АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/281/16-к Номер провадження 11-сс/786/51/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 лютого 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Оржиця Полтавської області, громадянина України, освіта вища, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
Відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком 60 днів до 02.04.2016 року включно, з забороною підозрюваному ОСОБА_9 залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , в період часу з 20 год. вечора до 06 години ранку наступної доби.

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що він разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 26.01.2016 о 21:40, перебуваючи у приміщенні кафе «Капкан» по вул. Ярмарковій 7, у м. Лубни, вчинили хуліганські дії шляхом нанесення ударів по різним частинам тіла ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , пошкодивши при цьому меблі закладу. У подальшому о 21:50 ці ж особи разом з ОСОБА_9 у тому ж приміщенні напали на працівників поліції ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та водія ОСОБА_18 які прибули на виклик працівників кафе, в результаті чого працівники поліції отримали тілесні ушкодження та змушені були застосувати табельну зброю.

Дії ОСОБА_9 органами досудового розслідування кваліфіковані як, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб та погроза насильством працівнику правоохоронного органу, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.296, ч.2 ст.345 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчим суддею встановлено, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_9 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, у кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя вказав, що прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, що передбачено п.3 ч.1 ст.194 КПК України. А тому, з урахуванням того, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, санкція за вчинення яких передбачає покарання до 5 років позбавлення волі, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, дійшов висновку про необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В принесеній апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки висновки слідчого судді про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не грунтуються на матеріалах доданих до клопотання слідчого. Окрім того, слідчим суддею не враховано того, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, та у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 4-х років. Окрім того, з матеріалів доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу вбачається, що злочин вчинений 26.01.2016 року, водночас повідомлення про підозру ОСОБА_9 здійснено лише 29.01.2016 року. Місцезнаходження підозрюваного протягом тривалого часу було невідоме, а зусилля органів поліції щодо встановлення та відшукання осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, були безрезультатними. Таким чином, на момент подання слідчим клопотання були підстави вважати, що в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 уже переховувався від органів досудового розслідування, однак слідчим суддею не надано належної оцінки вказаним фактам. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених в ст.2 КПК України, в частині охорони прав та свобод законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Перебуваючи на волі під домашнім арештом ОСОБА_9 матиме можливість спілкуватися з іншими підозрюваними, іншими не встановленими учасниками хуліганських дій та нападу на працівників поліції, а також матиме змогу безпосередньо впливати на встановлених на даний час свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Також, з огляду на місце вчинення кримінального правопорушення, час його вчинення, а також його суспільний резонанс є підстави вважати, що наявна велика кількість осіб, які є свідками злочину і які бояться давати показання органам досудового розслідування до того часу поки підозрювані особи перебувають на волі.

Адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просять ухвалу слідчого судді скасувати, а в задоволенні клопотанні слідчого про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу відмовити в повному обсязі, оскільки слідчим суддею не враховано того, що слідчими органами не здобуто та не надано слідчому судді доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, наявності в його діях складів злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.345 КК України. Вказують, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, проживає з батьками, має постійне місце проживання, до органів досудового розслідування та суду з`являвся самостійно, жодного разу не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки , ніяким чином не впливав на свідків чи потерпілих, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного ОСОБА_9 на підтримання поданої апеляційної скарги та заперечення проти апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора на обґрунтування поданої ним апеляційної скарги щодо скасування ухвали слідчого судді та прийняття апеляційною інстанцією нової про задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його заперечення проти поданої захисниками апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.
Доводи захисників про недоведеність підозри є необґрунтованими.

З огляду на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, про наявність обґрунтованої підозри свідчать, зокрема, дані відображені в поясненнях потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 щодо обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, а також в протоколах впізнання та допиту свідків, огляду місця події.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав і для скасування взагалі запобіжного заходу у виді домашнього арешту застосованого щодо ОСОБА_9 , про що ставлять питання захисники в поданій ними апеляційній скарзі.

Відповідно до стаття 183 КК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Пунктом 3 частини 2-ї цієї статті встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, прокурором як в ході розгляду слідчим суддею клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу, так і під час апеляційного розгляду не доведено, що перебуваючи на волі, підозрюваний, якому інкримінується вчинення не тяжких злочинів, може переховуватися від органу досудового розслідування, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В наданих суду матеріалах відсутні дані і про те, що ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Перевіряючи зміст оскаржуваної постанови в порядку ч.2 ст.404 КК України колегія суддів вважає за необхідне вказати і про таке.

За вимогами п.2 ч.1 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру.

Згідно наявної в матеріалах справи копії, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_9 повідомлено 29 січня 2016 року (а.с.64-65).

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. Як убачається із матеріалів судової справи, на час розгляду клопотання слідчого 02 лютого 2016 року, строк досудового розслідування продовжений не був, а тому слідчий суддя не вправі був встановлювати строк запобіжного заходу за межами строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області, захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 лютого 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без змін.

В порядку ст. 404 КПК України уточнити термін дії обраного судом запобіжного заходу та вважати датою його закінчення 29 березня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4