Справа № 152/532/16-к
Провадження1-кп/152/45/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000030 від 30.01.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 29 січня 2016 року біля 13 години перебуваючи у будинку своєї співмешканки ОСОБА_7 , що розташований по АДРЕСА_1 вступив в словесну суперечку з ОСОБА_7 , яка лежала на ліжку обличчям до стіни на правому боці і, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс останній один удар кулаком правої руки в область лівого передпліччя, після чого ОСОБА_7 повернулась на ліву сторону, а ОСОБА_3 наніс їй один удар кулаком правої руки в область правого передпліччя. Тоді ОСОБА_7 лягла спиною на ліжко, при цьому припіднявшись та опираючись на лікті розпочала ображати ОСОБА_3 , який, перебуваючи в стані емоційного збудження, яке характеризувалось почуттям образи та люті через зовні спровоковану агресивну реакцію потерпілої ОСОБА_7 , підійшов до неї та наніс удар кулаком правої руки в область грудей, потім вийшов у кухню, випив кави і пішов на роботу.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень, які спричинив потерпілій ОСОБА_3 , ОСОБА_7 біля 18.00 години ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що 29 січня 2016 року приблизно о 13 годині він прийшов пообідати до будинку своєї співмешканки ОСОБА_7 , що розташований по АДРЕСА_1 , між ними виникла сварка через те, що те ОСОБА_7 була в нетверезому стані і не приготувала обід. В ході словесної суперечки, будучи ображеним поведінкою і словами ОСОБА_8 , він наніс їй декілька ударів кулаками рук в ліве та праве передпліччя, а також в область грудей. Після чого пішов на кухню, випив кави та знову пішов на роботу. Повернувся додому після 18 години, в будинку були ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які сиділи біля конвектора та розмовляли. Він приніс з собою пляшку мінеральної води, ОСОБА_8 попросила дати їй напитися, потім з ОСОБА_9 вони допомогли ОСОБА_10 лягти в ліжко, ОСОБА_9 пішла додому, а ОСОБА_7 попросила зробити їй кави. Він зробив каву, подав її потерпілій, яка лежала в ліжку, а сам пішов на вулицю курити, через декілька хвилин повернувся в кімнату, і побачив, що ОСОБА_7 не подає ознак життя, відразу зателефонував в лікарню, ОСОБА_9 , пізніше приїхали працівники поліції, яким він відразу розповів, що в обід наносив удари своїй співмешканці ОСОБА_10 .

Відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України в ході судового розгляду кримінального провадження судом було досліджено всі докази, подані сторонами кримінального провадження. Проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.
Судом досліджено наступні докази:

- показання потерпілого ОСОБА_5 , який суду показав, що ОСОБА_7 була його сестрою, жили вони по сусідству, підтримували дружні стосунки. Зранку 29 січня 2016 року він разом з дружиною ОСОБА_9 заходив навідати ОСОБА_7 , остання лежала в ліжку, відчувала себе недобре, оскільки до цього декілька днів вживала спиртні напої, вони поспілкувалися і пішли додому. ОСОБА_7 нінащо не скаржилася, сказала, що буде вставати з ліжка і прати. Після обіду дружина ще ходила до ОСОБА_7 два рази і говорила йому, що остання погано розмовляє, але вони думали, що вона п`яна. Після 18 години зателефонував ОСОБА_3 і повідомив, що ОСОБА_7 померла. Сестра вживала спиртні напої, на грунті чого між нею і ОСОБА_3 , який рідко пив, відбувалися сварки, інколи бійки, претензій майнового характеру до обвинуваченого не має;

- показання свідка ОСОБА_9 , яка суду показала, що біля 11 години 29 січня 2016 року вона разом із чоловіком ОСОБА_5 заходила навідати сестру чоловіка - ОСОБА_7 , яка перед цим була декілька днів у запої. Остання лежала в ліжку, виглядала хворою, але нінащо не скаржилася, говорила, що буде вставати з ліжка і прати. Вони поспілкувалися і пішли додому. Після обіду вона ходила до ОСОБА_7 ще два рази, остання погано говорила, мова була невиразна, але вона думала, що це через горілку. Останній раз була у ОСОБА_7 біля 18 години, тоді вже з роботи повернувся ОСОБА_3 , ОСОБА_10 було зле, вона пропонувала викликати швидку допомогу, але ОСОБА_8 відмовилася. Через деякий час, після того як вона повернулася додому, зателефонував ОСОБА_3 і повідомив, що ОСОБА_7 померла;

- показання свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що його сусідка ОСОБА_7 зранку 29 січня 2016 року приходила до нього, просила нарубати дров, дала гроші, він пішов в магазин, купив пляшку горілки, вони удвох її розпили і ОСОБА_7 пішла додому. Про те, що вона померла він дізнався увечері цього ж дня. ОСОБА_3 раніше сварився на нього за те, що вони інколи пили горілку разом з ОСОБА_7 ;

- показання свідка ОСОБА_12 , яка суду показала, що обвинувачений ОСОБА_3 є її рідним братом, який більше трьох років співмешкав з ОСОБА_7 . Знала, що на грунті пияцтва між ними виникали сварки і непорозуміння. На те, що ОСОБА_3 б`є її ОСОБА_7 не скаржилася. Про обставини злочину їй нічого невідомо, про смерть ОСОБА_7 дізналася увечері 29 січня 2016 року;

- аналогічні показання щодо обставин життя ОСОБА_3 та ОСОБА_7 свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

- показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які суду показали, що 03 лютого 2016 року вони були присутніми в якості понятих при проведенні слідчого експерименту, під час якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_3 не було, він добровільно, впевнено розповідав і показував, як саме і куди 29 січня 2016 року наносив удари ОСОБА_10 ;

- аналогічні показання судово медичного експерта ОСОБА_17 , який був присутнім при проведенні слідчого експерименту, і крім зазначеного вище суду пояснив, що характер тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_7 відповідає показанням ОСОБА_3 про обставини і механізм нанесення тілесних ушкоджень померлій ОСОБА_10 , яка після отримання закритої тупої травми грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів могла здійснювати цілеспрямовані дії, рухатися, розмовляти - хвилини, години. Закриту тупу травму грудної клітини ОСОБА_7 могла отримати від одного удару кулаком в груди;

- протокол огляду місця події і фото таблиця до нього (а.п.107 - 111);

- протокол проведення слідчого експерименту і фото таблиця до нього від 03.02.2016 року, із якого вбачається, що ОСОБА_3 добровільно в присутності понятих розповідав і показував як саме і куди наносив удари 29 січня 2016 року ОСОБА_10 (а.п.112 114);

- висновок судово-медичної експертизи № 6 від 29.01.2016 року та додатковий висновок судово-медичної експертизи № 19 від 21.03.2016 року (а.п.115 125), із яких вбачається, що у потерпілої ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого плечового суглобу по задній поверхні, на правому плечі по зовнішній поверхні з переходом на ділянку правого плечового суглобу, на зовнішній поверхні правого передпліччя, на спині справа, на лівому плечі по зовнішній поверхні, закритої тупої травма грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів: множинні синці на грудній клітці, на правій молочній залозі, крововиливи в м`які тканини грудей, перелом 3,4,5,6 ребер справа по середньо-ключичній лінії з розривом пристінкової плеври та крововиливами в міжреберні м`язи, розриви правої легені в ділянці переломів ребер та крововиливами в тканину правої легені, правобічний гемоторакс (180 мл), крововилив в тканину лівого шлуночка серця.

Синці в ділянці правого плечового суглобу по задній поверхні, на правому плечі по зовнішній поверхні з переходом на ділянку правого плечового суглобу, на зовнішній поверхні правого передпліччя, на спині справа, на лівому плечі по зовнішній поверхні відносяться до легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не перебувають.

Закрита тупа травма грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів: множинні синці на грудній клітці, на правій молочній залозі, крововиливи в м`які тканини грудей, перелом 3,4,5,6 ребер справа по середньо-ключичній лінії з розривом пристінкової плеври та крововиливами в міжреберні м`язи, розриви правої легені в ділянці переломів ребер та крововиливами в тканину правої легені, правобічний гемоторакс (180 мл), крововилив в тканину лівого шлуночка серця, утворилася від дії твердого тупого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути рука зажата в кулак за життя незадовго до смерті, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, що не суперечить показам ОСОБА_3 . Між закритою тупою травмою грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та смертю ОСОБА_7 існує прямий причинний зв`язок

- висновок стаціонарної судової психолого психіатричної експертизи № 102 від 25.07.2016 року, яким встановлено, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_3 діяння, останній на хронічне захворювання не страждав, перебував поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними., в стані фізіологічного афекту не перебував. В теперішній час ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.84 - 88).
Таким чином, з`ясувавши обставини кримінального провадження та перевіривши їх доказами, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у тому, що він 29 січня 2016 року умисно наніс ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 4 статті 12 КК України є тяжким, особу винуватого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, загальні засади призначення покарання: законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію покарання, що відповідає завданням кримінального провадження, встановленим у статті 2 КПК України, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та меті покарання, визначеній у частинах 2,3 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, збитки, заподіяні кримінальним правопорушення потерпілому відшкодував повністю. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.

З урахуванням цих обставин, особи винуватого, який негативно характеризується за місцем постійного проживання суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, яке відповідно до ч.1 ст.63 КК України, полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально виконавчої установи закритого типу на мінімальний термін, передбачений санкцією ст. 121 ч.2 КК України, з огляду на поведінку обвинуваченого ОСОБА_18 після вчинення кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, неправомірну поведінку потерпілої ОСОБА_7 , думку потерпілого ОСОБА_5 , який при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі суд враховує положення ст.ст.3,27 Конституції України, ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до яких, життя людини є найвищою соціальною цінністю, кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, право кожного на життя охороняється законом.
Ухвалюючи таке рішення суд також, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
У судових дебатах прокурор ОСОБА_4 просив обрати засудженому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте при цьому не навів підстав для застосування вказаного запобіжного заходу і наявність ризиків, визначених у ч.1 ст.177 КПК України. За вказаних обставин відсутні підстави для обрання запобіжного заходу судом при ухваленні вироку.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Строк відбування покарання засудженим ОСОБА_3 вираховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1