АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1805/16 Справа № 190/1394/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, раніше неодноразово судимого,
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду незаконною. Судовий розгляд проведено неповно, необ`єктивно. Суд безпідставно вказав на 11 порушень режиму утримання, які погашені, суд не взяв до уваги характеристику надану в судове засідання, а дослідив характеристики які були надані раніше, коли стягнення були не погашені. Суд не вислухав думку представника адміністрації колонії, який позитивно його характеризував. Суд безпідставно послався на те, що він стоїть на обліку як «схильний до суєциду», так як на час розгляду клопотання, він з обліку був знятий. Суд безпідставно послався на стягнення, які погашені. Судове слідство проведено неповно та односторонньо, суд в ухвалі, не вказав чому бере до уваги одні докази і відкидає інші.

Просить ухвалу суду скасувати, винести нову ухвалу якою застосувати до нього положення ст.81 КК України.
Суд, відмовляючи засудженому ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України, зазначив, що з 27 грудня 2011 року засуджений ОСОБА_6 перебуває в місцях позбавлення волі, а з 14 серпня 2014 року відбуває покарання в ПВК-122.
Засуджений в період з 17 березня 2012 року по 27 червня 2016 року отримав одне заохочення 27 червня 2016 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці у 2 кварталі 2016 року, та 11 стягнень.
Згідно характеристики від 12 липня 2016 року слідує, що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В той же час згідно характеристик від 08 грудня 2014 року, 20 листопада 2015 року, 24 березня 2016 року характеризується негативно, як злісний порушник встановлених вимог порядку відбування покарання.
25 березя 2016 року комісією П`ятихатської ВК-122 відмовлено в поданні матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі та заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, у вигляді обмеження волі, на підставі ст.82 КК України як порушнику режиму утримання. Таким чином, поведінка засудженого ОСОБА_6 за весь час відбуття покарання та заохочення у вигляді подяки за другий квартал 2016 року не можуть свідчити про його виправлення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього положення ст.81 КК України, думку прокурора, який вважав, що ухвалу суду необхідно залишити без змін а апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, вивчивши та проаналізувавши доводи, викладені в апеляції, співставивши їх з матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляцію засудженого ОСОБА_6 такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен грунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст.187, ст.71 КК України до 8 років 6 міс. позбавлення волі.
26 лютого 2016 року ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 грудня 2011 року по 09 липня 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком від 17 квітня 2014 року.
З 27 грудня 2011 року засуджений ОСОБА_6 перебуває в місцях позбавлення волі, а з 14 серпня 2014 року відбуває покарання в ПВК-122. Засуджений в період з 17 березня 2012 року по 27 червня 2016 року отримав одне заохочення 27 червня 2016 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці у 2 кварталі 2016 року, 11 стягнень.
Згідно характеристики від 12 липня 2016 року слідує, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В той же час згідно характеристик від 08 грудня 2014 року, 20 листопада 2015 року, 24 березня 2016 року характеризується негативно, як злісний порушник встановлених вимог порядку відбування покарання.
Крім того, 25 березня 2016 року комісією П`ятихатської ВК-122 відмовлено в поданні матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі та заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, у вигляді обмеження волі, на підставі ст.82 КК України як порушнику режиму утримання.
27 червня 2016 року був заохочений за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці у 2 кварталі 2016 року, однако разове заохочення не може свідчити про його виправлення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи в апеляції ОСОБА_6 на те, що судове слідство проведено неповно та односторонньо, а надані матеріали досліджувались неналежним чином, є безпідставними.

Як вбачається з журналу судового засідання, судом всесторонньо та об`єктивно було встановлено та досліджено всі надані суду матеріали справи, в тому числі і висновки адміністрації виправної установи та спостережної комісії, яким була дана належна правова оцінка з точки зору їх допустимості, достатності та належності.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення та обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування ухвали суду з мотивів наведених у ній колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Судді: ______________ ____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4