У Х В А Л А

13 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_4., розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 15 лютого 2016 року задовольнив клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 191 Кримінального кодексу України.

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 25 лютого 2016 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на зазначену ухвалу слідчого судді з тих підстав, що вона апеляційному оскарженню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 14 березня 2016 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вищевказану ухвалу апеляційного суду, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачалося, що підстав для задоволення скарги немає.

Захисник ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій порушував питання про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_2, просив її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Заявник обґрунтовував свої вимоги тим, що зазначене судове рішення касаційного суду постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і суперечить правовим позиціям Конституційного Суду України та практиці Європейського суду з прав людини. На думку захисника ОСОБА_1, ухвалу слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування, може бути оскаржено в апеляційному порядку навіть за відсутності прямої вказівки на це у статті 309 КПК та передбаченої у цій же статті заборони оскарження інших, не зазначених у ній, ухвал слідчого судді, оскільки таке судове рішення стосується прав та інтересів особи, яка є стороною кримінального провадження, і забезпечення його апеляційного та касаційного оскарження є складовою права особи на доступ до правосуддя.

При здійсненні суддею-доповідачем перевірки відповідності заяви захисника ОСОБА_1 вимогам КПК було встановлено, що зі змісту заяви не зрозуміло, з якої саме підстави або підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу, її подано. Заява не містила належного обґрунтування жодної із зазначених підстав. На підтвердження останніх заявником не було надано жодних копій судових рішень, а зі змісту долученої до заяви копії оскаржуваної ухвали суду касаційної інстанції від 14 березня 2016 року неможливо було встановити, чи стосується вона інтересів ОСОБА_2 До того ж указана копія не містила даних про джерело її походження. Доводи заяви зводилися до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, проте їх перевірка поза межами законодавчо визначених повноважень Верховного Суду України щодо перегляду судових рішень у порядку, передбаченому главою 33 КПК, є недопустимою.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 23 березня 2016 року захисника ОСОБА_1 було повідомлено про невідповідність його заяви вимогам статей 448 і 449 КПК та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - до 23 квітня 2016 року. Також заявнику було роз'яснено, що у разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде йому повернуто.

8 квітня 2016 року до Верховного Суду України надійшло клопотання захисника ОСОБА_3, в якому він просить відкрити провадження за його раніше поданою заявою. До клопотання долучено завірену належним чином копію ухвали суду касаційної інстанції від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_2, про перегляд якої порушується питання. Нової уточненої заяви на виконання вимог ухвали судді Верховного Суду України захисник ОСОБА_3 не подав, а доводи, наведені у клопотанні, за змістом аналогічні доводам його попередньої заяви. Крім того, у клопотанні заявник зазначає про відсутність практики неоднакового правозастосування касаційного суду у питанні щодо можливості оскарження ухвал слідчих суддів про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування. Але при цьому наполягає на перегляді ухвали суду касаційної інстанції від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 з метою забезпечення Верховним Судом України єдності судової практики у зазначеному питанні. В даному аспекті суддя-доповідач повторно звертає увагу заявника на те, що вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду судових рішень Верховним Судом України є недопустимим, оскільки призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням статті 445 КПК і буде суперечити принципу правової визначеності.

Отже, захисник ОСОБА_3 не усунув недоліків, зазначених в ухвалі судді Верховного Суду України від 23 березня 2016 року, у зв'язку з чим заява підлягає поверненню заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви на підставах, передбачених у частині четвертій цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або на інших підставах, ніж ті, які були предметом розгляду.

Керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и л а:

заяву захисника ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_4