Єдиний унікальний номер 235/1872/16-к
Номер провадження 11-кп/775/795/2016

УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 липня 2016 року місто Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 0003196 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійська Донецької області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, працюючого водієм на ЗАТ «Укрбуд», раніше не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за статтею 129 ч.1 КК України, до покарання у виді арешту строком на шість місяців,

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку, 5.12.2015р. близько 15.00 год. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою залякування своєї колишньої дружини потерпілої ОСОБА_7 позбавленням її життя, прийшов за місцем її проживання, а саме на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де став чекати на неї. Через короткий проміжок часу, коли потерпіла повернулась додому, та зайшла до приміщення сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 пройшов слідом за нею, та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством, діставши з кишені куртки мотузку, яка знаходилась при ньому, почав висловлювати на адресу ОСОБА_7 такі погрози. При цьому ОСОБА_6 умисно наніс їй не менше одного удару руками в область нижньої повіки правого ока з переходом на виличну область, не менше одного удару руками в область верхньої межі правого лобного бугра, та не менше двох ударів руками в область правої носо-губної складки, після чого схопив її рукою за правий плечовий суглоб, та став здавлювати його. У свою чергу ОСОБА_7 , сприймаючи погрозу вбивства реально, захищаючись дістала зі своєї сумки електрошокер, та застосувала його у відношенні ОСОБА_6 , що надало їй можливість звільнитися та вибігти у двір. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 , схопивши вили, що знаходились в сараї, вибіг за потерпілою та наздогнавши у дворі потерпілу, умисно наніс їй один удар держаком вил в праву тім`яно-потиличну область, внаслідок чого вона впала на землю. Після цього, він наніс їй держаком вил по одному удару в область нижньо-латерального квадранта лівої сідниці, по зовнішній поверхні лівого стегна, та по передній поверхні правого стегна, а також один удар в область правого лучово-п`ясткового суглоба, в той момент коли потерпіла намагалась рукою захиститися від ударів. Чинячи опір, потерпілій вдалось відштовхнути від себе обвинуваченого, піднятись з землі та втекти за двір, де зустріла сусідку - ОСОБА_8 , яка надала їй першу медичну допомогу, а обвинувачений ОСОБА_6 в цей час з місця скоєння злочину зник.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій заподіяні тілесні ушкодження: гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забита рана правого лобного бугра, два садна шкіри середньої третини правої носогубної складки, садно шкіри внутрішньої поверхні правого лучово-п`ясткового суглоба в проекції головки ліктьової кістки, гематому м`яких тканин задньої поверхні правого плечового суглоба, по одній гематомі м`яких тканин нижньо-латерального квадранта лівої сідниці, по зовнішній поверхні нижньої третини лівого стегна, по передній поверхні межі середньої та нижньої третини правого стегна, які в своїй сукупності відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

З таким вироком не погодився обвинувачений та оскаржив його в апеляційному порядку. В своїй апеляційні скарзі, оспорює обставини вчинення злочину, правильність кваліфікації та доведеності його винуватості, вважає, що вирок є незаконним оскільки ґрунтується на припущеннях. При цьому зауважує, що судом першої інстанції вказано на вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, однак жодних доказів цього не наведено. Крім того, в судовому засіданні потерпіла визнала, що вона не бачила чим їй було нанесено тілесні ушкодження, тому висновок суду базується на припущеннях. Зазначає, що слідчий експеримент було проведено не у дворі будинку, а в дворі будівлі де знаходиться СМЄ, різне розміщення споруд вузький прохід, мають відмінності з простором та місцем де сталась бійка. Судом не прийнято до уваги медичну довідку згідно якої обвинувачений був на лікарняному, тобто фактично не міг побити потерпілу.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, наполягав на її задоволені.

Захисник підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, просив вирок суду скасувати та закрити провадження.

В судове засіданні апеляційного суду прокурор не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З цього випливає, що суд при розгляді провадження повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так й ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожного доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження суд першої інстанції у повній мірі зазначених вимог закону дотримався.

