Провадження 1 -кп/200/544/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

за участю:

законного представника потерпілого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002880 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента 1 курсу Дніпропетровської будівельно-архітектурної академії, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2016 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні ресторану швидкого харчування «Макдональдс», розташованого по пр. Гагаріна, 128 у м. Дніпро, зустрівся із раніше незнайомим йому ОСОБА_7 . Перебуваючи у туалетному приміщенні вищевказаного ресторану, ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для ОСОБА_7 , із передньої кишені джинсів потерпілого витягнув мобільний телефон марки «iPhone 6s Rose Gold, 64 Gb» вартістю 17919,20 грн.

Потерпілий ОСОБА_7 , намагаючись припинити злочинні дії ОСОБА_8 почав кричати йому, щоб він припинив свої злочинні дії. Однак ОСОБА_8 , не зважаючи на вимогу потерпілого ОСОБА_7 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, з викраденим майном став тікати. Після того, як ОСОБА_8 почав втікати з місця злочину, потерпілий ОСОБА_7 став його переслідувати з вимогою зупинитися і віддати викрадене майно, та став намагатися затримати останнього. ОСОБА_8 , бажаючи утримати при собі викрадене майно, з місця скоєння злочину зник.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 186 КК України.

22 серпня 2016 року між потерпілим ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 була укладена угода про примирення, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_8 зобов`язався беззастережно визнати свою вину у вчиненні злочину та відшкодувати моральну шкоду у повному обсязі безпосередньо після підписання угоди. В угоді сторони погодилися на призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді одного року позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та з покладанням на ОСОБА_8 обов`язку згідно п. 3 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю та пояснив, що він дійсно скоїв зазначений злочин при обставинах встановлених в ході досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті і матеріалах кримінального провадження. Він добровільно, без насильства та примусу заключив угоду з потерпілим про примирення. Умови, зміст укладеної між ним та потерпілим угоди про примирення та наслідки її невиконання йому повністю зрозумілі. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України. Він згоден з призначенням йому покарання, зазначеним в угоді, та просив суд затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_6 у суді просили затвердити укладену між ними та обвинуваченим ОСОБА_8 угоду про примирення, оскільки вони дійсно добровільно, без насильства та примусу заключили угоду з обвинуваченим про примирення. Умови, зміст укладеної між ними та обвинуваченим угоди про примирення та наслідки її невиконання їм повністю зрозумілі. Вони згодні з призначенням ОСОБА_8 покарання зазначеного в угоді про примирення. Шкода завдана злочином відшкодована. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого вони не мають.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 просила затвердити укладену між потерпілим, законним представником потерпілого та обвинуваченим угоду про примирення.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити укладену між потерпілим, законним представником потерпілого та обвинуваченим угоду про примирення.

Прокурор у суді не заперечував проти затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 угоди про примирення, оскільки зміст, порядок та умови її укладення відповідають нормам діючого законодавства, вона укладена добровільно, та просив винести обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 з призначенням йому покарання узгодженого між сторонами, яке відповідає вимогам кримінального законодавства.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0002880, суд приходить до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої і середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як встановлено в суді ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення середньої тяжкості, та його дії органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж). ОСОБА_8 в суді свою провину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив обставини його скоєння викладені в матеріалах кримінального провадження та обвинувальному акті, які об`єктивно підтверджуються показами наданими потерпілим в суді та дослідженими судом у судовому засіданні письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 05.07.2016 року, згідно якого в автомобілі марки «Мерседес» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 був виявлений та вилучений мобільний телефон марки «iPhone», який належить потерпілому ОСОБА_7 (т.1 а.с. 5), документами на мобільний телефон «iPhone 6s Rose Gold, 64 Gb», наданими законним представником потерпілого ( т.1 а.с. 20), висновком судово-товарознавчої експертизи № 1677 від 22.07.2016 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «iPhone 6s Rose Gold, 64 Gb» станом на 05.07.2016 року складала 17919,20 грн. ( т.1 а.с. 25-28), речовим доказом мобільним телефоном «iPhone 6s Rose Gold, 64 Gb», який знаходиться на зберіганні у законного представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 29-30).

Зазначена угода про примирення укладена та підписана сторонами добровільно, без насильства та примусу. Форма, зміст та порядок укладення зазначеної угоди відповідають вимогам ст. 469, 471, 473 КПК України.

Узгоджена міра покарання та звільнення від покарання відповідає вимогам ст.ст. 65, 75,76 КК України, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, навчається, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував у повному обсязі спричинену злочином шкоду, в скоєнні злочину щиро розкаюється, і тому призначене покарання зі звільненням від його відбуття з випробуванням буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Укладена угода про примирення не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено, сторони між собою примирилися, таким чином підстав для відмови в затвердженні зазначеної угоди, встановлених ст.474 КПК України не має.

У відповідності до ст. 100 КПК України, оскільки речовий доказ по справі є об`єктом кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність його повернення законному володільцю.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Затвердити укладену 22 серпня 2016 року між потерпілим ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 угоду про примирення.

Визнати винним ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про примирення від 22 серпня 2016 року, у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п 3 ст. 76 КК України повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_8 особисте зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ: мобільний телефон «iPhone 6s Rose Gold, 64 Gb», який знаходиться на зберіганні у законного представника потерпілого ОСОБА_6 вважати повернутим власнику.

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя Бабушкінського районного

суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1