НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
21 листопада 2016 року Справа № 322/904/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Світла Долина Новомиколаївського району Запорізької області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню освіту, заміжня, має на утриманні 6 малолітніх дітей, раніше не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
21.07.2016, близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в будинку батька свого співмешканця ОСОБА_6 ОСОБА_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , до якого вона мала вільний доступ, пораючись по господарству, виявивши в коробці з під чаю, що знаходилася за телевізором на тумбочці в залі будинку, грошові кошти в сумі 2100,00 грн., внаслідок раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно їх викрала, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_5 під час досудового розслідування були кваліфіковані за частиною першою статті 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У судовому засіданні ОСОБА_5 , після роз`яснення їй судом суті обвинувачення, заперечила свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину та повідомила суду, що не вчиняла цієї крадіжки, натомість підозрює в цьому ОСОБА_7 , якого за словами обвинуваченої, біля будинку потерпілого в день крадіжки бачила її дочка, яка також, нібито, бачила, як ОСОБА_7 ховає до внутрішньої кишені своєї куртки пачку грошей червоного кольору. До того ж, визнання своєї вини під час досудового розслідування обвинувачена пояснила психологічним тиском на неї з боку поліцейських.

Проте, у судовому засіданні 21.11.2016 обвинувачена змінила свої показання та пояснила, що вона дійсно вчинила крадіжку грошей в сумі 2100,00 грн. за вищезазначених обставин. Зміну показань обвинувачена пояснила докорами сумління та запевнила суд, що це не є наслідком тиску, погроз або обіцянок.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 спочатку пояснив суду, що він також не вірить у винуватість ОСОБА_5 , проте в судовому засіданні 21.11.2016 зазначив, що два дні тому обвинувачена дійсно зізналася йому в тому, що саме вона викрала гроші та зобов`язалася повернути вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який є двоюрідним братом обвинуваченої, та на якого вона спочатку вказувала, як на особу, винувату у вчиненні крадіжки, свою вину у вчиненні злочину заперечив та пояснив, що він не викрадав грошей, а 21.07.2016 залишив помешкання обвинуваченої через сварку з нею та направився до іншого населеного пункту.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , співмешканець обвинуваченої, також пояснив, що за словами її дочки, дитина бачила в день крадіжки біля будинку потерпілого ОСОБА_7 , який ховав гроші до внутрішньої кишені куртки.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показань щодо фактичних обставин даної справи суду не надали, при цьому, ОСОБА_8 пояснила, що вперше побачила обвинувачену в судовому засіданні, а ОСОБА_9 , зі слів ОСОБА_10 , пояснила, що обвинувачена безпосередньо після дня зникнення грошей у потерпілого придбавала в місцевому магазині продукти на суму 600,00 грн.

З урахуванням повного визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК України змінив обсяг досліджуваних доказів та на підставі ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням показань потерпілого та вищезазначених свідків, а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченої.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є вчинення нею злочину в стані вагітності.

Зазначена в обвинувальному акті обставина, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за результатами розгляду справи не була підтверджена, з огляду на таке.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Натомість, як випливає з вищенаведених обставин справи, визнання обвинуваченою своєї вини під час досудового розслідування, за її поясненнями, було вчинено не через усвідомлення провини, а у зв`язку із психологічним тиском на неї з боку працівників поліції, а також з огляду на те, що вона на той час перебувала в стані вагітності та прагнула якомога швидше завершити участь у слідчих діях.

Під час судового розгляду обвинувачена, так само, щиро не розкаялася у вчиненому, та водночас намагалася покласти свою вину на непричетну до злочину особу ОСОБА_7 .

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що зміна обвинуваченою своїх показань та визнання нею вини в ході дослідження доказів по справі не є наслідком її психологічного ставлення до свого вчинку, а є спробою отримати більш м`яке покарання за вчинений нею злочин.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченої, яка згідно з характеристикою від 26.07.2015 № 255 позитивно характеризується за місцем проживання, наявність обставини, що пом`якшує її покарання, а також тяжкість вчиненого нею злочину, суд дійшов висновку про необхідність призначення їй покарання у виді громадських робіт.

Висловлена стороною обвинувачення в судових дебатах позиція щодо необхідності призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України, судом визнається необґрунтованою з огляду на таке.

За наслідками розгляду справи судом не встановлено достатньої кількості обставин, що пом`якшують покарання, для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України, а саме встановлено лише одну обставину, передбачену п. 4 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу.

Крім цього, призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу суперечитиме приписам частини другої статті 65 КК України щодо необхідності і достатності покарання для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, оскільки ОСОБА_5 є матір`ю шістьох малолітніх дітей, а основними джерелами її доходу, за її поясненнями, є соціальна допомога на дітей та аліменти, що стягуються на утримання дітей за рішенням суду.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся, документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази в справі відсутні. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченій під час судового розгляду не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 185 КК України, ст.ст. 349, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

2. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1