АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/2839/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/384/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: п.3 ч.1 ст.303 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2016 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
з секретарем - ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 березня 2016 року про відмову у задоволенні її скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Не погодившись із зазначеним рішенням слідчого судді, потерпіла ОСОБА_8 звернулася з апеляційною скаргою, просить ухвалу слідчого судді від 12 березня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження. На переконання апелянта, досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено неповно та необ*єктивно. Посилаючись на фактичні обставини постановлення суддею Орджонікідзевського районного суду м.Харкова ОСОБА_10 заочного рішення від 11 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення та гарячого водопостачання, зазначає про те, що суддею постановлене неправосудне, на думку апелянта, рішення в частині стягнення на користь позивача суми судових витрат, пов*язаних зі сплатою судового збору в сумі 243 грн.60 коп., за відсутності будь-яких доказів наявності таких витрат. А саме, ОСОБА_8 вказує на відсутність в матеріалах справи квитанції про сплату судового збору позивачем. Апелянт вважає, що слідчим не перевірені її посилання на фальсифікацію матеріалів судової справи з огляду на їх оформлення: у позовній заяві не зазначений додаток квитанція, у рішенні суду також відсутнє посилання на квитанцію; матеріали справи містять аркуші, номери яких дублюються; справа неодноразово перешивалась; підписи секретаря відрізняються; опис документів не підписано та складено різними особами. ОСОБА_8 переконана, що квитанція від 05 червня 2014 року взята з іншої справи, тому що суддею ОСОБА_10 провадження у справі відкрито 22 серпня 2014 року. Окрім того, апелянт посилається на те, що сума судових витрат була стягнута на інший рахунок у ВАТ «Державний ощадний банк України», тоді як позивач просив стягнути з відповідачів суму судових витрат на рахунок АТ «Золоті ворота». ОСОБА_8 вважає, що слідством встановлена подія злочину, проте безпідставно прийняте рішення про закриття кримінального провадження відносно судді ОСОБА_10 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
В судове засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_8 не з*явилася; викликалась завчасно за телефоном, зазначеним у апеляційній скарзі, що підтверджується копією телефонограми, отриманої особисто ОСОБА_8 о 10 год.13 хв. 22 березня 2016 року; причину неприбуття ОСОБА_8 не повідомила, клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги не заявила. За викладених обставин, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду її апеляційної скарги.
П.2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином вмотивована, оскільки в ній викладені обставини справи, є аналіз зібраних доказів, наведені мотиви і процесуальні підстави закриття кримінального провадження. При здійсненні досудового розслідування слідчим достовірно встановлена певна подія, а саме те, що дійсно суддею Орджонікідзевського районного суду м.Харкова ОСОБА_10 11 лютого 2015 року було постановлене заочне рішення у цивільній справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за споживання послуг з опалення та гарячого водопостачання, яким стягнуті з ОСОБА_8 на користь КП «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн.60 коп. Разом з тим слідчий дійшов висновку, що доводи заявниці про те, що зазначене рішення є завідомо неправосудним в ході досудового розслідування об*єктивного підтвердження не знайшли та спростовані у повному обсязі, що свідчить про відсутність в діях судді ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України та наявність підстав для закриття кримінального провадження, відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Із матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя розглянув скаргу потерпілої ОСОБА_8 з дотриманням положень ст.ст.303,304,306 КПК України. Рішення слідчого судді відповідає вимогам ст.307 КПК України та містить відповідні мотиви про залишення скарги ОСОБА_8 без задоволення, з якими погоджується і апеляційний суд.
Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 доводи щодо неповноти дослідження обставин кримінального правопорушення спростовуються матеріалами кримінального провадження. Правова позиція потерпілої, яка вбачається із апеляційної скарги, аналогічна її позиції під час звернення із заявою про кримінальне правопорушення та протягом проведення досудового розслідування, а тому перевірялась слідчим в межах кримінального провадження та слідчим суддею при розгляді скарги в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України. Будь-яких нових доводів, що спростовують правильність висновку слідчого судді, апелянтом не наведено.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Твердження ОСОБА_8 про те, що на момент постановлення заочного рішення в матеріалах справи була відсутня квитанція про сплату КП «Харківські теплові мережі» судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. є лише припущенням, яке жодними доказами не підтверджене. Натомість, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий, отримавши у встановленому КПК України порядку дозвіл на доступ до матеріалів цивільної справи №644/7900/14-ц, встановив наявність в матеріалах справи платіжного доручення №5651 від 05 червня 2014 року про сплату судового збору у розмірі 243 грн.60 коп., фотокопія якого долучена до матеріалів кримінального провадження. Та обставина, що платіжне доручення датоване 05 червня 2014 року, не виключає завчасної сплати судового збору та можливості надання платіжного доручення до суду разом із цивільним позовом КП «Харківські теплові мережі» від 06 серпня 2014 року, враховуючи масовий характер звернення підприємства до суду із аналогічними позовами до різних споживачів. Зазначене також підтверджується і тим, що за своїм змістом позовна заява КП «Харківські теплові мережі» є шаблонною (типовою), а не зазначення платіжного доручення у додатку не свідчить про його фактичну відсутність.
При цьому слід враховувати, що відповідно до вимог ч.5 ст.119 ЦПК України, долучення до позовної заяви документу, що підтверджує сплату судового збору, є обов*язковим. А відсутність доказів про сплату судового збору, згідно з ч.1 ст.121 ЦПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху. Статтею 122 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України. Суддею Орджонікідзевського районного суду м.Харкова ОСОБА_10 22 серпня 2014 року була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та призначення її до судового розгляду, в якій міститься висновок про те, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст.119-120 ЦПК України. Викладене у сукупності спростовує доводи апелянта про відсутність у судді ОСОБА_10 процесуальних підстав для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат при постановленні заочного судового рішення. Що стосується суті прийнятого суддею рішення в частині обґрунтованості стягнення з ОСОБА_8 суми 243 грн.60 коп. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, оцінка зазначених обставин не відноситься до компетенції слідчого в межах кримінального провадження, оскільки, відповідно до ст.212 ЦПК України, суд при прийнятті рішення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а перегляд судового рішення, тобто оцінка його законності та обґрунтованості, має відбуватись лише у порядку, визначеному ЦПК України.
Доводи апелянта про ненадання оцінки слідчим обставинам, що, на думку ОСОБА_8 , свідчать про фальсифікацію матеріалів судової справи з огляду на їх оформлення (матеріали справи містять аркуші, номери яких дублюються; справа неодноразово перешивалась; підписи секретаря відрізняються; опис документів не підписано та складено різними особами) є неспроможними, оскільки зазначені обставини не є предметом доказування у кримінальному провадженні за ст.375 КК України та самі по собі не можуть свідчити про постановлення суддею завідомо неправосудного рішення.
Керуючись ст.ст.404,405,ч.3 407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :