Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/394/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0001375 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічної освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

17 грудня 2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 06.02.2012 року за постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2012 року умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 6 місяців 21 день,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання в виді 4 років позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Злочин вчинено за таких обставин.

Так, 19 квітня 2015 року в вечірній час ОСОБА_6 , з метою вчинення крадіжки, проник до тамбуру біля квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 . Діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю власника квартири, таємно викрав з тамбуру міжкімнатні дерев`яні двері в кількості чотирьох штук зі скляними вставками марки «Фортіс» вартістю 900 грн. за кожні двері, загальною вартістю 3600 грн. та пральну машинку «Rainford» вартістю 1500 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 5100 грн.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інтонації, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд. При цьому вказує, що він під час досудового слідства був вимушений себе оговорити, оскільки є наркозалежною особою, а працівники міліції застосовували до нього методи психологічного тиску. Через свій хворобливий стан визнав себе винним у вчиненні злочину, який не вчиняв.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції обвинуваченого та просив вирок суду залишити без зміни, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів.
Так, допитаний під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю і показав, що в будинок АДРЕСА_3 він прийшов в гості до свого знайомого. Проходячи повз тамбура на другому поверсі, помітив, що двері тамбура повністю не були зачинені, в тамбурі стояли речі. Він залишив мітку на дверях тамбуру, а саме, в двері тамбуру вставив рекламу, щоб в подальшому дізнатися, чи буде хто відкривати двері тамбуру. Через деякий час він знову прийшов до дверей даного тамбуру і помітив, що ніхто не приходив. Тоді він домовився з своїми знайомими про перевезення речей, які знаходилися в тамбурі, а саме пральної машинки та міжкімнатних дверей в кількості 4 штук до себе додому. Знайомим повідомив, що ці речі належать його матері. Ввечері знайомі допомогли перевезти йому дані речі до нього додому. При винесенні речей з тамбуру його ніхто не помітив. Він розумів, що вчинив злочин. Міжкімнатні двері він відвіз на дамбу і заховав, а пральна машинка залишилася у нього вдома і він віддав її потерпілій, коли був виявлений даний злочин. Про вчинене жалкує. Підтвердив вчинення злочину при приведених обставинах, у вчиненому розкаявся, погодився з кваліфікацією злочину.

Колегія суддів зауважує, що згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і дійшов правильного висновку, що обвинувачений винний у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 /search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_08_12/pravo1/T012341.html?pravo=1" title="Кримінальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001">КК України, правильно кваліфікувавши його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.

Відповідно до протоколу судового засідання суд першої інстанції згідно із вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст фактичних обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (т.2 а.к.п.26). За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відносно того, що він не вчиняв злочин, за який його засуджено, колегія суддів вважає безпідставними, метою яких є уникнення кримінальної відповідальності.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, місцевий суд у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний злочин, маючи непогашену судимість за попередній злочин, не працює. За місцем проживання характеризуються посередньо, не має постійного місця проживання, страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, заподіяну шкоду потерпілій відшкодував частково. Обставиною, пом`якшуючою покарання суд правильно визнав щире каяття. Обставиною, обтяжуючою покарання, є рецидив злочину. З урахуванням усіх обставин кримінального провадження, суд обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке є достатнім і необхіднім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, правильно зробивши висновок про відсутність підстав для призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року, стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2