Справа № 183/717/16
№ 1-кп/183/384/16
В И Р О К
іменем України
21 червня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000832 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зіньків Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, командира зенітно-ракетного взводу, старшого лейтенанта військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

27 травня 2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) № 303, старшого лейтенанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду командира взводу ПЗРК.
Так, старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Однак, 12 жовтня 2015 року старший лейтенант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , умисно, не з`явився вчасно на службу, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини.
03 лютого 2016 року місцезнаходження старшого лейтенанта ОСОБА_4 було встановлено, після чого останнього було доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону.
Таким чином, 12 жовтня 2015 року старший лейтенант ОСОБА_4 не з`явився до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза розташуванням військової частини, в умовах особливого періоду до 03 лютого 2016 року.
Дії старшого лейтенанта ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що проходить військову службу з 27.05.2015 року у військовій частині НОМЕР_1 . З 03.10.2015 року перебував вдома у відпустці. 12.10.2015 року повинен був повернутися до військової частини. В цей день, близько 07.00 годин він прийшов на вокзал, щоб дізнатися коли буде автобус на Дніпропетровськ. Але там у нього виникла сутичка з незнайомим йому чоловіками, які повалили його на підлогу і побили. Люди, які були на вокзалі, підняли його і відвели додому. З цього приводу він не звертався ні до правоохоронних органів, ні до лікарні. Також, не повідомив і командування військової частини, в тому числі й свого командира. У скоєному він щиро кається.
В судовому засіданні судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також, в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім цього, в судовому засіданні були дослідженні письмові докази, які підтверджують вину ОСОБА_4 :
- витяг з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 27.05.2015 року № 208, яким зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_4 та призначено на посаду командира зенітно-ракетного взвод;
- витяг з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.10.2015 року № 330, яким надано старшому лейтенанту ОСОБА_4 10-ти денну відпустку, з 03.10.2015 року по 12.10.2015 року;
- акт № 322-СР від 10.11.2015 року, відповідно до якого встановлено факт відсутності на службі без поважних причин старшого лейтенанта ОСОБА_4 , який 12.10.2015 року повинен був повернутися до військової частини з 10-ти денної відпустки. Станом на день проведення службового розслідування старший лейтенант ОСОБА_4 на службі відсутній.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, суд приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, доведена в повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно військовослужбовця на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що вчинений ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, однак враховуючи особу винного, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю та розкаявся у вчиненому, є учасником антитерористичної операції, забезпечення її проведення, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю 1 рік 6 місяців, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 407 КК України.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Речових доказів по провадженню не має.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1