Справа № 639/5866/16-к 1-кп/639/383/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2016 року м. Харків
Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з середньою освітою, на підставі ст. 89 КК України не засуджений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_4 , 06 липня 2016, близько 09 гол. 30 хв., перебуваючи на території домоволодіння, яке належить раніше йому знайомій ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , помітив належне останній майно у вигляді плетеної сумки, що була залишена без нагляду потерпілою, та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного поступу, ОСОБА_4 , таємно заволодів майном потерпілої, а саме: телевізором «Junlipu», вартістю 350 гривень, електричним чайником «Tefal Delfine», вартістю 290 гривень, антенною «Eurosky», вартістю 175 гривень, двома металевими ключами для закатки кришок консервації, вартістю на загальну суму 100 гривень, 50 металевими кришками для консервації, вартістю 35 гривень, та подовжувачем EL SB-ТС, вартістю 160 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим причинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1110 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №7542 від 22.07.2016.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
28 липня 2016 року в м. Харкові між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладена угода про примирення, відповідно до якої ОСОБА_4 зобов`язується повно та беззастережно визнати свою провину в обсягу та за обставин, викладених в повідомленні про підозру та обвинувальному акті в судовому провадженні. Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком.
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 провину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 проти затвердження угоди про примирення із підозрюваним ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженого покарання не заперечувала.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою підозрюваним виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про примирення від 28 липня 2016 року укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .
Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертизи в сумі 440 гривень 50 коп. на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України, суд,
ухвалив :
Затвердити угоду про примирення від 28 липня 2016 року, що укладена в м. Харкові між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання, навчання, роботи.
Копію вироку після проголошення вручити підозрюваному, потерпілому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суддя ОСОБА_1