Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/973/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2016 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи
виконання покарань ОСОБА_4
розглянувши у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції між Гусятинським районним судом та Копичинською виправною колонією ВК-112 подання начальника Копичинської ВК-112 ОСОБА_5 спільно із спостережною комісією Копичинецької міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івачів Долішній, Тернопільського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, до засудження непрацюючого, раніше судимого:07.03.2007 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст. 286 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Засуджений: 09.03.2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст.ст. 115 ч.1, 185 ч.З, 389 ч.І, 70 ч.І КК України до 12 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч.І КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано - невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2007 року і остаточно призначено покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Ухвалою Колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 25.08.2010 року вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2010 року залишено без змін.
Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.09.2011 р. вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2010 року та ухвалу Апеляційною суду Тернопільської області від 25.08.2010 року змінено, пом`якшено покарання за ст. 115 ч.І КК України до 10 років позбавлення волі. Вважається засудженим за ст.ст. 115 ч.1, 185 ч.3, 389 ч.1, 70 КК України до 10 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15.02.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Тернопільського міськрійонного суду Тернопільської області від 09.03.2010 року строк попереднього ув`язненця в період з 12.04.2009 року по 25.08.2010 року, у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
ВСТАНОВИВ:
Адміністрація колонії і спостережна комісія звернулись до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання засудженого ОСОБА_6 .
Із матеріалів справи вбачаються, що ОСОБА_6 відбуває покарання з 12.04.2009 року і вже відбув більше 3/4 частини строку.
Засуджений ОСОБА_6 за час утримання в Чортківському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив 2 порушення вимог режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашенні в установленому законом порядку. Заохочень не мав.
Міру призначеного судом покарання у Копичинській виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) відбуває з 17.09.2010 року. За період відбування покарання характеризувався негативно, допустив 8 порушень встановленого порядку відбувакня покарання, за які було накладено дисциплінарні стягнення. Однак після проведеної з ним індивідуально-виховної та профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону. Стягнення достроково зняті та погашені у встановленому законом порядку. На даний час характеризується посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.
На заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно. До представників адміністрації відноситься ввічливо, виконує їх законні вимоги. Із засудженими не конфліктує, підтримує дружні стосунки. Вину у скоєному злочині визнав повністю, розкаюється у вчиненому.
Засуджений, представник адміністрації колонії, просять подання задоволити, прокур ОСОБА_3 заперечує проти його задоволення.
Частиною 2 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»(далі-Постанови) роз`яснює, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно пункту 17 Постанови при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд повинен ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обрання місця проживання і працевлаштування.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки-активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін.
Статтею 123 КВК України передбачено, що участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення. Стимулювання правослухняної поведінки засуджених здійснюється за допомогою програм диференційованого виховного впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності.
Як видно із матеріалів особової справи та підтверджується самим ОСОБА_6 , участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, у виховних заходах та в роботі самодіяльних організацій колонії не приймав.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення, яке являється єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст. ст.123, 154 КВК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання начальника Копичинської ВК-112 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений, захисник вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя-підпис
З оригіналом вірно:
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1