Дата документу Справа № 331/4846/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/77/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/4846/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 78 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_10

представника КВІ ОСОБА_11

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 28 серпня 2015 року, якою задоволено подання начальника Жовтневого МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, працюючого механіком в ТОВ "ЮГ-МАСТЕР, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та направлення його для відбування покарання в місця позбавлення волі. Скасовано засудженому ОСОБА_10 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2014 року та направлено засудженого ОСОБА_10 в місця позбавлення волі для відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_10 обчислюється з 27 серпня 2015 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2015 року в цій справі скасувати. У задоволенні подання начальника Жовтневого МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_10 відмовити.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що причини пропуску реєстрації в КВІ Жовтневого району м.Запоріжжя ОСОБА_10 є поважними через його стан здоров`я в зазначений період, та оскільки його було затримано працівниками міліції та направлено до суду з ІТУ, то він був позбавлений можливості надати суду відповідні документи на підтвердження цього. Крім того, засуджений ОСОБА_10 фактично місця проживання не змінював, з реєстрації не знімався, своїх речей з дому не вивозив.

Крім того, висновки в особовій справі, про те, що проведеними розшуковими заходами встановити місця знаходження ОСОБА_10 та здійснити привід не виявилося можливим (рапорт а.с.76), зроблені без достатніх підстав: з усього під`їзду про його проживання опитані тільки чомусь мешканці однієї квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_12 та його дівчина ОСОБА_13 , яка сама не є жителькою за означеною адресою та яка з засудженим взагалі не знайома (а.с.74, 75 особової справи).

Замість пояснення матері засудженого додано тільки рапорт (а.с.77 особової справи) про телефонну бесіду з нею щодо проживання її сина, що, захисник гадає не є достатнім доказом не проживання засудженого. В перше судове засідання, призначене в липні 2015 року, крім засудженого, також не з`явився жоден учасник процесу і немає даних ні про отримання судового виклику, ні про те, що такий взагалі було направлено.

Крім того судом не враховано, що за час відбуття іспитового строку засуджений нових злочинів не скоював, до адміністративної відповідальності не притягався, працює, винятково позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання (а.с.23, 27, 32, 33, 47, 52, 59 особової справи), не тільки до винесення вироку, але й після приймав міри до відшкодування потерпілим заподіяної шкоди.

В поясненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 посилається на порушення судом першої інстанції вимог ч.1 ст.136 КПК України оскільки засуджений не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду подання КВІ. Неявка засудженого на реєстрацію до КВІ на думку адвоката обумовлена поважною причиною, оскільки він знаходився в зазначений в поданні період на стаціонарному лікуванні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисники та засуджений підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, а прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідача, прокурора, захисників, засудженого, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в ухвалі суду, до суду надійшло подання начальника Жовтневого МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_10 та направлення його для відбування покарання в місця позбавлення волі.

Згідно з поданням, вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22.01.2014 року ОСОБА_10 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки. 28.07.2014 року вирок суду відносно ОСОБА_10 отриманий інспекцією для виконання та заведено особову справу №68/14 від 28.07.2014 року. 07.08.2014 року засудженому був роз`яснений порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також його попереджено про відповідальність та правові наслідки невиконання обов`язків, покладених на нього ст. ст. 75, 76 КК України.

Проте, за період відбування покарання ОСОБА_10 на шлях виправлення не став і, перебуваючи на обліку, злісно ухилявся від обов`язків, покладених на нього судом, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме - систематично, без поважних причин, не з`являвся для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції: 31.12.2014 року, 01.04.2015 року, 10.06.2015 року, 17.06.2015 року, 24.06.2015 року, 01.07.2015 року та 08.07.2015 року, у зв`язку з чим інспектором Жовтневого МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області неодноразово застосовувались застереження. Крім того, згідно матеріалів перевірки ДІМ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. ОСОБА_10 змінив місце свого проживання, не повідомивши про це кримінально-виконавчу інспекцію, чим порушив обов`язки, покладені на нього судом, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Задовольняючи подання, суд послався на те, що вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22.01.2014 року ОСОБА_10 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2014 року засуджений ОСОБА_10 взятий на облік Жовтневого МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області. 07.08.2014 року йому особисто було роз`яснено обов`язки, покладені на нього судом відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, попереджено про наслідки ухилення від їх виконання, та оголошено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію від 07.08.2014 року, відповідно до якої, він був зобов`язаний з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції останньої середи кожного місяця.

04.01.2015 року, у зв`язку із порушенням засудженим ОСОБА_10 обов`язків, покладених на нього судом, а саме, неявкою на реєстрацію до інспекції без поважних причин 31.12.2014 року, інспектором, в порядку ч. 1 ст. 166 КВК України, було застосовано застереження у виді письмово попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Разом з цим, посилено контроль за поведінкою засудженого і постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 09.01.2015 року, останній був зобов`язаний з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції першої та четвертої середи кожного місяця.

Крім того, 17.04.2015 року, у зв`язку із порушення засудженим ОСОБА_10 обов`язків, покладених на нього судом, а саме, неявкою на реєстрацію до інспекції без поважних причин 01.04.2015 року, інспектором, в порядку ч. 1 ст. 166 КВК України, було застосовано повторне застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Разом з цим, посилено контроль за поведінкою засудженого і постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 17.04.2015 року, останній був зобов`язаний з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції першої, другої, третьої та четвертої середи кожного місяця.

