АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1139/16 Справа № 196/924/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року про накладення арешту на майно,

за участю прокурора ОСОБА_7 , представника заявника адвоката ОСОБА_8 , заявника ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Зазначає, що вона не є підозрюваним у кримінальному провадженні. Ані у клопотанні слідчого, ані в ухвалі суду, не зазначено ідентифікуючих ознак арештованого майна. Суд належним чином не мотивував фактичними обставинами кримінального провадження підстави для накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року було задоволено клопотання слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, а саме автомобіля «Mercedes Benz Е200К», д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 та перебуває у володінні ОСОБА_10 , з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним транспортним засобом.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що в даному випадку, підставою для арешту транспортного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є зберігання на ньому слідів кримінального правопорушення, а тому клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, пояснення слідчого, перевіривши надані матеріали і матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Колегією суддів встановлено, що СВ Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від 08 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за заявою ОСОБА_11 , про те, що близько 17.50 години він на автомобілі марки «Мерседес Бенц SLK-200», 2001 року випуску, д/н « НОМЕР_3 » 23-го регіону прибув до домоволодіння за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 . В той час до нього підійшов невідомий йому раніше чоловік, який наніс йому один удар кулаком по обличчю, після чого сів у вказаний автомобіль та зник на ньому в напрямку м. Дніпро.

12 вересня 2016 року, в межах вказаного кримінального провадження, слідчий звернувся з клопотаннями про накладення арешту на майно, а саме, автомобіль «Mercedes Benz Е200К», д/н НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 10 вересня 2016 року автомобіль «Mercedes Benz Е200К», д/н НОМЕР_1 визнаний речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого.

Розглядаючи зазначене клопотання, слідчий суддя діяв у відповідності до вимог ст.173 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя цілком обґрунтовано, врахувавши наявні у кримінальному провадженні докази, дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, оскільки воно відповідає критеріям ст.98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні та має значення для встановлення обставин скоєння зазначеного кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, доводи апелянта про те, що у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту на зазначений автомобіль, є безпідставними.

Доводи заявника про те, що вона не є підозрюваною у зазначеному кримінальному провадженні, колегія суддів не бере до уваги, оскільки арешт майна, яке відповідає критеріям, визначеним п.4 ч.2 ст.167 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначений автомобіль, з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним транспортним засобом, з метою забезпечення збереження речового доказу та встановлення обставин скоєння зазначеного кримінального правопорушення, що не суперечить вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на автомобіль, слідчим суддею були дотримані положення ст.ст.131, 170-173 КПК України, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, істотних порушень вимог КПК України при її постановлені допущено не було, підстав вважати що на зазначений автомобіль необґрунтовано накладено арешт - немає, тому апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року про накладення арешту на автомобіль «Mercedes Benz Е200К», д/н НОМЕР_1 , з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним транспортним засобом залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду:

____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4