АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/29/16 Справа № 406/2627/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , захисника засудженого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року,

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірська, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого:

- вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 липня 2004 року за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 104, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2006 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено для відбування 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 19 лютого 2009 року на невідбутий строк терміном 7 місяців 3 дні,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 146 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 153 КК України на 3 роки позбавлення волі; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі; за пунктами 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ч. 2 ст. 263 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вільногірська, Дніпропетровської області, громадянина України, в силу ст.. 89 КК України такого, що не має судимостей,
засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 153 КК України на 3 роки позбавлення волі; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі; за пунктами 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_10 визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Судом також вирішено питання про речові докази та судові витрати в справі.

За обставин, встановлених судом, ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за: таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань; задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене групою осіб; умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене за попередньою змовою групою осіб; умисне вбивство з метою приховати інший злочин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство; таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло; носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу; придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за: незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань; задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене групою осіб; умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене за попередньою змовою групою осіб; умисне вбивство з метою приховати інший злочин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Так, 19 жовтня 2010 року приблизно о 01.00 год., ОСОБА_9 повторно таємно викрав з під`їзду будинку АДРЕСА_1 належне ОСОБА_12 майно, вартістю 2500 грн.

16 серпня 2011 року, приблизно о 11.00 год., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, запросили ОСОБА_13 відсвяткувати з ними день народження на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де в ході спільного розпивання спиртних напоїв з остатньою, застосовуючи фізичну силу, заштовхали ОСОБА_13 в приміщення гаража та одягнувши їй на шию ланцюга, привязали до металевих дверей, які закрили з іншої сторони та залишили потерпілу до 17 години. У вказаний час, вони ж, продовжуючи свій злочинний умисел, вивели ОСОБА_13 на вулицю, тримаючи за ланцюг, посадили за стіл та вимагали щоб остання з ними вживала спиртні напої, а коли потерпіла намагалась перечити їм, то ОСОБА_9 утримуючи останню за ланцюг, наніс їй не менше 20 ударів по голові, а в цей час ОСОБА_10 фрагментом ніжки від табуретки - не менше 15 ударів по голові. Крім того, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_14 не менше 8 поверхневих ножових поранень по спині. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , утримуючи ОСОБА_14 на ланцюгу, завели її в будинок де вимагали задовольнити їхню статеву пристрасть неприродним способом, погрожуючи при цьому фізичною розправою у разі відмови останній. Потерпіла, боячись за своє життя, задовольнила статеву пристрасть ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неприродним способом, після чого, скориставшись моментом коли вони заснули, звідти втекла.

Крім того, 10 листопада 2011 року о 17.00 год., в ході виниклої під час спільного розпивання спиртних напоїв ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 у квартирі АДРЕСА_3 сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_15 не менше 2 ударів кулаком в область обличчя, від яких остання втратила рівновагу і упала, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В цей час, ОСОБА_10 , наніс ОСОБА_15 не менше 2 ударів кулаками в область тулуба, а ОСОБА_9 взявши на кухні кухонного ножа та повернувшись у кімнату, де ОСОБА_10 схопив ОСОБА_15 за руки, умисно наніс потерпілій один удар ножем в ліву половину грудної клітки в область серця, в результаті чого потерпіла померла. Після вказаних дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 винесли тіло ОСОБА_15 з квартири та сховали в каналізаційному люці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Після заподіяння смерті ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стали проживати у квартирі потерпілої, куди неодноразово приходила бабуся останньої ОСОБА_16 з метою зясування місцезнаходження її онуки. Не бажаючи бути викритими, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 12 листопада 2011 року о 15.00 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, під пропозицією показати місцезнаходження ОСОБА_15 , на автомобілі таксі вивезли ОСОБА_16 в сторону с. Доброгірськ та вийшовши з таксі, відвели останню в лісопосадку, де накинули їй на шию петлю та утримували до того часу, поки потерпіла не впала на землю. Після чого ОСОБА_9 підійшов до лежачої на землі ОСОБА_16 та нахилившись, правою рукою продовжив здавлювати шию останньої, поки вона не перестала показувати ознаки життя.

