№ 1-КП/359/17/2016
УХВАЛА
14 вересня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
судді ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
за участю перекладача ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ,
за участю захисника ОСОБА_8 ;
за участю захисника ОСОБА_9 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_10
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.305, 3 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:
В ході розгляду кримінального провадження вирішується питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою.

Прокурор просить суд продовжити тримання обвинувачених під вартою, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень, також просить врахувати тяжкість покарання яке загрожує обвинуваченим, можливий вплив на недопитаних свідків, та ризик вчинення обвинуваченими інших злочинів, а в сукупності наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії передбачені п.1, п. 3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор вважає, що обвинувачені маючи непогашену судимість, належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення та перевиховання не стали, і під час строку умовно-дострокового звільнення обвинувачуються у вчиненні нових особливо тяжких злочинів. Також, вчинення злочину в період умовно-дострокового строку може призвести до умисного переховування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою ухилення від реального відбування покарання. Вважає, що ризики які існували на досудовому слідстві не зменшились та продовжують існувати під час судового розгляду.

Захисник ОСОБА_8 , заперечує проти продовження тримання обвинувачених під вартою. В обґрунтування своїх заперечень, вважає пред`явлену підозру необґрунтованою, також вважає за можливе змінити запобіжний захід тримання під вартою на альтернативний більш м`який.

Захисник ОСОБА_9 заперечує проти продовження тримання обвинувачених під вартою. В обґрунтування своїх заперечень, вважає за можливе змінити запобіжний захід тримання під вартою на альтернативний більш м`який , а саме на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали своїх захисників.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершено до спливу продовженого строку. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 чинного КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України", при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що їм загрожує, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.

Встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років. Обвинувачені не зареєстровані та не проживають за місцем розгляду кримінального провадження та обидва є мешканцями іншого регіону. Триває судове слідство, заявлені свідки ще не допитані.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є раніше судимі, та мають не зняту та не погашену судимість.

Таким чином, суд не виключає ризик, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуваючи на волі можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ці обставини в сукупності свідчать про наявність ризиків, що під впливом тяжкості покарань, які загрожують обвинуваченим, вони будуть переховуватись від судового слідства, можуть незаконно впливати на недопитаних свідків які були заявлені прокурором, в якості понятих. А також вчинити інше кримінальне правопорушення та у такий спосіб перешкоджатимуть розгляду даного кримінального провадження.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Тому суд дійшов до переконання, що обвинуваченим належить продовжити тримання під вартою до 2 місяців.

Керуючись п. 1, п.3, п.5 ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 197, ст. 314, ст. 315, ст. 316, ч. 3 ст. 331, ч. 2 ст.369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, суд, -

постановив:
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 12 листопада 2016 р.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 12 листопада 2016 р.

Утримувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області ДПтС України.

Ухвала суду є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3