Справа № 577/4016/16-к
Провадження № 1-кп/577/321/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Конотопа Сумської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 26 грудня 2011 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Ухвалою Шостинського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2013 року невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі строком на 1 рік 19 днів. Звільнений 19 серпня 2013 року умовно-достроково на 8 місяців 14 днів,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
30 серпня 2016 року близько 7 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на третьому поверсі будівлі готелю «Україна» по пр. Миру, 2 в м. Конотопі Сумської області, з метою викрадення чужого майна вирішив зайти до готельного номеру № 314. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 відкрив двері до готельного номеру № НОМЕР_1 та побачив, що у кімнаті нікого не має, а на тумбочці знаходиться апарат мобільного зв`язку «iPhone 5 16 Gb», зарядний пристрій до нього та обкладинка-візитниця. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та користуючись відсутністю у готельному номері № 314 будь-яких осіб, ОСОБА_4 викрав апарат мобільного зв`язку «iPhone 5 16 Gb» та зарядний пристрій до нього вартістю 3 783 грн 00 коп, обкладинку-візитницю, яка не представляє матеріальної цінності, з грошима в сумі 230 грн 00 коп, банківськими картами та документами на ім`я ОСОБА_5 . Всього ОСОБА_4 викрав належне ОСОБА_5 майно на загальну суму 4 013 грн 00 коп. З викраденими речами ОСОБА_4 залишив готельний номер № 314 будівлі готелю «Україна» та в подальшому розпорядився викраденими речами на власний розсуд.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/3405е від 19 вересня 2016 року, залишкова вартість апарату мобільного зв`язку «iPhone 5 16 Gb» та зарядного пристрою до нього станом на 30 серпня 2016 року складає 3 783 грн 00 коп (а. 28-30 наданих матеріалів).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що 30 серпня 2016 року близько 01 год. біля готелю «Україна» по пр. Миру, 2 в м.Конотопі Сумської області він зустрів раніше незнайомого йому чоловіка, який запропонував піднятися у його номер у готелі «Україна» та випити пива. Він пристав на пропозицію та вони піднялися в номер вказаного чоловіка, де вживали пиво і горілку. Потім він заснув в номері у цього чоловіка. 30 серпня 2016 року о 6 год. 30 хв. він прокинувся та близько 7 год. 00 хв. сказавши, що йде додому, став виходити з готелю. Коли він спускався по сходовій клітці, то у нього виник намір на скоєння крадіжки чужого майна. З цією метою він зайшов на третій поверх готелю, де побачив, що двері до однієї з кімнат, як потім з`ясувалося готельного номеру № НОМЕР_1 , були трохи відчинені. З метою скоєння крадіжки він вирішив зайти до вказаного готельного номеру. Відчинивши двері, він зайшовши до кімнати і побачив, що там нікого не має. Коли він оглянув готельний номер, то побачив, що на тумбочці за ліжком біля вікна на зарядці знаходиться апарат мобільного зв`язку «iPhone», а з іншого боку на тумбочці знаходиться візитниця. Розуміючи, що його ніхто не бачить, він, викрав мобільний телефон марки «iPhone», зарядку до нього, візитницю. Поклавши викрадені речі до кишені свого одягу, він залишив приміщення готелю «Україна». По дорозі він роздивився візитницю та побачив, що там були кошти в розмірі 230 грн 00 коп. Гроші він одразу ж витратив на власні потреби, а решту речей сховав біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_3 , де проживає. Цього ж дня ввечері його запросили до себе працівники поліції та стали розпитувати чи йому щось відомо про крадіжку речей із готелю «Україна». Він одразу ж вирішив зізнатися у скоєному та співпрацювати зі слідством, тому розповів про обставини скоєння ним злочину, показав місце, де сховав викрадені речі. Він щиро розкаюється у скоєному, має намір пройти курс лікування, щоб епізодично не вживати наркотичні засоби, вирішує питання щодо офіційного працевлаштування, бажає повністю змінити своє життя.
На думку суду, вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до приміщення.
Суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, але вважає, що кваліфікуюча ознака як проникнення у «приміщення» зазначена не вірно.
Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 (п. 22 постанови) поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей чи матеріальних цінностей (виробниче чи службове приміщення підприємства, установи, організації, гараж, інша будівля господарського призначення, яка відокремлена від житлових будівель тощо). В той час як «під житлом» потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо).
Таким чином, своїми діями, які виразилися у таємному викраденні належного потерпілому ОСОБА_5 майна з проникненням до його номеру у готелі, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
До обставин, які обтяжують покарання суд відносить рецидив злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання.
Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, характеру вчинених ОСОБА_4 дій, а також враховуючи молодий вік обвинуваченого, ту обставину, що він повністю визнав себе винним у скоєнні злочину, раніше злочинів проти власності не вчиняв, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого ОСОБА_5 , який будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має та при призначенні покарання покладається на розсуд суду, тобто не наполягає на призначенні реальної міри покарання, суд приходить висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування ним покарання, а тому при призначенні йому покарання слід застосувати ст. 75 КК України.
Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції, дозволить забезпечити належний контроль за його поведінкою.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведеної судової товарознавчої експертизи в розмірі 263 грн 88 коп (а.с. 27 наданих матеріалів) підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Речові докази у справі: апарат мобільного зв`язку «iPhone 5 16 Gb», зарядний пристрій до нього, обкладинку-візитницю з банківськими картками ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_5 , карта доступу № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_5 , дисконтні картки торгівельних мереж в кількості 15 штук, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 (а. 18,19 наданих матеріалів), - залишити останньому.
Керуючись ст.ст. 124,128, 368, 370, 371 КПК України,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого йому судом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; 2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; 3) періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 263 грн 88 коп (двісті шістдесят три грн 88 коп).
Речові докази у справі: апарат мобільного зв`язку «iPhone 5 16 Gb», зарядний пристрій до нього, обкладинку-візитницю з банківськими картками ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_5 та карту доступу № НОМЕР_6 , видані на ім`я ОСОБА_5 , дисконтні картки торгівельних мереж в кількості 15 штук, передані на зберігання потерпілому, залишити потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Інші учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1