Потім, виявивши у ОСОБА_16 ключі від квартири АДРЕСА_5 , забрали їх та в середині листопада 2011 року в нічний час проникнули туди, звідки таємно викрали належне їй майно на загальну суму 500 грн.

Крім того, ОСОБА_9 приблизно в кінці березня 2012 року у невстановлений досудовим слідством час та місці, за невстановлених обставин, придбав ніж, який носив при собі з кінця березня до початку квітня 2012 року, після чого залишив його у раніше знайомого ОСОБА_17 у АДРЕСА_6 , який було виявлено в ході огляду квартири останнього 15 травня 2012 року працівниками міліції.

Також, ОСОБА_9 приблизно в кінці березня 2012 року у невстановлений досудовим слідством час, місці та за невстановлених обставин незаконно придбав особливо небезпечну наркотичну речовину канабіс вагою в перерахунку на суху речовину 29, 74 г без мети збуту, який незаконно зберігав при собі до початку квітня 2012 року, після чого залишив його у свого знайомого ОСОБА_17 у АДРЕСА_6 , який було виявлено в ході огляду квартири останнього 15 травня 2012 року працівниками міліції.

В апеляціях:
- прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи фактичних обставин скоєних засудженими злочинів та їх юридичну кваліфікацію, вважає вирок суду, таким, що підлягає зміні. Вважає, що суд безпідставно призначив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.153 и ч.2 ст.146 КК України мінімальне покарання. Просить вирок скасувати в частині покарання ОСОБА_9 й ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 146 КК України, постановивши свій вирок, призначивши ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 153 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі, призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 153 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі, а також виключити з вступної частини вироку посилання про наявність судимостей у ОСОБА_9 від 17.07.2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України від призначеного покарання звільнений с іспитовим строком 1 рік, у ОСОБА_10 - про наявність судимості у 2006 році за ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, оскільки вказані судимості погашені. В решті вирок залишити без змін. В доповненні до апеляції вважає, що судом безпідставно засудженим призначено покарання за п.12 ч.2 ст.115 КК України та за п.п.9,12,13 ч.2 ст.115 КК України. Оскільки покарання за окремими пунктами ч.2 ст.115 КК України не повинно призначатися, просить виключити з резолютивної частини призначення покарання засудженим за п.12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі.

- засуджений ОСОБА_10 в апеляції та доповненнях до неї вважає вирок суду незаконним й необґрунтованим, оскільки по справі допущена істотна неповнота и однобічність судового слідства, а його винність у скоєнні злочинів не доведена. Просить вирок районного суду скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що докази, зібрані в ході досудового слідства та досліджені судом першої інстанції, зібрані з істотними порушеннями вимог КПК й тому суд їх безпідставно поклав в основу обвинувачення. Не допитані свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а при допиті свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 засуджені були позбавлені права допиту цих осіб. Також суд не допитав слідчих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та експертів ОСОБА_26 , Усольцева, ОСОБА_27 , хоча у висновках експертиз є суттєві протиріччя. Крім того, вважає що справа повинна бути повернута до суду першої інстанції так як не здійснювалось належної фіксації технічними засобами судового процесу. В доповненні до апеляції просить перекваліфікувати його дії з п.12 ч.2 ст.115 КК України на ст. 396 КК України приховування злочину, а за іншими складами злочинів виправдати.

- засуджений ОСОБА_9 в апеляції та доповненнях до неї вважає вирок суду незаконним і необгрунтованим, оскільки по справі допущена істотна неповнота и однобічність судового слідства, а його винність у скоєнні злочинів не доведена. Вважає, що потерпіла ОСОБА_13 допитана з порушеннями КПК, оскільки підсудні були позбавлені можливості ставити їй запитання, а також не було можливості ставити запитання свідку ОСОБА_28 , в ході судового слідства не були досліджені докази, які були покладені в основу вироку. Також вважає, що було порушено його право на захист, оскільки з моменту його затриманя адвокат на його прохання не був наданий, явку з повинною написав під фізичним та психологічним тиском з боку працівників міліції. Під час постановлення вироку суд порушував таємницю нарадчої кімнати, оскільки прокурор ОСОБА_29 неодноразово заходила до колегії судів у нарадчу кімнату. Просить вирок районного суду скасувати і направити справу на новий судовий розгляд.

- захисник засудженого адвокат ОСОБА_30 в інтересах засудженого ОСОБА_10 вважає вирок суду незаконним й необґрунтованим, постановленим з істотними порушеннями норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи й зібраним по справі доказам. Вважає, що вина засудженого ОСОБА_10 в скоєнні злочинів належним чином не доведена, місцевий суд розглянув справу з обвинувальним нахилом та однобічно, просить вирок районного суду скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляцію прокурора, а апеляційні скарги засуджених та захисника залишити без задоволення, засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які, кожен окремо, просили задовольнити апеляції засуджених та захисника, перевіривши матеріали справи в межах апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що дані апеляції підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.365 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою доводів апеляційних скарг щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що вони свого підтвердження не знайшли.

Вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом кримінальної справи, порушення принципів змагальності та безпосереднього дослідження доказів у кримінальному провадженні. Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, підтверджуються сукупністю доказів, які зібрані з додержанням кримінально-процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінальної справи, яким суд дав належну оцінку. Таких порушень кримінально-процесуального закону, які б були суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи, протоколу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин справи, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинувачених, потерпілих, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Висновки суду про доведеність вини засуджених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 в скоєнні вбивства ОСОБА_31 і ОСОБА_32 , незаконному позбавленні волі і задоволенні статевої пристрасті неприродним способом щодо потерпілої ОСОБА_33 , крадіжки майна з квартири ОСОБА_32 і здійсненні засудженим ОСОБА_34 крадіжки майна ОСОБА_35 за обставин, викладених у вироку та кваліфікація їх дій ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях потерпілих, свідків та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів в наданих поясненнях перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.

Хоча засуджені в судовому засіданні вину у скоєнні інкримінованих їм злочинів не визнали, їх винність у пред`явленому обвинуваченні підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

За фактом незаконного позбавлення волі і задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо ОСОБА_13 .
Як убачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_13 під час досудового і судового слідства давала стабільні та послідовні покази про скоєні стосовно неї злочини. Підтвердила, що саме засуджені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 14.08.2011 року позбавили її свободи, посадили на ланцюг і завдавали їй тілесні ушкодження, а потім змусили задовольнити їх статеву пристрасть неприродним способом. При цьому знімали те, що відбувається, на мобільний телефон. Коли засуджені заснули, то вона звільнилася і взявши телефон для підтвердження своїх показань втекла і повідомила про те, що трапилося, в міліцію і свідку ОСОБА_36 .

Дані свідчення підтверджуються і показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_37 , яка підтвердила, що зі слів потерпілої ОСОБА_13 їй стало відомо про події, що відбулися в серпні 2011 року. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 запросили ОСОБА_13 на день народження ОСОБА_9 в с. Доброгірськ Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В ході розпивання спиртного засуджені стали бити ОСОБА_13 , посадили її на ланцюг біля гаража у дворі підсудного ОСОБА_9 , змушували пити горілку, при цьому били молотком по голові, кололи ножем по спині, а також били руками і ногами. ОСОБА_10 все, що відбувається, знімав на мобільний телефон. Коли засуджені заснули, ОСОБА_13 забрала мобільний телефон ОСОБА_10 і втекла. При цьому потерпіла показувала їй відео, яке було на зазначеному мобільному телефоні. Бачила на тілі у ОСОБА_13 три порізи, гематоми на обличчі, а на шиї сліди від ланцюга.

Не суперечить вищевикладене і висновку судово-медичної експертизи № 89-Е від 23.05.2012 року про наявність у потерпілої ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, згідно якого у ОСОБА_13 виявлені ушкодження у вигляді ран в тім`яній і потиличній частині голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Даний факт підтверджується і протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілої ОСОБА_13 і обвинуваченого ОСОБА_9 , з якого вбачається, що виявлені у потерпілої ушкодження більш ймовірно могли утворитися за обставин, зазначених нею при проведенні відтворення обстановки і обставин події.

Свідчення потерпілої також узгоджуються і підтверджуються : залученим до справи речовим доказом - відеозаписом з мобільного телефону підсудного ОСОБА_10 , вилученого співробітниками міліції у потерпілої ОСОБА_13 . Таким чином встановлено, як і за яких обставин підсудний ОСОБА_9 одягав ланцюг на шию ОСОБА_13 ; протоколом відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілої ОСОБА_13 від 23 травня 2012 року, в ході проведення якого ОСОБА_13 вказала на всі обставини вчиненого щодо неї злочину з боку засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 : де, в якому місці її садив на ланцюг ОСОБА_9 , яким чином їй на шию прив`язував ланцюг від бензопили, місце, де стояв ОСОБА_10 і знімав на мобільний телефон, яким чином ОСОБА_9 і ОСОБА_10 наносили їй удари по голові, яким чином ОСОБА_9 наносив їй удари ножем в спину, а також вказала місце і обставини, при яких підсудні задовольняли з нею статеву пристрасть неприродним способом; протоколом відтворення обстановки і обставин події за участю засудженого ОСОБА_9 від 23 травня 2012 року, під час якого останній розповів і показав де, як і за яких обставин він, разом з ОСОБА_10 , утримували потерпілу ОСОБА_13 , яким чином він одягав ланцюг на шию ОСОБА_13 .

За фактом скоєння вбивства ОСОБА_15 .
На підтвердження винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні даного злочину суд обґрунтовано послався на наступні докази.

Як встановлено матеріалами справи, потерпіла ОСОБА_38 в судовому засіданні показала, що останнім часом її дочка не проживала з нею, а жила в квартирі її матері - ОСОБА_16 . З ОСОБА_9 її дочка зустрічалася протягом останніх двох років. Також, зі слів її матері, їй відомо, що дочка разом із ОСОБА_9 і ОСОБА_10 збиралися їхати в г. Київ на заробітки. 10.11.2011 року її мати ОСОБА_39 повідомила їй, що ОСОБА_15 пропала. ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_15 пішла відносити бабусі мобільний телефон і не повернулася. В цей же день, ввечері, вона разом зі своєю матір`ю і ОСОБА_10 шукали доньку по м Вільногірськ, Дніпропетровської області, а ОСОБА_9 залишився в квартирі, в якій він проживав з дочкою, на той випадок, якщо та повернутися додому. Пошуки не дали ніяких результатів. За словами ОСОБА_16 і самої дочки, їй було відомо, що ОСОБА_9 раніше бив ОСОБА_15 .

Дані свідчення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_40 , яка показала, що ОСОБА_9 сам розповів їй про те, що приблизно в кінці 2011 року він разом з ОСОБА_10 , проживав в м Вільногірську Дніпропетровської області у якоїсь дівчини. У процесі розпивання спиртного, між ним і дівчиною виникла сварка, в ході якої він взяв ніж і завдав ним удар дівчині, в результаті чого та померла. Після ОСОБА_9 і ОСОБА_10 поклали труп дівчини в диван, який знаходився в квартирі, а через три дні замотали його в килим і винесли на вулицю, де заховали його в каналізаційному колодязі.

Вищенаведені свідчення цілком відповідають і показанням свідка ОСОБА_41 , яка в судовому засіданні підтвердила, що її чоловік ОСОБА_9 розповідав їй, що в 2011 році він проживав з ОСОБА_15 в її квартирі в м Вільногірську. Під час розпиття спиртного між ним і ОСОБА_15 виникла бійка, яку спровокувала ОСОБА_15 . ОСОБА_9 пояснив, що вони з ОСОБА_10 стали бити ОСОБА_15 руками і ногами в область тулуба і голови до тих пір, поки та не стала хрипіти, а ніс запав всередину обличчя. Потім ОСОБА_9 взяв ніж і завдав ним один удар ножем в область серця ОСОБА_15 , від якого вона померла. Після цього вони з ОСОБА_10 поклали труп в диван і ще три дні жили в квартирі загиблої. Коли труп почав розкладатися, замотали його в килим і винесли на вулицю, де викинули в якийсь люк. Після вбивства ОСОБА_15 вони проживали в квартирі загиблої. До них стала приходити бабуся ОСОБА_15 ОСОБА_16 і цікавитися, де її внучка. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 сказали, що знають, де ОСОБА_15 , і пішли втрьох її шукати. Коли вони разом з бабусею вийшли за межі м Вільногірська, в лісопосадку, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 бабусю задушили.

