Справа № 157/482/16-к
Провадження №1-кс/157/49/16
УХВАЛА

25 травня 2016 року м.Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого відділення Камінь-Каширського відділу ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 23 лютого 2013 року внесено до ЄРДР за №0000155,

в с т а н о в и в :

У поданій до суду скарзі заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23 лютого 2013 року за №0000155, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, скасовувалась постанова про закриття у ньому провадження у зв`язку з тим, що не були допитані всі свідки, його (заявника) не було ознайомлено з висновками проведених експертиз та не ознайомлено з матеріалами кримінального провадження.

На порушення вказаних вимог слідчий ОСОБА_5 так і не ознайомивши його з результатами експертизи та зібраними у справі доказами 10 травня 2016 року знову прийняв постанову про закриття кримінального провадження, яку він отримав 16 травня 2016 року.

Дану постанову вважає незаконною, просить її скасувати.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав повністю з підстав, які в ній зазначені та пояснив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено упереджено, не об`єктивно. Замість того, щоб притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, слідчий незаконно виніс постанову про закриття відносно нього кримінального провадження за вчинений злочин. Просить її скасувати.

Прокурор, слідчий вважають, що так як при закритті кримінального провадження виконані всі необхідні дії, підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, прокурора, слідчого, вивчивши матеріали кримінального провадження доходжу висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.2, ч.2 ст.9 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.ст.92, 110 цього Кодексу обов`язок доказування обставин, передбачених його ст.91, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

В постанові слідчого, прокурора мають бути наведені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 10 травня 2016 року, винесеною по матеріалах досудового розслідування, відомості про які 23 лютого 2013 року внесено до ЄРДР за №0000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.3-5), підставами для закриття кримінального провадження є відсутність доказів на підтвердження порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, у тому числі і ОСОБА_6 , що спричинило ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто події цього кримінального правопорушення.

Слідчий вважає, що мало місце отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок власних необережних дій, а саме падіння з велосипеда під час руху по слизькій, вкритій мокрим снігом дорозі.

На підтвердження цього слідчий посилається на показання потерпілого, які на його думку є суперечливими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються іншими зібраними доказами, а навпаки ними спростовуються, на показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які з його міркувань не підтвердили факт дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої потерпілий отримав тілесні ушкодження.

Крім цього, на підтвердження свого вищезгаданого висновку слідчий посилається на висновки інженерно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року за №15, згідно якого слідів, які б вказували на пошкодження та контактування співставлених автомобіля ОСОБА_6 і велосипеда потерпілого з якого останній впав і отримав травму, не виявлено; комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи за №12 від 03 квітня 2015 року, за яким не виключається можливість утворення виявленого у потерпілого тілесного ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового перелому внутрішнього виростка, великогомілкової кістки, внаслідок його падіння із велосипеда на дорожнє покриття лівою боковою поверхнею тулуба.

Такий його висновок суперечить матеріалам кримінального провадження і є передчасним.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000155, відомості по якому за заявою ОСОБА_7 від 22 лютого 2013 року наступного дня внесено до ЄРДР за ч.1 ст.286 КК України, 22 лютого 2013 року близько 21 год. ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «Нива», номерний знак НОМЕР_1 порушив Правила дорожнього руху України та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження (а.с.1 матеріалів кримінального провадження далі а.с.).

За повідомленням Камінь-Каширської ЦРЛ (а.с.5), 22 лютого 2013 року о 20 год. 30 хв. до її приймального відділення було доставлено потерпілого ОСОБА_4 з переломом великогомілкової кістки, яку він згідно його слів отримав внаслідок ДТП.

Згідно показань потерпілого (а.с.16-17, 26, 51-54), підтримані ним як під час одночасного допиту з ОСОБА_6 (а.с.76-79) так і під час проведення за його участі слідчого експерименту (а.с.80-84), 22 лютого 2013 року приблизно о 20 год. він велосипедом повертаючись з роботи проїзджав площею Культури м.Камінь-Каширський у напрямку ресторану «Полісся». В цей час з-заді наздогнав його автомобіль марки «Нива» червоного кольору і об`їзджаючи його зліва повернув праворуч зачепивши при цьому переднє колесо його велосипеда, внаслідок чого він «просунувшись» по його (автомобіля) правій частині впав на асфальтове покриття відчувши біль у лівій нозі.

Після наїзду автомобіль поїхав у напрямок багатоквартирного будинку, що за баром «Каштан».

В районній лікарні до якої він був госпіталізований у зв`язку з отриманою травмою до нього заходив раніше не знайомий йому ОСОБА_6 , якого він впізнав як особу, яка вчинила на нього наїзд. Останній зізнавався йому у вчиненні такого наїзду, пропонував йому гроші на відшкодування завданої цим шкоди, просив не притягати його до відповідальності.

Показання потерпілого не є суперечливими, як на те вказує слідчий, а навпаки на відміну від непослідовних показань ОСОБА_6 , є послідовними, такими, які підтверджені багатьма іншими доказами.

