Справа № 727/645/16-к
Провадження № 1-кп/727/108/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю сторін кримінального судового провадження:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

за участю обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці кримінальне провадження за обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003509 від 25 листопада 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 , разом з обвинуваченим ОСОБА_8 , гуляючи містом в районі вулиці Небесної Сотні м. Чернівці, 23.11.2015 р. о 21.00 год. біля квиткового ринку помітили незнайомого їм чоловіка - ОСОБА_6 , за яким пішли слідом, рухаючись в сторону вул.. Гайдара м. Чернівці побачили, що останній повернув ліворуч на стежку, що виходить на вулицю Комарова м. Чернівці, при цьому, узгодивши між собою дії, з метою викрадення чужого майна прослідкували на стежку за потерпілим, де ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_6 удар в область голови, від якого останній впав на землю, після чого, ОСОБА_8 усвідомлюючи злочинні наміри направлені на заволодіння чужим майном залишився спостерігати за обстановкою, щоб їх не помітили сторонні особи, а ОСОБА_7 відкрито з кишені куртки та брюк потерпілого заволодів його особистими речами, а саме - мобільним телефоном, марки «Нокія 6700» НОМЕР_1 , вартістю 2200,00 грн., в якому знаходилася сім картка мобільного оператора МТС НОМЕР_2 , на рахунку якого знаходилися гроші в сумі 1800,00 грн., грошима в сумі 495,00 грн., 1000,00 доларів США (що по курсу становило - 25000,00 грн.), візитні картки які для потерпілого цінності не представляли, чим своїми умисними діями завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 29495,00 грн.; після чого з місяця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні, будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі, надавши показання про те, що дійсно 23 листопада минулого року він разом з ОСОБА_9 гуляли містом і в районі квиткового ринку що на проспекті Незалежності м. Чернівці побачили чоловіка який шатався, вони зрозумілі що він в стані сп`ягніння і пішли за ним, так як чоловік, а як пізніше вони дізналися це був потерпілий ОСОБА_6 , направився по вулиці Небесної Сотні м. Чернівці, по дорозі кілька разів падав, піднімався, а потім звернув на стежину, що виходить на вул.. Комарова м. Чернівці. На стежині потерпілий впав, чи наносив він ОСОБА_6 удари не пам`ятає, після чого він з кишень його куртку і брюк дістав гроші, які були і в гривнях і в доларах США, в якій саме сумах не пам`ятає, мобільний телефон Нокіа та разом з ОСОБА_10 , який спостерігав навколо щоб їх не помітили люди втекли, в подальшому замовили номер в готелі і гроші витрати на власний розсуд. В скоєному щиро розкаявся, запевнив що більше подібного не повториться, він відшкодує потерпілому кошти, просить його суворо не карати.

Будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України повністю визнав, щиро в чиненому розкаявся; суду в наданих показаннях пояснив, що в листопаді 2015 року він разом з своїм знайомим ОСОБА_11 гуляли містом, в районі проспекту Незалежності м. Чернівці заходили в магазин День і Ніч, після чого в районі квиткового ринку побачили підвипившого чоловіка, яким був потерпілий ОСОБА_6 і який шатаючись пішов вперед по вулиці Небесної Сотні в м. Чернівці, вони пішли за ним і в районі вулиці Гайдара, коли потерпілий звернув на стежину, що виходить на вулицю Комарова м. Чернівці, він відстав і залишився стояти на місці, а Постевка Денис підійшов до потерпілого, щось йому сказав, а потім він побачив, як ОСОБА_12 щось діставав з кишень потерпілого, після чого вони втекли, залишивши потерпілого лежати на стежці, а згодом придбали спиртне і зняли номер в готелі і розважалися. Просить вибачення в потерпілого та суворо його не карати.

Крім показів обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які відповідно свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України визнали повністю, не заперечував та підтвердили відповідно в судовому засіданні те, що дійсно ним було вчинено відкрите викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_13 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоровя останнього, їх вина у вчиненні пред`явленого їм відповідно обвинувачення за ст. 186ч.2 КК України повністю доведена в судовому засіданні сукупністю досліджених судом, належними і допустимими доказів.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав під присягою показання про те, що 23.11. 2015 року після роботи, де він трохи затримався, вирішив поїхати додому до своєї тітки що проживає по вулиці Комарова в м. Чернівці. Вийшовши з тролейбуса в районі вулиці Небесної Сотні м. Чернівці оскільки йому стало погано, він вирішив піти пішки та коли пройшов вулицю Небесної Сотні звернув на стежку якою можна вийти на вулицю Комарова м. Чернівці, хотів «зрізати» шлях та пройшовши пару кроків відчув удар позаду в область голови; хто його вдарив не бачив, одразу впав на стежку на мить втратив свідомість а, коли прийшов до тями бачив перед собою двох хлопців, один з яких по кишенях шукав гроші і знайшовши забрав їх та решта його речі мобільний телефон, візитки; пояснив, що в нього було викрадено 495,00 грн., 1000,00 доларів, які знаходилися в лівій кишені куртки. Не заперечував в показах, що тітка обвинуваченого ОСОБА_8 разом з останнім повернути йому половину завданої шкоди, а саме 495 грн. та 500 доларів США, та мобільний телефон йому було повернуто Постевкою.

