Справа № 521/8497/16-к
Номер провадження:1-в/521/2881/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ПВК УДПтСУ в

Одеській області (№ 51) ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі із застосування відеоконференції, клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Грузія, болгарина, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, маючого неповнолітню дитину, до засудження мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого: 17.02.2016 року Апеляційним судом Одеської області за ч. 4 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, з конфіскацією ? частини всього належного майна-

В С Т А Н О В И В:
З клопотання адвоката ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, з конфіскацією ? частини всього належного майна. Засуджений відбув більше ? строку покарання та підлягає умовно-достроковому звільненню. 23.03.2016 року спеціальною комісією ПВК № 51 відмовлено в поданні до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі того, що останній не довів свого виправлення. Із зазначеним висновком та характеристикою, наданою адміністрації ПВК № 51 на засудженого, адвокат ОСОБА_6 не згоден.

Відповідно до клопотання ОСОБА_5 має сім`ю, трьох дітей, у тому числі неповнолітню доньку, та батька, який тяжко хворіє. Відповідно до характеристик наданих відповідними організаціями та посадовими особами, ОСОБА_5 характеризується позитивно. Зазначені обставини, вказують на певні особисті якості засудженого ОСОБА_5 , як людини, поведінка якої свідчить про мінімальні ризики рецидиву скоєння злочину в майбутньому. На підставі вищевикладеного адвокат просить звільнити засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково.

Прокурор та представник ПВК № 51 заперечували проти задоволення клопотання та звільнення від відбування покарання умовно достроково ОСОБА_5 оскільки останній не довів своє виправлення.
Засуджений просив задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково.

Вислухавши клопотання адвоката, думку прокурора, представника ПВК № 51, засудженого та адвоката, вивчивши клопотання з додатковими матеріалами, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Під час розгляду клопотання колонії, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, обставини за якими було засуджено ОСОБА_5 , а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

У даному випадку ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, який відноситься до особливо тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Таким чином, метою ухвали Апеляційного суду Одеської області було не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата засудженому за вчинений особливо тяжкий злочин. У вказаній якості кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання.

Забезпечення цієї мети обов`язкова відповідь держави на вчинення злочину. При цьому суд враховує і те, що сам факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого і суспільства.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджено його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

В судовому засіданні встановлено, що фактично ОСОБА_5 у колонії покарання не відбував, оскільки тривалий час знаходився в слідчих ізоляторах та приймав участь в судових засіданнях. Вказана обставина в свою чергу призвела до неможливості належним чином охарактеризувати засудженого адміністрацією колонії, виявити позитивні і негативні риси особистості, дізнатись його поведінку у побуті і колективі, оцінити його навички у труді, бажання бути корисним та необхідним в суспільстві і саме головне, чи дійсно період знаходження в ізоляції змінив особистість ОСОБА_5 не тільки по відношенню до подій які він вчинив, але й перш за все по відношенню до себе та свого ставлення до зовнішнього життя.

Вибір тактики захисту та лінії захисту під час судового розгляду є безумовним правом підозрюваного (обвинуваченого), однак очевидним у даному випадку є той факт, що ОСОБА_5 не тільки не визнав своєї вини під час всього судового розгляду але й створював певні законні процесуальні умови, які викликали такий тривалий судовий розгляд провадження, що в свою чергу призвело до тривалого попереднього ув`язнення.

На виконання положень ч. 5 ст. 72 КК України, судом засудженому ОСОБА_5 зараховано до строку покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 14.05.2011 року по 17.02.2016 року, що становить 4 роки 9 місяців. Тобто засудженому скорочено достатньо великий строк покаранняі тому застосування ст. 81 КК України та звільнення засудженого умовно-достроково, на думку суду не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності.
Враховуючи викладені обставини, а також особу засудженого, тяжкість вчиненого злочину, відсутність стабільної законослухняної поведінки при відбутті покарання та відсутність належних відомостей про особу засудженого і його відношення до праці, суд вважає, що в задоволені клопотання адвоката необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення не має.

Керуючись ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, СУД, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: