Номер провадження: 11-кп/785/444/16
Номер справи місцевого суду: 510/1914/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.0206 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

виправданого: ОСОБА_7

і адвоката: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляцією прокурора на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 26 січня 2016 року.

Цім вироком виправдано:

ОСОБА_7 , 1994 року народження, уродженця міста Рені Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, інваліда 3-ої групи, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- за ст. 286 ч. 2 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового слідства ОСОБА_7 було пред`явлено підозру у тому, що 08.04.2014 р., приблизно о 01.00 год., він, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , при цьому не маючи посвідчення на право керуванням транспортним засобом відповідної категорії, що є порушенням п.2.1 «а» «Правил дорожнього руху», та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху», рухався по вул. Леніна в м. Рені з боку порту «Рені» в напрямку залізничного вокзалу. На відрізку дороги між вулицями Шевченка та 3-го Гвардійського полку, ОСОБА_7 , в порушення п.2.3 «б» та п.12.1 «Правил дорожнього руху», будучи неуважним, не обрав безпечну швидкість руху, відволікся і не впоравшись з керуванням автомобілем, допустив виїзд за межі проїжджої частини вправо, де скоїв наїзд на дерево навпроти будинку №117 по вул. Леніна.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажирка вказаного автомобіля ОСОБА_10 , яка знаходилась на задньому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №115/41 від 28.07.2014 р., внаслідок вищевказаної ДТП потерпіла ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляції прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області вважая вирок незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме суд не взяв до уваги докази які могли істотно вплинути на його висновки та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, просив вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами. Згідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком три роки.

У змінах до апеляційної скарги, заступник прокурора Одеської області просить скасувати вирок у зв`язку з істотним порушенням вимого кримінального процесуального закону, стверджуючи, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не містить формулювання обвинувачення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав зміни до апеляційної скарги, виправданого та адвоката, які визнали порушення процесуального законодавства при розгляді справи, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги зі змінами, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Частина 1 ст. 37 передбачає також можливість призначення групи прокурорів для здійснення повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні.

У криминальному провадженні відсутні повноваження прокурора ОСОБА_11 .

Крім того, згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є у тому числі: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону України є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Твердження суду про те, що ОСОБА_7 досудовим слідством обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не відповідає дійсності, оскільки складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт, щодо останнього, свідчить про повідомлення ОСОБА_7 про підозру, і не містить формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно п.13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України - є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 викладені лише анкетні данні, зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювався останній на стадії досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Разом з цим, вказані відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_7 , за цим процесуальним рішенням (обвинувальним актом) - фактично має статус підозрюваного.

Аналіз наведених норм КПК України вказує на те, що обвинувальний акт передається до суду і за допомогою саме цього документу ініціюється процес судового кримінального провадження відносно певної особи, він дійсно виступає як акт обвинувального характеру, що має визначені законом процесуальні наслідки.

Проте, суд першої інстанції на вказані недоліки обвинувального акту уваги не звернув і за відсутності пред`явленого у встановленому законом порядку обвинувачення ОСОБА_7 , розглянув фактично не висунуте обвинувачення та ухвалив щодо нього вирок, що є неприпустимим.

З огляду на положення ст. 7, 9 КПК України, з урахуванням ігнорування судом першої інстанції положень ст. 291 КПК України щодо відповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КПК України та вказане порушення, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 412, 415 КПК України, визнається апеляційним судом суттєвим.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог ст. 314 КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені при апеляційному розгляді та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог КПК України, провести підготовче провадження у відповідності до вимог Глави 27 Розділу IV КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст. 2, 7 КПК України.

З огляду на , що при розгляді даного провадження були допущені процесуальні порушення, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку, колегія суддів не дає оцінку правильності висновку суду про невинність ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляцію заступника прокурора Одеської області задовольнити.
Вирок Ренійського районного суду Одеської області від 26 січня 2016 року, в відношенні ОСОБА_7 , скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження, в іншому складі суддів, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3