Відповідно до відомостей листка реєстрації, засуджений ОСОБА_10 10.06.2015 року, 17.06.2015 року, 24.06.2015 року, 01.07.2015 року та 08.07.2015 року на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції також не з`явився і про причини своєї неявки не повідомив.

Крім того, з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_10 змінив місце свого проживання, не повідомивши про це кримінально-виконавчу інспекцію, чим порушив обов`язки, покладені на нього судом, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

У зв`язку з неодноразовою неявкою засудженого в судове засідання, ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2015 року останнього оголошено у розшук.

Відповідно до протоколу затримання особи, засудженого ОСОБА_10 було затримано співробітниками міліції 27 серпня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як зазначено в ч. 3 ст. 166 КВК України, невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції додержався цих вимог закону і мотивовано задовольнив подання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції адвокатом ОСОБА_7 надані копії медичних документів з яких вбачається, що ОСОБА_10 в період з 05.06 по 10.08.2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні у КУ «Кам`янсько Дніпровська центральна лікарня». Однак, обґрунтовуючи необхідність скасування ухвали суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 в своїй апеляцій скарзі, яка була складена 3.09.2015 року адвокат жодним чином не згадувала про поважність причин неявки засудженого на реєстрацію в КВІ в зазначений вище період. У наступному будь яких доповнень до апеляційної скарги з цього приводу не надавала. В суді першої інстанції засуджений пояснив про те, що після отримання попереджень за невиконання покладений на нього вироком суду зобов`язань перестав з`являться на реєстрацію до КВІ, тому що боявся. При цьому, жодним чином не згадував про стаціонарне лікування у КУ «Кам`янсько Дніпровська центральна лікарня» в період з 05.06 по 10.08.2015 року. Адвокат ОСОБА_14 , який захищав інтереси засудженого також не заявляв про поважність причин неявки засудженого на реєстрацію.

Надані суду апеляційної інстанції медичні документи: виписка з історії хвороби № 274, стаціонарного хворого, довідка про те, що з 05.06. по 10.08.2015 року ОСОБА_10 проходив лікування на денному стаціонарі у КП «К-Дніпровський РЦПМСД» і КУ «К-Дніпровська ЦРЛ», виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 027/о (а.с.51-53, 74-76 т.1) мають суттєві суперечності. Так, згідно виписки з історії хвороби № 274 ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні у В- Знаменській АОПСМ № 1 з 05.06. по 10.08.2015 року, а згідно довідки КУ «К-Дніпровська ЦРЛ» ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні у КП «К-Дніпровський РЦПМСД» і КУ «К-Дніпровська ЦРЛ». Виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 027/о не містить даних про місце роботи хворого. Зазначені документи мають у одному випадку підписи лікуючого лікаря, зав. відділенням АОПСМ № 1 ОСОБА_15 у іншому зав. відділенням та лікарем ординатором ОСОБА_15 . З наданих документів вбачається, що В- Знаменська АОПСМ № 1 є структурним підрозділом КУ «К-Дніпровська ЦРЛ». Згідно з довідкою головного лікаря ЦРБ КУ «Кам`янсько Дніпровська центральна лікарня» ОСОБА_10 з 05.06 по 10.08.2015 року за медичною допомогою, згідно амбулаторного, стаціонарного журналів не звертався.

В апеляційній інстанції ОСОБА_10 зазначив, що йому було видано лікарняний квиток про непрацездатність з 05.06. по 10.08.2015 року, який він здав за місцем свого працевлаштування в ТОВ «ЮГ-МАСТЕР». Однак жодний з наданих медичних документів не містить відомостей про видачу лікарняного листа. Всі медичні документи надавалися стороною захисту за мірою того, які запитання виникали під час судового розгляду в апеляційній інстанції. При цьому, а ні ОСОБА_10 , а ні його захисники не змогли пояснити, чому ці документи не надавалися ними в суді першої інстанції. Тому колегія вважає надані адвокатами медичні документи такими, що не відповідають дійсності.

В апеляційній інстанції ОСОБА_10 стверджував, що працює механіком з ремонту та обслуговування автомобілів та спеціальної техніки у ТОВ «ЮГ-МАСТЕР», яке знаходиться на пр. Леніна у м. Запоріжжі навпроти автовокзалу. Але не зміг назвати рід діяльності цього підприємства, а ні призвіщ своїх співробітників окрім директора.

Крім того, згідно довідки ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя зазначене підприємство зареєстровано за юридичною адресою м.Запоріжжя вул. Горького 57, оф.4. Однак всі запити апеляційного суду повернулися з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання, що підтверджує неможливість вручення поштового відправлення під розпис та ставить під сумнів саме існування такого підприємства.

Доводи адвоката ОСОБА_8 про те, що злісне ухилення засудженого від явки до КВІ спростовується лікарняним листком та, що ОСОБА_10 в період з 05.06 по 10.08.2015 року отримав лікування у В.Знаменській НОПСМ №1, а не в КУ «Кам`янсько Дніпровська центральна лікарня» є непереконливими, оскільки надана ним копія довідки КУ «Кам`янсько Дніпровський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» як раз і підтверджує невідповідність дійсності наданих раніше медичний документів. Крім того, в зазначеній довідці вказано, що ОСОБА_10 отримував лікування з 05.06.2015 по 10.08.2016 року, що суперечить здоровому глузду, а лікарняного листа стороною захисту до суду першої інстанції та апеляційної надано не було.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги з доповненнями колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 28 серпня 2015 року, якою задоволено подання начальника Жовтневого МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4