Справа № 333/7775/15-к
Пр. № 1-кп/333/79/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Башуки, Кременецького району, Тернопільської області, українця, громадянина України, освіта середня технічна, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - ,
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
20.09.2015 року, приблизно о 06 год. 40 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110247», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Автозаводської, рухаючись з боку вул. Набережної магістралі в напрямку вул. Радгоспної в м. Запоріжжі. В цей же час ОСОБА_7 , знаходячись на перехресті вул. Автозаводської з вул. Новокузнецькою в м. Запоріжжі, діючи в якості пішохода, перетинала проїжджу частину вул. Автозаводської, рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу зліва - направо за напрямком руху автомобіля «ЗАЗ 110247», під керуванням водія ОСОБА_6 .
Під час руху водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну спроможність виявити нерегульований пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_7 , діючи в порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де сказано: п. 18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасно не зменшив швидкість керованого автомобіля та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , в результаті чого допустив на неї наїзд лівою передньою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ 110247».
В ході дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судової медичної експертизи № 4295 М від 13.10.2015 року, пішоходу ОСОБА_7 в ході дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого субкапітального перелому правої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого перелому правої великогомілкової кістки на межі середньої та верхньої третини зі зміщення кісткових фрагментів, синця з набряком м`яких тканин в нижній третині правої гомілки, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривали розлад здоров`я, більше 21 дня.
Також в умовах дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, саден в потиличній області, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 578/13 від 07.09.2015 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля «ЗАЗ 110247» ОСОБА_6 є невідповідності до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування мір гальмування керованого автомобіля.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, погодився з обсягом і кваліфікацією вчиненого, щиросердне розкаявся у скоєному, та пояснив суду, що дійсно 20.09.2015 року, приблизно о 06 год. 40 хв., він, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110247», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з боку вул. Набережної магістралі в напрямку вул. Радгоспної в м. Запоріжжі, допустив наїзд лівою передньою частиною кузова автомобіля на потерпілу, яка перетинала проїжджу частину вул. Автозаводської, рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу зліва - направо за напрямком руху автомобіля. На даний час ним сплачена завдана потерпілій матеріальна шкода.
Згідно з оголошеним у судовому засіданні висновком судової медичної експертизи № 4295 М від 13.10.2015 року, пішоходу ОСОБА_7 в ході дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого субкапітального перелому правої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого перелому правої великогомілкової кістки на межі середньої та верхньої третини зі зміщення кісткових фрагментів, синця з набряком м`яких тканин в нижній третині правої гомілки, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривали розлад здоров`я, більше 21 дня.
Згідно з оголошеним у судовому засіданні висновку судової автотехнічної експертизи № 578/13 від 07.09.2015 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля «ЗАЗ 110247» ОСОБА_6 є невідповідності до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування мір гальмування керованого автомобіля.
Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували вищевказані обставини скоєння злочину, що підтверджено відповідними заявами, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, обвинувачений визнав вину повністю, давши докладні пояснення, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого, дослідженням висновків експертів та документами, які характеризують особу обвинуваченого, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.
За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, його здоров`я (на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває), дані, характеризуючи особистість обвинуваченого - раніше не судимий, має постійне місце проживання. Обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого, є - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується його поведінкою на досудовому розслідуванні та судовому слідстві, добровільне часткове відшкодування завданих матеріальних збитків. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При зазначених обставинах, суд, враховуючи наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_6 , думки представника потерпілого, суд вважає за можливе призначити останньому покарання, яке буде необхідним та доцільним для виправлення останнього і можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає доцільним призначити покарання обвинуваченому з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий за ст. 286 КК України, даних про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, стороною обвинувачення не надано. Таким чином, суд вважає за доцільне не призначати до ОСОБА_6 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Судом також розглянуто цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення на його користь завданої моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав, оскільки вважає що розмір завданої моральної шкоди завищений, і у нього на даний час немає коштів на сплату моральної шкоди, оскільки він не працевлаштований.
Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В силу ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала її, при наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує роз`яснення п. 4, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де сказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Враховуючи характер моральних та фізичних страждання потерпілої, які виразилися в травмуванні її психіки, стресі, депресивному стані, порушенні спокою та душевної рівноваги, порушенні побуту та зміни життєвих стосунків, зусиль, необхідних для відновлення їх попереднього стану, суд вважає цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 таким, що підлягає задоволенню в розмірі 20 000 грн.
Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного.
Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Враховуючи, що процесуальні витраті, документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (договором на отримання правової допомоги № 7 від 02.11.2015 року, відповідною квитанцією до договору про правову допомогу № 7 від 02.11.2015 року, актом приймання-передачі наданих послуг до договору № 7 від 02.11.2015 року), тому суд вирішує про стягнення з ОСОБА_6 зазначених витрат на користь потерпілої ОСОБА_7 .
Процесуальні витрати, згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, складають 736 грн. 56 коп. за залучення експертів на проведення судової автотехнічної експертизи.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті, документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 100, 366-368, 371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортним засобом.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, повідомляти кримінально-виконавчу систему про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої системи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 20 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, та витрати на правову допомогу у розмірі 2 700 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 736 грн. 56 коп. за залучення експертів на проведення судової автотехнічної експертизи.
Речовий доказ: автомобіль «ЗАЗ 110247», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у користуванні останнього.
Копію вироку вручити прокурору та засудженому, а інші учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. В разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1