Покази потерпілого ОСОБА_6 в частині відшкодування частково завданих йому збитків повністю узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що являється рідною тіткою обвинуваченого ОСОБА_8 , який в кінці листопада, на початку грудня 2015 року звернувся до неї і попросив йому позичити 500 доларів і 495 грн. щоби розрахуватися з потерпілим; при цьому, їй зі слів племінника стало відомо про те, що він разом з ОСОБА_15 , своїм другом напали на чоловіка і забрали в нього гроші, які згодом витратили. А, тому вона разом з ОСОБА_8 пішла до потерпілого ОСОБА_6 і повернула частково гроші за племінника, про що в останнього взяла розписку.

Доведеність в судовому засіданні вини обвинувачених стверджується і належним чином дослідженими по справі письмовими доказами, зокрема

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.11. 2015 року, ОСОБА_6 повідомив правоохоронним органам про вчинення відносно нього злочину (а.с. 5 крим пров);

-протоколами добровільної видачі та огляду від 05.01. 2016 року мобільного телефону Нокіа 6700 та грошових коштів від 25.02. 106 року (а.с. 16,20-22 крим пров);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.01. 2016р. (а.с. 29-31 крим пров);

-актом судового медичного дослідження № 1415 від 25.11. 2015 року відповідно до якого в потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 32) та висновком експерта № 78 втор (а.с. 35 крим пров) від 19.02. 2016 року яким також підтверджено було наявність в потерпілого ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01. 2016 року за участю потерпілого ОСОБА_6 в ході якого останній показав і пояснив яким чином і в якому місці йому було завдано удар і яким чином в нього обвинувачені заволоділи грошовими коштами (а.с. 37 45 крим пров) та протоколом слідчого експерименту від 28.01. 2016 року (а.с. 46 51 крим пров) за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та протоколом слідчого експерименту від 28.01. 2016 року (а.с. 52 58 крим пров) за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ;

Суд, аналізуючи досліджені в рамках кримінального провадження № №0003509 від 25 листопада 2015 року докази в їх сукупності, вважає доведеним те, що своїми умисними діями обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 23.11. 2015 року вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), що поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого ОСОБА_6 .

У суду немає підстав не довіряти показам обвинувачених наданими в судовому засіданні, а також і показанням потерпілого, оскільки вони здобуті в установленому законом порядку, підтверджуються іншими доказами по справі.

Суд вірно кваліфікує дії як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні відповідно обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 покарання, суд враховує, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України, ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідно покарання останніх.

Згідно ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд бере до уваги, що останній вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується задовільно, одружений має на утриманні одну малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відповідно на обліку в психіатричній лікарні та в наркологічному диспансері не перебуває, не займається суспільно корисною працею.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом визнається повне визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд бере до уваги, що останній вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується задовільно, не одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відповідно на обліках в психіатричній лікарні та в наркологічному диспансері не перебуває, не займається суспільно корисною працею, потерпілому відшкодував завдані злочином збитки.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом визнається повне визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Таким чином, із урахуванням думки потерпілого ОСОБА_6 відносно призначення обвинуваченим покарання, а саме без реального позбавлення їх волі, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 можливе без реального відбування покарання, тобто ізоляції від суспільства, і обвинуваченим можливо призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши відповідно їх від відбування покарання із випробуванням та покладенням на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст. 76 пп. 2-4 КК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання, співмірного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, є завершальним етапом розгляду кримінальної справи. Призначене покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засуджених, а також запобігти вчиненню нових злочинів. (ч.2 ст.50 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, засуджені особи можуть звільнятися від відбування основного покарання з випробуванням.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

В поряду ст. 100 п.9 КПК України підлягає вирішенню доля речових доказів.

Цивільний позов, судові витрати по справі відсутній.

Керуючись ст.ст. 368 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки шість місяців позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п.2- 4 ст. 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, місця роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п.2- 4 ст. 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, місця роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази по кримінальному провадженню за №0003509 від 25 листопада 2015 року, згідно постанов слідчого від 05.01. 2016 року та від 25.01. 2016 року мобільний телефон марки Нокія 6700 чорного кольору та гроші в сумі 500 доларів США та 1495 грн., які відповідно були передані під розписку потерпілому ОСОБА_6 повернути останньому.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України).

Вирок суду підлягає врученню, в порядку ст. 376 КПК України стороні обвинувачення прокурору, потерпілому та засудженим.

Суддя ОСОБА_1