Провадження № 1-кс/369/2335/16
УХВАЛА
Іменем України
24.11.2016 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000851 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000851 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що Києво-Святошинською прокуратурою Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 20 липня 1996 року між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перебування у шлюбі ними була придбана земельна ділянка з кадастровим № :06:002:0007 площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 .

Крім того, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_8 спільними зусиллями та за спільні кошти було збудовано житловий будинок на зазначеній земельній ділянці. В житловий будинок було підведено водопостачання, електрику, повністю завершені зовнішні і внутрішні оздоблювальні ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто будинок може експлуатуватися за призначенням.

3 моменту побудови, до теперішнього часу в зазначеному житловому будинку ОСОБА_4 проживала разом з дітьми, що підтверджується Актом проживання, складеним в присутності депутата та мешканців, а також посвідченого головою Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 14 травня 2014 року.

16 липня 2014 року Солом`янським районним судом м. Києва шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано.

Після розлучення діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишилися проживати з матір`ю, тобто з ОСОБА_4 , у вище вказаному житловому будинку.

З цього часу ОСОБА_8 відмовляється належно оформити житловий будинок, який був побудований подружжям у шлюбі, а саме ввести його в експлуатацію та отримати на нього свідоцтво про право власності і поділити його між подружжям ОСОБА_4 змушена була звернутися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про поділ подружнього майна та просила поділити земельну ділянку, визнати вказаний житловий будинок об`єктом спільно сумісної власності подружжя.

ОСОБА_5 було надано підроблений документ - Декларацію про початок виконання будівельних робіт (будівництво житлового будинку) за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , від 19 березня 2015року серія КС85, зареєстрована Департаментом ДАБІ у Київській області ДАБІУ.

У вказаній декларації ОСОБА_5 зазначив:

- вид будівництва нове будівництво;

- загальна площа відповідно до проекту 411 кв.м, житлова 226кв.м;

- характеристика житлового будинку 1 поверх + мансарда;

- ОСОБА_9 ТОВ «Творча архітектурна майстерня

«А Володарська» - відповідальна особа, яка здійснює авторський нагляд згідно Наказу № 13 від 25.02.2015р.

- ОСОБА_10 (серія кваліфікаційного сертифікату IT № 001046) - здійснює технічний нагляд:

- 01.03.2015року - затверджено замовником проект

-19.03.2015року - початок виконання будівельних робіт по будівництву житлового будинку; (тобто що житловий будинок почався будуватись тільки в 2015році).

Працівники Департаменту ДАБІ Київської області ДАБІУ, не перевіривши достовірність інформації, зареєстрували початок проведення будівельних робіт тільки у 2015 році, хоча за вказаною адресою з 2009 року побудований житловий будинок і який експлуатується за призначенням сім`єю ОСОБА_4 та її малолітніми дітьми.

На підставі вказаної Декларації через декілька днів було зареєстровано одноособове право власності на ОСОБА_5 , як приватне, право власності на об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво (відсоток готовності 93%) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 квітня 2015 року.

Підробивши вказані документи, обмінявши паспорт, в якому був відсутній штамп про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 незаконно заволодів майном шляхом оформлення на себе і передав вказане майно в іпотеку третім особам.

На теперішній час ОСОБА_4 з малолітніми дітьми позбавлена права проживати у вищевказаному будинку, оскільки 17.11.16 року невідомі люди, які показали документи, що вони є власниками будинку, рейдерським шляхом захопити вищевказаний будинок, змінивши всі замки у вхідних дверях, тобто фізично потерпілу разом з дітьми було викинуто на вулицю (з вказаного приводу ОСОБА_4 окремо зверталася до поліції з відповідними заявами).

На даний час право власності на спірний об`єкт нерухомості, який розташований в АДРЕСА_1 , оформлено на ОСОБА_11 , який має можливість відчужити її, що може ускладнити встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що предметом вказаного кримінального правопорушення є спірний об`єкт нерухомої власності, що розташований в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_11 , незастосування заборони на використання нерухомого майна, а також заборони розпоряджатися таким майном може призвести до його відчуження, інших незаконних дій із нерухомим майном, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна прокурор просив розглядати дане клопотання без повідомлення власника майна. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна слідчий суддя розглядає клопотання без власника майна ОСОБА_11 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.

Враховуючи норми ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у провадженні Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000851 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, з яких вбачається, що власником спірного майна, на яке прокурор просить накласти арешт, є ОСОБА_11 , а також приймаючи до уваги доведеність прокурором необхідності накладення арешту на об`єкт нерухомості, яке є предметом кримінального провадження, та розташоване в АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170- 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт та заборону на об`єкт житлової нерухомості незавершене будівництво, який розташований на земельній ділянці площею 0,1450 га за кадастровим номером :06:002:0007 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_11 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1