У Х В А Л А
Іменем України
09 червня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , вивчивши заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 , яка утримується в Київському СІЗО, щодо звільнення її з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 , яка утримується в Київському СІЗО, щодо звільнення її з-під варти в порядку ст. 206 КПК України.

У клопотанні адвокат зазначив, що ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 01.04.2016р., апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_3 та прокурора на вирок суду першої інстанції задоволено частково, вирок Дарницького районного суду м.Києва від 10.09.2013р. щодо ОСОБА_3 за ч. 12 ст. 115 КК України скасовано, а кримінальну справу повернуто прокуророві Дарницького району м.Києва для проведення додаткового розслідування. Зокрема, адвокат вказав, що станом на 08.06.2016р. його підзахисній, у встановленому кримінальним процесуальним законом не оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Існують суттєві зволікання у доставлені його підзахисної до суду. Відсутня інформація щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, а тому на думку адвоката, права його підзахисної, гарантовані ст.ст. 2, 3 ст. 5 у сукупності зі ст. 18, ст. 6, ст. 8 у сукупності зі ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод грубо порушуються органом досудового розслідування. Окрім цього, пунктом ХІ (Перехідні положення) КПК України 2012 року встановлено, що розслідування кримінальних справ, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, у разі повернення таких кримінальних справи судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року. Крім того, з огляду на положення ст.214КПК України адвокат акцентує увагу на тому, що відомості про кримінальне правопорушення у звязку з набранням чинності КПК України 2012р. мали бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Так, оскільки ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 01.04.2016р. запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишено без змін, з моменту постановлення ухвали минуло більше ніж два місяці, кримінальна справа, згідно вказаної ухвали повернута прокуророві для проведення додаткового розслідування, то прокурор Дарницького району міста Києва повинен був виконати вимоги ст. 214 КПК України 2012 року, натомість, даних про внесення відповідних відомостей до ЄРДР у сторони захисту немає, повідомлення про підозру ОСОБА_3 не вручено, відсутнє будь-яке рішення щодо обрання або продовження його підзахисній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що на даний час, як вказує адвокат, ОСОБА_3 утримується під вартою в Київському СІЗО практично 6 років, її вина не доведена, процесуальний статус підзахисної невизначений більше ніж два місяці з моменту направлення справи на додаткове розслідування, відомості про кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 до ЄРДР не внесені, повідомлення про підозру не вручено, то на підставі ст.206 КПК України він просив негайно звільнити громадянку ОСОБА_3 з-під варти.

У зв`язку з надходженням до суду вказаного клопотання адвоката ОСОБА_2 було здійснено негайний запит до Київського СІЗО щодо підстав утримання підозрюваної ОСОБА_3 на даний час під вартою у вказаній установі.

На вказаний запит до суду з Київського СІЗО надійшла копія ухвали Апеляційного суду м.Києві від 01.04.2016р. відповідно до якої, вирок Дарницького районного суду м.Києва від 10.09.2013р. щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 115 КК України скасовано, кримінальну справу повернуто прокурору Дарницького району м.Києва для проведення додаткового розслідування, та копія супровідного листа Дарницького районого суду м.Києва від 18.05.2016р. про повернення кримінальної справи №1-696/11 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 до Київської місцевої прокуратури №2, відповідно до якого матеріали кримінальної справи №1-696-11 було отримано прокуратурою 20.05.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Варто також зазначити, що порядок звільнення особи з-під варти визначено у ст. 202 КПК України.

Вивчивши скаргу адвоката слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про те, що ОСОБА_3 на даний час утримується під вартою за відсутності судового рішення та відсутності на те законних підстав, а тому не вважає за необхідне здійснення доставки її до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи з огляду на таке.

Як вбачається зі скарги та доданих до неї документів, зокрема ухвали Апеляційного суду м.Києва від 01.04.2016р., розгляд кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.115 КК України здійснювався за правилами КПК України 1960р. При цьому скасовуючи вирок суду І-ї інстанції, направляючи справу прокурору Дарницького району м.Києва на додаткове розслідування та залишаючи запобіжний захід без змін тримання під вартою, Апеляційний суд м.Києва керувався положеннями КПК України 1960р. та розділом ХІ «Перехідних положень КПК України".

Так, відповідно до п.11 Перехідних положень КПК України кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

За п. 15 вказаних положень КПК України апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

При цьому варто зазначити, що положення КПК України 1960р. на відміну від положень ст.197 КПК України 2012р. не передбачали необхідність зазначення в судовому рішенні, яким вирішувалось питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строку дії такого судового рішення.

За п.9 Перехідних положень діючого КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до.ч.9 ст. 156 КПК України 1960р. при поверненні судом справи прокуророві на додаткове розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою обчислюється з моменту надходження справи прокурору і не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, двомісячний строк тримання під вартою ОСОБА_3 після повернення Апеляційним судом м.Києва справи на додаткове розслідування обчислюється саме з моменту надходження справи прокурору.

Зі змісту документів які надійшли з Київського СІЗО на запит суду вбачається, що прокурором справа отримана 20.05.2016р.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що на даний час ОСОБА_3 утримується в Київському СІЗО на законних підставах, а тому підстав для доставки її до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи не вбачається.

Керуючись ч.9 ст. 156 Кримінально-процесуального кодексу України 1960р., ст.206, 309 Кримінального процесуального кодексу України (2012г.), ст.6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 , яка утримується в Київському СІЗО, щодо звільнення її з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :