У Х В А Л А
12.07.2016 р. слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003325 від 09.07.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

Органом досудового слідства встановлено наступне.

ОСОБА_5 09.07.2016 р., близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи біля другого під`їзду будинку № 16 по вул. 23 Серпня в м. Харкові, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна по корисливим мотивам, діючи умисно, підійшла ззаду до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувавши до неї насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, шляхом ривка зірвала з шиї потерпілої золотий ланцюжок, а з вух золоті сережки, після чого з викраденими речами з місця злочину втекла, чим спричинила ОСОБА_6 фізичний біль та матеріальну шкоду, розмір якої на даний час встановлюється.

За даними обставинами 10.07.2016 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадання чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обгрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує наступними доказами:

- данними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.07.2016, під час якого потерпіла ОСОБА_6 вказала на ОСОБА_5 як на особу, яка застосувавши насильство відкрито викрала її золотий ланцюжок та сережки;

- данними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 від 09.07.2016, в якому зафіксовані свідчення про обставини відкритого, із застосуванням насильства, викрадення ОСОБА_5 золотого ланцюжка та сережок потерпілої.

10.07.2016 р. було оглянуто мобільний телефон «Nokia» чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , який належить та вилучений у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучений під час затримання її як особи, що підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий зазначає, що повернення вилученого майна власнику може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки в разі його повернення можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також з метою проведення ряду судових експертиз, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Відповідно до ст. 98 КПК України, матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до ст.ст. 168 ч. 2, 236, 237 КПК України, тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватись також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст. 167 КПК України), а й іншим особам.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Слідчий в своєму клопотанні просить накласти арешт на мобільний телефон «Nokia» чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , який 10.07.2016 р. був вилучений у ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання і просила його задовольнити.

ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечувала.

Захисник просив відмовити в клопотанні, оскільки слідчий не довів в судовому засіданні необхідність накладення арешту на телефон.

Заслухавши учасників судового засідання, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Телефон «Nokia» було вилучено у ОСОБА_5 в установленому порядку, оглянуто слідчим і визнано речовим доказом, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.

Оскільки вилучений телефон має зазначені ознаки, він правомірно визнаний речовим доказом, і з метою його збереження слід застосувати арешт вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 170-171 КПК України, -

ухвалив:

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучений у неї згідно протоколу затримання від 10.07.2016 р.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської облаті протяго 5 днів.

Слідчий суддя