Зокрема, згідно висновку судово-медичної експертизи №285 (а.с.31), виявлене у потерпілого тілесне ушкодження у вигляді закритого внутрішньо- суглобового перелому внутрішнього виростка лівої великогомілкової кістки, внаслідок його падіння із велосипеда на дорожнє покриття лівою боковою поверхнею тулуба, по ступені тяжкості відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, яке утворилось від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючих поверхонь останнього (останніх). Не виключається, що воно могло виникнути при падінні потерпілого з велосипеда за вказаних ним обставин на асфальтовану поверхню дороги під час ДТП.

Як вбачається з протоколу огляду місця події, який було розпочато о 22 год. 10 хв. 22 лютого 2013 року (а.с.7-10), автомобіль, на який вказав потерпілий і який належить ОСОБА_6 , було виявлено за баром «Каштан» біля під`їзду багатоквартирного будинку, тобто у тому місці на яке відразу після наїзду вказав потерпілий.

На його боковій правій поверхні починаючи від переднього бокового крила та закінчуючи заднім таким крилом було виявлено продовгуватий слід тертя та відлущення фарби.

Походження цього пошкодження, його оцінку у співвставленні з показаннями потерпілого слідчим не встановлено і не дано.

Не дано слідчим оцінки і тому, що на капоті цього автомобіля на відміну від його верхньої, задньої частин у погоду, коли на дворі випадав сніг, снігу не було. На це було звернуто його увагу вказівкою слідчого управління УМВС України у Волинській області (а.с.27), за яким відсутність за вказаних обставин снігу на капоті вказувало на використання автомобіля незадовго до його огляду.

Дана вказівка пов`язана з показаннями ОСОБА_6 , за яких він вищевказаного дня за одними показаннями користувався цим автомобілем до обіду (а.с.24), а в інших до 18 год. (а.с.11).

Пізніше дані ним показання про те, що належним йому автомобілем міг користуватись його брат ОСОБА_19 взагалі не перевірялись.

Як вбачається з аналізу Волинського обласного наркологічного диспансеру та заключення нарколога Камінь-Каширської районної лікарні (а.с.46-47), у крові ОСОБА_6 взятої у нього 22 лютого 2013 року о 22 год. 45 хв. виявлено 2,2 проміле алкоголю.

Слідчий обмежившись показаннями останнього про вживання ним алкоголю після 21 год. 22 лютого 2013 року за місцем свого проживання, достовірність їх не перевіряв.

Вчинення наїзду на потерпілого ОСОБА_6 визнавав у власноруч написаній ним в приміщенні районної лікарні в присутності працівників ДАІ ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розписці (а.с.15), що ствердили як зазначені свідки, так і сам ОСОБА_6 .

На доставлення до райлікарні 22 лютого 2013 року потерпілого внаслідок отриманої ним травми під час ДТП показав і черговий на той день лікар ОСОБА_15 (а.с.144).

Даним доказам в їх сукупності, які узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, слідчим належної оцінки не дано.

Висновки інженерно-технічної та комплексної судово-медичної і інженерно-транспортної експертиз, проведені у 2016 році, тобто по спливу трьохрічного строку з часу ДТП, на підставі яких слідчий обґрунтовує відсутність події кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України (а.с.90-96, 99-112), вищезгаданих доказів не спростовують.

Навпаки, останній висновок підтверджує можливість отримання потерпілим виявленого у нього тілесного ушкодження при падінні з велосипеда на дорожнє покриття лівою боковою поверхнею тулуба.

Для висновку якими частинами під яким кутом відбувся первинний контакт автомобіля марки «НИВА» під керуванням водія ОСОБА_6 та велосипеда під керуванням ОСОБА_4 де саме відбулось зіткнення, експерт просив слідчого надати для огляду вказані транспортні засоби «у тому стані і тої комплектації, в якому вони були безпосередньо після ДТП».

Слідчим дане клопотання експерта не могло бути задоволено.

Як показав потерпілий, велосипед, на який було вчинено наїзд, ним було відремонтовано, зокрема замінено переднє колесо, ще весною 2013 року і з цього часу продовжував використовуватись у власних цілях. Вилучений він був у нього слідчим для проведення експертизи через півтора року після ДТП.

Автомобіль, яким було вчинено наїзд на потерпілого за його показаннями, речовим доказом було визнано 05 березня 2014 року (а.с.48) і в той же день передано на зберігання тому ж ОСОБА_6 .

За таких обставин висновок інженерно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року за №15, про неможливість встановити чи мало місце контактування згаданих автомобіля та велосипеда, під яким кутом, можливе місце їх зіткнення, не може бути покладено в основу закриття кримінального провадження.

Враховуючи встановлені обставини, які потребують додаткової перевірки та додаткового аналізу, висновок досудового розслідування про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, є передчасним.

Керуючись ст. ст. 306, 307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Камінь-Каширського відділу ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 10 травня 2016 року про закриття кримінального провадження відомості про яке, 23 лютого 2013 року внесенодо ЄРДР за №0000155, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з відсутністю події цього кримінального правопорушення, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1