АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року м. Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року відносно ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-5 КпАП України.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164-5 КпАП України закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-5 КпАП України,.
На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_3 зазначала, що про дату, час та місце судового засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення її повідомлено не було, а про копію оскаржуваної постанови їй стало відомо лише 30 серпня 2016 року, у зв`язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропущено з поважних причин.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка просила поновити строк на апеляційне оскарження, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КпАП України, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_3 у судовому засіданні 05 липня 2016 року по розгляду справи про адміністративне правопорушення присутня не була (а.с. 15-16).

Дані про вручення ОСОБА_3 повістки про виклик в судове засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення відсутні. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані про вручення копії постанови або надіслання її ОСОБА_3 протягом трьох днів місцевим судом.

Як зазначено у апеляційній скарзі, про винесення відносно неї оскарженої постанови, ОСОБА_3 стало відомо лише 30 серпня 2016 року з Єдиного реєстру судових рішень.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).
У зв`язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_3 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на своєчасну обізнаність апелянта з текстом оскаржуваної постанови, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Керуючись ч. 2 ст. 294 КпАП України, суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.
Поновити ОСОБА_4 і ОСОБА_5 і строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного
суду м. Києва ОСОБА_1