г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2062/16-к
Номер провадження 1-кп/213/243/16
В И Р О К

Іменем України

06 жовтня 2016 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого -судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000466 від 04 квітня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта: неповна середня, не одруженого, не працюючого, мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.06.2008 року за ст. ст. 186 ч. 1, 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 14.10.2011 року від відбування призначеного покарання за постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07.10.2011 року на підставі ст.3 п. «а» Закону України «Про амністію у 2011 році»;
-за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.03.2012 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 13.11.2014 року від відбування призначеного покарання за постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 13 днів;
-за вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 07.07.2016 року за ст.ст.186 ч.2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, судимості не погашені,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 будучи раніше засуджений, в тому числі: вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.03.2012 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 13.11.2014 року від відбування призначеного покарання за постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 13 днів, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став і в період умовно-дострокового відбуття покарання знову вчинив умисний, корисливий злочин.
Так, 09.03.2015 року о 14 год. 41 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, скориставшись тим, що продавець ОСОБА_8 відволіклась та не має можливості спостерігати за його діями, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з кута, розташованого справа від входу до підсобного приміщення зазначеного магазину, таємно викрав побутові металеві гідравлічні ножиці марки «ТОРЕХ CR-V» розміром 600x24 см, довжиною 65 см., з ручками жовтого кольору, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1971 від 21.08.2016 року становить 307 гривень 39 коп., що належать ОСОБА_7 , після чого, утримуючи викрадене при собі, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, обернувши його на свою користь, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 307 грн.39 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України визнає повністю та підтвердив викладені у обвинувальному акті обставини і їх не оспорює. Злочин вчинив з корисливих мотивів. В скоєному розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не явилася, направила заяву в якій просила розглядати кримінальне провадження за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просила суворо не карати обвинуваченого.

На підставі ч.З ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення за ст.185 ч.2 КК України в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ч.1 ст.65 КК України, суд враховує відповідно до ст.12 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. ОСОБА_6 має не погашені судимості, скоїв кримінальне правопорушення по даному вироку в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення на 1 рік 2 міс.13 дн.., скоїв злочин середньої тяжкості, вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, не працював, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога з січня 2008 року, знятий з під нагляду в липні 2010 року через відсутність відомостей. Вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 07.07.2016 року ОСОБА_6 був засуджений за ст.ст.186 ч.2,75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки по епізоду вчинення злочину-06.05.2016 року.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, визнання вини у повному обсязі.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у вигляді позбавлення волі.

Одночасно, суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом, а також не має підстав для застосування ст. 75 КК України.

Оскільки, ОСОБА_6 вчинив вчинив злочин 09.03.2015 року, тобто в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, необхідно приєднати до покарання призначеного за даним вироком у вигляді позбавлення волі частково не відбуте покарання за вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 28.03.2012 року у вигляді позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 07.07.2016 року за ст.ст.186 ч.2,75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки по епізоду злочину, який вчинив 06.05.2016року, тобто скоїв злочин за вироком від 07.07.2016 року до постановлення вироку по даному кримінальному провадженню- злочин по якому вчинив 09.03.2015 року, за який повинен реально відбувати покарання, суд вважає, що є недопустимим застосування принципів поглинення, повного або часткового складання покарань за правилами ч.4 ст.70 КК України, а тому вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 07.07.2016 року, яким призначено покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком- необхідно виконувати самостійно.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_6 у вигляді взяття під варту необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_6 у строк відбутого покарання строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 30.08.2016 та по день проголошення вироку -06 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.2 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, приєднати до покарання призначеного за даним вироком у вигляді позбавлення волі частково не відбуте покарання за вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 28.03.2012 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_6 у вигляді взяття під варту залишити до набрання вироком законної сили.

Строк покарання рахувати з 30 серпня 2016 року.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбутого покарання строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 30.08.2016 року та по день проголошення вироку -06 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 07.07.2016 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ст.ст.186 ч.2,75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки - виконувати самостійно.

Речові докази: побутові металеві гідравлічні ножиці марки «ТОРЕХ CR-V» розміром 600x24 см, довжиною 65 см., з ручками жовтого кольору, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити у останьої ;
-оптичний диск білого кольору формату «DVD-RW», фірми «ARITA» із записом з камер відео спостереження «1,2,3 за 09.03.2015 року, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження- залишити при ньому;

-оптичний диск формату «СD-R», на який скопійовано відеозображення проведеного слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від 30 серпня 2016 року (електронна папка з назвою «слідчий експеримент 30.08.2016» з файлом «МОV009», який знаходиться при матеріалах кримінального провадження- залишити при ньому;

Матеріали кримінального провадження № 0000466 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/2062/16-к, пр.1-кп/213/243/16.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили.

Відповідно до статті 395 КПК України апеляційна скарга на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, подається через суд, який ухвалив судове рішення, до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1