Справа №443/1100/16-к Провадження №1-кп/443/105/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у залі судових засідань Жидачівського районного суду у відкритому судовому засіданні справу на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000547 від 01.06.2016 року щодо обвинуваченої

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, гр.України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, непрацюючої, такої, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю
сторони обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
захисту
обвинуваченої ОСОБА_3
встановив:
ОСОБА_3 31 травня 2016 року приблизно о 20 год. 00 хв. у с.Лівчиці Жидачівського району Львівської області на присадибній ділянці неподалік місця проживання, під час конфлікту із ОСОБА_5 , з якою тривалий час перебуває в неприязних стосунках, нанесла останній декілька ударів упряжжю від коня по голові та обличчі, що мало наслідком спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді синців та рани на обличчі, садна на правій руці, садна та синця на лівій руці, садна на спині, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину не визнала у повному обсязі, пояснила, що 31.05.2016 року у с.Лівчиці у передвечірній час, взявши частину упряжі для коня, йшла на пасовище щоб привести додому коня, але перед входом на кладку через р.Бережниця, зустріла потерпілу ОСОБА_5 , яка словесно заборонила їй проходити через кладку. Коли вона намагалась її обійти, щоб пройти на кладку, то ОСОБА_5 першою на неї накинулась, вдаривши її гілками від куща троянди по тілу та при цьому зловила її за волосся, від чого вона впала на коліна на землю. Вона стала правою рукою, в якій була упряж від коня махати, щоб захистись від таких дій ОСОБА_6 . Мати ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , яка перебувала поряд із місцем бійки між ними, також стала наносити їй удари по спині. Вона стала кликати на допомогу, це почула ОСОБА_8 , яка прибігла на місце бійки та після цього конфлікт між ними закінчився. Цивільний позов не визнає в повному обсязі з цих же підстав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, її винність знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та стверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні про те, що 31.05.2016 року приблизно о 20 год. 00 хв. вона несла із земельної ділянки, яка знаходиться у с.Лівчиці поблизу будинку, обрізані гілки кущів троянди на берег р.Бережниця для того, щоб укріпити берег. Її мати ОСОБА_7 в цей час знаходилась на земельній ділянці. Через річку Бережниця в кінці городу її батько встановив металеву кладку. Коли вона була біля кладки, то в цей час момент до неї підійшла сусідка ОСОБА_3 , яка в руці тримала упряж від коня. При йцьому ОСОБА_3 сказала до неї, щоб вона забиралась та почала обзивати її нецензурними словами. Вона на це їй відповіла, що дану кладку встановив її батько і щоб вона через неї не ходила, так, як вона постійно робить їй шкоду, знищуючи саджанці. Вказане призвело до сварки між ними та при цьому ОСОБА_3 накинулась на неї та почала наносити удари частиною упряжі від коня по голові, плечах та обличчі. Вона стала захищатись, прикриваючись від ударів руками, а також кричати та кликати на допомогу. Внаслідок одного із ударів, які їй нанесла ОСОБА_3 , вона відчула, що на обличчі із лівої сторони стала текти кров. Прибігла її мати, яка стала її захищати, а саме відтягувати ОСОБА_3 від неї та не давати останній зіштовхнути її у річку, оскільки ОСОБА_9 намагалась це зробити. Вона жодних ударів ОСОБА_3 не наносила. По закінченні конфлікту, коли вона йшла додому, то зустріла сусідку ОСОБА_8 , яка нічого про конфлікт у неї не запитувала, однак могла бачити, що її обличчя та одежа у крові. Прийшовши додому вона викликати швидку медичну допомогу та після цього її було доставлено у Жидачівську ЦРЛ, де рану на обличчі було оброблено, накладено пов"язку та вона повернулась додому. В результаті нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченою їй було завдано тілесні ушкодження та спричинено моральну та матеріальну шкоду. Просила цивільний позов задовольнити в повному обсязі, а саме: стягнути 274,02 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Показами свідка ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні ствердила, що була очевидцем конфлікту 31.05.2016 року у вечірній час між ОСОБА_5 , яка є її дочкою, та ОСОБА_3 .. Бачила, що ОСОБА_3 першою нанесла її дочці удар частиною упряжжі для коня по тілу та нанесла ще декілька ударів цією ж упряжжю, при цьому дочка захищалась від цих ударів, прикриваючи обличчя руками. Бачила, що на обличчі у дочки була кров.

Із показів свідка ОСОБА_10 у судовому вбачається, що остання не бачила бійки між обвинуваченою та потерпілою, а лише чула крики та бачила після закінчення конфлікту, що у потерпілої була кров на обличчі.

Вина ОСОБА_3 підтверджується також письмовими доказами:

- заявою потерпілої ОСОБА_5 від 31.05.2016 року;

- довідкою про прийняття та реєстрацію заяви від потерпілої ОСОБА_5 від 01 червня 2016 року ;

- висновком експерта №56/16 від 06 червня 2016 року згідно якого у ОСОБА_5 на момент огляду було виявлено синці та рану на обличчі, садно на правій руці, садно та синець на лівій руці, садно на спині, котрі утворились від дії тупих предметів, дотичної дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути 31.05.2016 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Суд оцінивши представлені докази, приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Позицію обвинуваченої про те, що потерпіла сама провокувала сварку, не давала пройти через кладку, першою почала наносити удари гілками від кущів троянди, при чому вона не била потерпілу умисно, а лише захищаючись, могла вдарити упряжжю для коня, суд не приймає до уваги, оскільки вона не доведена належними та неспростовними доказами у судовому засіданні.

Невизнання вини обвинуваченою, суд розцінює як спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, що в судовому засіданні повністю спростовується вище переліченими дослідженими доказами в процесі розгляду справи.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушеня, яке згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, її особу, що за місцем проживаня характеризується позитивно, такої, що не має судимості, на обліку у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває, стан здоров`я нормальний, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, покарання необхідно призначити в межах санкцій ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу, враховуючи вищевикладене, дані про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що такий вид покарання буде достатнім для її виправлення та перевиховання.

Що стосується цивільного позову, то суд приходить до наступних висновків.

Згідно положень ч.1 ст.129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглянувши матеріали цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди на суму 274 грн. 02 коп. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом під час розгляду встановлено, що саме в результаті злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження та при цьому приймає до уваги, як доказ витрат на лікування, медичну карту потерпілої з даними освідчення і лікарськими призначеннями та чек із аптеки про вартість придбаних медикаментів на суму 274,02 грн..

Також, у позовній заяві потерпіла зазначила, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченої, вона зазнала і моральної шкоди.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв"язку з каліцтвом, або іншими ушкодженнями здоров"я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також у завданні шкоди діловій репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_5 , судом враховується ступінь її страждань та переживань те, що подія 31.05.2016 року змінила звичний ритм її життя та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що цивільний позов у частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення у розмірі 1500,00 грн.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази по кримінальній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50(п"ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п"ятдесят ) грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 274 (двісті сімдесят чотири) грн. 02 коп. завданої злочином матеріальної шкоди та 1500 (одна тисяча п"ятсот) грн. завданої злочином моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ________________________

09.09.2016