Справа № 346/1174/16-к
Провадження № 11-кп/779/183/2016
Категорія ч.2 ст.307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами прокурора Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та начальника Коломийської виправної колонії №41 ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12 березня 2016 року матеріали кримінального провадження №1-в/346/438/16 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , за участю прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_10 та умовно-достроково звільнено засудженого ОСОБА_8 від невідбутого строку основного покарання у вигляді позбавлення волі 7 місяців.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 відбув більше 2/3 призначеного судом покарання за умисний тяжкий злочин та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, та представник Коломийської ВК

№41 покликаються на незаконність ухвали суду, оскільки не було доведено, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначають, що за період відбування покарання на засудженого накладалися 6 стягнень та не оголошувалося жодного заохочення, а також рішеннями комісії Коломийської ВК-41 з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та переводу до дільниці соціальної реабілітації від 25.02.2015 року засудженому ОСОБА_8 відмовлено у застосуванні ст.101 КВК, 20.08.2015 року відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким та 04.02. 2016 року - в умовно-достроковому звільненні. Даних обставин судом не враховано.

Крім того, прокурор вказує на порушення вимог ч.3 ст.154 КВК України щодо суб`єкта звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Просять ухвалу суду скасувати, винести нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_8 в умовно-достроковому звільненні.

У запереченні на апеляційні скарги захисник ОСОБА_10 вважає доводи апеляційних скарг надуманими, а рішення суду законним та обґрунтованим. Посилається на те, що в судовому засіданні було доведено, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , прокурора, який підтримав апеляційні скарги, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 про залишення ухвали без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши мотиви і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції даних вимог закону дотримався не в повній мірі та прийшов до передчасного висновку про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання.

За змістом ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів справи видно, що суд першої інстанції не врахував всі матеріали особової справи ОСОБА_8 та відомості про його поведінку, не взяв до уваги думку представника адміністрації Коломийської ВК №41, належно не дослідив обставини, що стосуються сумлінного ставлення до праці засудженого ОСОБА_8 .

Обгрунтовуючи висновок про те, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, суд послався на характеристики засудженого, надані адміністрацією Коломийської ВК №41 4 лютого та 2 березня 2016 року, при цьому зазначив в ухвалі тільки окремі дані з характеристик, не оцінивши їх у сукупності.

Не дано зовсім оцінки тому факту, що, хоча стягнення, накладені на засудженого ОСОБА_8 протягом 2014-2015 років, і погашені, проте він 6 разів притягався до дисциплінарної відповідальності та не мав жодного заохочення.

Крім того, у матеріалах містяться докази про те, що адміністративною комісією з розгляду питань умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та переводу до дільниці соціальної реабілітації засудженим Коломийської ВК №41 приймалися рішення про відмову засудженому ОСОБА_8 у направленні матеріалів до суду.

За наявності таких обставин, суд в ухвалі не вказав, з яких підстав приймає до уваги одні докази, а відхиляє інші, та належним чином не умотивував свого рішення.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами у даному кримінальному провадженні проведено неповно та з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали згідно положень ст.ст.409, 412 КПК України.

За змістом ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Погоджуючись з доводами апеляційних скарг про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не має правових підстав для ухвалення нової ухвали про відмову засудженому ОСОБА_8 в умовно-достроковому звільненні, про що йдеться в апеляційних скаргах, оскільки дана вимога не узгоджується з положеннями ст.420 КПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід повно та всесторонньо дослідити всі докази, дати їм належну оцінку та прийняти законне та обґрунтоване рішення. При цьому слід також перевірити доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність клопотання про умовне-дострокове звільнення ОСОБА_8 вимогам ч.3 ст.154 КВК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та начальника Коломийської виправної колонії №41 ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12 березня 2016 року задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12 березня 2016 року щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4