Справа № 749/722/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/535/2016
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
22.04.2016 м. Чернігів
Суддя апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року,-
в с т а н о в и в :
Вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, з професійно-технічною освітою, раніше неодноразово судимий, засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

На даний вирок прокурором подано апеляційну скаргу, в якій стоїть вимога про скасування вироку суду і постановлення вироку апеляційним судом у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Крім того, прокурор просить постановити новий вирок з урахуванням кваліфікуючої ознаки повторності злочинів.

Апеляційна скарга, подана прокурором, не відповідає вимогам, які пред`являються до неї в ст. 396 КПК України.

Зокрема, апеляційний суд переглядає судові рішення, але в межах пред`явленого обвинувачення, як про це йдеться в положеннях ст. 337 КПК України.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Як видно з обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 , в ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими та зазначена відповідна правова кваліфікація кримінального правопорушення, а саме: " ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, яке виразилось в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло".

Вказуючи про відсутність у мотивувальній частині вироку кваліфікуючої ознаки "повторність", прокурором залишено поза увагою, що хоча ОСОБА_4 і мав непогашену судимість за ч.2 ст. 185 КК України і знову обвинувачувався у вчиненні аналогічного злочину, проте органом досудового розслідування і прокурором кваліфікуюча ознака повторності в обвинувальному акті зазначена не була. При розгляді справи в суді першої інстанції прокурор не скористався своїм правом змінити обвинувачення. Місцевий суд розглянув справу на засадах диспозитивності і в межах того обвинувачення, яке було пред`явлено обвинуваченому, зокрема без кваліфікуючої ознаки повторності злочину.

В даний час можливості для зміни обвинувачення втрачені а суд апеляційної інстанції у відповідності до ч. 4 ст. 404 КПК України не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуто в суді першої інстанції.

Вказані суперечності між вимогами апеляційної скарги та закону позбавляють апеляційний суд прийняти відповідне рішення, у зв`язку з чим скарга не може бути призначена судом до розгляду. В такому випадку, згідно вимог ст. 399 КПК України, суддя доповідач повинен надати строк автору апеляційної скарги для усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 399 КПК України, суддя

у х в а л и в :

Надати прокурора ОСОБА_3 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, строк для усунення нею недоліків апеляційної скарги до 5 травня 2016 року.

Копію ухвали направити прокурору ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2