Всі вищезазначені показання узгоджуються і з поясненням свідка ОСОБА_28 , який підтвердив, що під час розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_42 і Гончар його покликав ОСОБА_9 , який попросив його допомогти заховати труп, після чого ОСОБА_9 відкрив диван і показав йому труп дівчини. На обличчі трупа ніс був утиснений всередину особи. Він відмовився допомогти, так як злякався, і пішов.

Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах справи, а саме : протоколом огляду місця події від 07.05.2012 року, в ході проведення якого в каналізаційному колодязі, на території СШ АДРЕСА_7 , було виявлено труп жіночої статі з суттєвими гнильними змінами. Труп загорнутий в напівшерстяну ковдру, а на верхній його частині зверху одягнений капронову мішок білого кольору; протоколом відтворення обстановки і обставин подій за участю засудженого ОСОБА_9 від 11.05.2012 року, де в ході проведення даної слідчої дії підсудний ОСОБА_9 розповів і показав, де, як, за яких обставин він разом з ОСОБА_10 скоїли вбивство ОСОБА_15 . ОСОБА_9 вказав на те, як він наніс правою рукою стислий в кулак прямий удар ОСОБА_15 в область носа, як ОСОБА_10 тримав лежачу на підлозі на спині ОСОБА_15 за ліву руку, як він придавив праву руку ОСОБА_15 своїм коліном, завдав удар ножем в груди. Також вказав місце в дивані, куди вони заховали труп ОСОБА_15 в той день, коли здійснили її вбивство, що робили після цього, маршрут руху його з ОСОБА_10 при винесенні трупа ОСОБА_15 , місце, а саме каналізаційний люк, в який він і ОСОБА_10 викинули тіло загиблої; протоколом відтворення обстановки і обставин події, та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом даної слідчої дії за участю ОСОБА_10 від 11.05.2012 року, яким підтверджено, як він разом з ОСОБА_9 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_15 , як і за яких обставин і як завдав удар ножем ОСОБА_9 в ліву область грудей ОСОБА_15 , куди вони виносили тіло ОСОБА_15 , маршрут їх руху з ОСОБА_9 при винесенні трупа ОСОБА_15 , місце, а саме каналізаційний люк, куди вони заховали труп ОСОБА_15 , а також розповів і показав місце, куди вони викинули ніж, яким ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_15 ; протоколом огляду каналізаційного люка біля будинку АДРЕСА_8 від 11.05.2012 року, яким в ході перевірки показань засудженого ОСОБА_10 був складений встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії було виявлено та вилучено ніж, яким було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_15 ; протоколом огляду місця події - місця виявлення трупа ОСОБА_15 - і на ножі, вилученому в ході огляду, згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 572 від 22.05.2012 року встановлено, що на наданих для дослідження речових доказах встановлено наявність крові людини. У частині слідів була встановлена ??група А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н. В більшості слідів були виявлені антигени А і Н, що також не виключає можливості утворення їх за рахунок крові групи А з ізогемаглютиніном анти- В з вмістом супутнього антигену Н . в одному з слідів на рукавичках (об`єкт № 58) були виявлені антигени А, В, Н, що не виключає можливості змішування в ньому крові всіх чотирьох груп за системою АВО. Якщо вважати результати серологічного дослідження зразка крові потерпілої ОСОБА_15 достовірними, то не виключається можливість присутності її крові у всіх цих слідах, в сліді на рукавичці тільки в якості домішки; висновком судово-імунологічної експертизи № 599 від 27.06.2012 року, в ході якої було встановлено, що на, наданому на дослідження, поліетиленовому мішку і ковдрі встановлено наявність крові людини. За результатами серологічного дослідження крові не виключає можливості походження цих слідів як від потерпілої ОСОБА_15 , так і від ОСОБА_9 .. Походження їх від ОСОБА_10 виключається в зв`язку з цим не виявленням антигену В, властивого його крові; висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 481 МК від 19.07.2012 року встановлено, що пошкодження на шматку шкіри з передньої поверхні грудної клітки зліва від потерпілої ОСОБА_15 , 1990 року народження могло бути заподіяно клинком, наданого на дослідженні ножа, який був вилучений за вказівкою засудженого ОСОБА_10 .

