазначені заходи щодо ОСОБА_13 скасував. Вказане рішення відповідає вимогам ст.19 ч.5 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Посилання апеляційної скарги потерпілої на те, що у заяві лікувального закладу не було вказано про спробу самогубства ОСОБА_13 не ставить під сумнів висновки комісії лікарів психіатрів та не спростовує судового рішення. В судовому засіданні апеляційного суду представник ХОПЛ лікар ОСОБА_9 з цього приводу зазначив, що факт спроби суїциду з боку ОСОБА_13 мав місце одразу після вчинення суспільно-небезпечного діяння, коли той перебував у стані неосудності, та не впливає на теперішній психічний стан ОСОБА_13 .

Таким чином, підстави для скасування ухвали суду, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 9.03.2016р. про задоволення заяви головного лікаря Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради та про скасування застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_13 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді :

_________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4