Так, в обґрунтування висновків про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- показання потерпілої ОСОБА_7 , згідно яких ОСОБА_6 погрожував потерпілій вбивством, зайшов за нею в сарай з мотузкою, сказав, що буде вбивати. На підтвердження своїх погроз обвинувачений кілька разів вдарив її долонями по голові і по обличчю. Після застосування потерплою електрошокера, обвинувачений забрав його і знову став наносити їй удари. Коли вона вийшла з сараю, ОСОБА_6 вдарив її держаком по голові, від цього удару вона впала, тоді обвинувачений став наносити їй удари держаком по ногах, в нижню частину тіла. Вона вирвалась і побігла до сусідки ОСОБА_8 . Гострою частиною вил обвинувачений її не бив, але погрожував вбивством і його погрози вона сприймала реально. Чоловік ОСОБА_8 відвіз її до лікарні. В неї були наступні пошкодження: справа на потилиці була рана, яку зашивали, на обличчі було розсічено шкіру, справа садно, на тілі, стегнах та плечах теж були садна. Вона перебувала на лікуванні в Красноармійський ЦРЛ 10 днів в відділенні неврології.

Показання потерпілої суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, оскільки вони підтвердились іншими доказами зібраними під час досудового розслідування, а саме показаннями свідка ОСОБА_8 , до якої забігла потерпіла безпосередньо після вчинення злочину з наявними тілесними ушкодженнями. При цьому вона бачила як з місця злочину втікав обвинувачений.

Під час огляду місця події - двору домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , під навісом, який йде від сараю, на землі виявлені залишки речовини буро-червоного кольору в формі крапель. За будинком розташований ще один сарай, біля якого на землі виявлені вила з дерев`яним держаком.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який був понятим при огляді місця події де він бачив кров на стіні сараю зі сторони вулиці. При цьому він бачив вили, які лежали біля входу до сараю.

Висновком судово-медичного експерта №400 від 05.02.2016р. були встановлені легкі тілесні ушкодження на тілі потерпілої, локалізація та механізм заподіяння яких співпадає з показаннями потерпілої.

Під час слідчого експерименту від 27.02.2016 року, потерпіла ОСОБА_7 , показала яким чином 25.12.2015р. ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження.

Під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим, він підтвердив свої показання дані ним на досудовому слідстві, а саме, що ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження в результаті падіння.

Проте, судово-медичний експерт у своєму додатковому висновку № 18 від 10.03.2016р. до висновку експерта № 400 від 28.12.2015р., врахувавши характер, чисельність, топографо-анатомічне розташування тілесних ушкоджень виявлених на тілі потерпілої ОСОБА_7 , виключив можливість їх заподіяння за обставин вказаних на слідчому експерименті обвинуваченим, проте допустив можливість їх заподіяння за обставин зазначених потерпілою на слідчому експерименті.

В судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_11 повністю підтвердив свій додатковий висновок експерта № 18 від 10.03.2016р. до висновку експерта № 400 від 28.12.2015 року про механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , зазначивши, що виявлені на тілі потерпілої тілесні ушкодження повністю співпадають з її показаннями щодо механізму та локалізації нанесення ударів обвинуваченим.

За таких обставин, обставини вчинення ОСОБА_6 злочину передбаченого ст.129 ч.1 КК України знайшли своє підтвердження в суді першої інстанції і у суду апеляційної інстанції сумнівів не викликають.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони спростовуються сукупністю наведених доказів. Доводи обвинуваченого що він був хворий та фізично не міг бити потерпілу не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки сама довідка про його хворобу на час вчинення злочину не дає інформації про ступінь обмеження рухливості.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта щодо недоведеності завдання ударів держаком, оскільки вили були виявлені на місці злочину, а судово-медичний експерт підтвердив можливість отримання відповідних тілесних ушкоджень у потерпілої за обставин зазначених нею під час слідчого експерименту.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо доведеності вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки прямих доказів такого стану на час вчинення злочину матеріали кримінального провадження не містять. Показання потерпілої з цього приводу суд першої інстанції взяв до уваги безпідставно, оскільки вони не підтверджені відповідними медичними документами.

Таким чином, оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині виключення з мотивувальної частині обставини що обтяжує покарання вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок підлягає залишенню без змін, оскільки покарання призначене ОСОБА_10 відповідає меті кримінального покарання, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку на обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3