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_10 доводи про те, що у він не був співучасником вбивства ОСОБА_15 , а лише випадково і пасивно присутній при названих подіях, у справі немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину, оскільки засуджений взагалі не оцінює свої дії та аналіз доказів, які суд поклав в основу обвинувального вироку.

За фактом скоєння вбивства ОСОБА_16 з метою приховання іншого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб і вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Матеріалами справи встановлено, що потерпіла ОСОБА_38 у судовому засіданні підтвердила, що загибла у справі приходилася їй матір`ю. Останній раз вона бачила матір живою 11.11.2011 року. Приблизно через п`ять днів подруга її матері ОСОБА_43 - запитала у неї, де її мати і чому в її квартирі вже кілька днів горить світло, а двері ніхто не відкриває. Запасним ключем, який був у маминої подруги, вони відкрили вхідні двері квартири та побачили, що всередині все було перевернуто. Про те, що сталося, вони повідомили в міліцію.

Це підтверджується також і показами свідка ОСОБА_40 , яка показала, що підсудні ОСОБА_9 і ОСОБА_10 деякий час проживали у її вітчима на дачі, де працювали по господарству. В кінці березня 2012 року, коли свідок приїхала на дачу до свого вітчима, то зустріла там ОСОБА_9 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Її вітчим і ОСОБА_10 в цей час їздили в місто. У розмові, ОСОБА_9 розповів їй, що він, разом з ОСОБА_10 , проживав в м Вільногірську, Дніпропетровської області у якоїсь дівчини, яку вони в ході виниклої сварки вбили. Коли вбиту дівчину стала шукати її бабуся, то він разом з ОСОБА_10 вивезли бабусю в посадку, де спільно з ОСОБА_44 її задушили.

Також свідки ОСОБА_40 і ОСОБА_45 , будучи допитаними судом, вказали, що в бесіді з ОСОБА_9 їм стало відомо, як він з ОСОБА_10 здійснювали вбивства.

Зазначені свідчення узгоджуються і з показами свідка ОСОБА_46 , який показав, що він працював водієм таксі. Восени 2011 року, точну дату він не пам`ятає, йому надійшло замовлення і він виїхав на місце виклику - на вул. Ленінського Комсомолу в м. Вільногірськ, де забрав засуджених і незнайому бабусю і поїхав в сторону с. Доброгірське. Хлопці та бабуся сиділи на задньому пасажирському сидінні і мирно розмовляли про внучку бабусі, яку вони всі разом шукали. Дорогу йому показував один із засуджених. Коли під`їхали до лісопосадки, один з підсудних сказав, що їм потрібно вийти біля зазначеної лісопосадки, щоб дівчина їх не побачила і не втекла. Він висадив зазначених осіб біля лісопосадки, бабуся розплатилася з ним за таксі, після чого він поїхав. Свідок ОСОБА_47 вказав, де він висадив з автомобіля підсудних і бабусю, в якому напрямку вони пішли в ліс, де пізніше і був виявлений труп ОСОБА_16 .

Вищевикладені покази свідків підтверджуються також письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінальної справи, а саме : протоколом огляду місця події від 06 грудня 2011 року, в ході якого було оглянуто ділянку лісопосадки, розташованої з лівого боку а/д Вільногірськ - Лихівка, у напрямку руху на Лихівку, встановлено, що в ході проведення зазначеного огляду було виявлено труп потерпілої ОСОБА_16 зі значними проявами гнильного розкладу. Труп розташований на спині, присипаний листям; висновком додаткової судово-медичної експертизи № 654 від 21.06.2012 року, яким підтверджено, що у ОСОБА_16 виявлено великі зіяючі рани з дефектом м`яких тканин, з великими фестончастими, розплавленими, брудно-коричневими краями, без крововиливів в навколишні тканини на обличчі, шиї, кистях, лівому стегні. При медико-криміналістичному дослідженні виявлено пошкодження під`язикової кістки органокомплексу шиї - згинальний переломо-вивих лівого великого рогу, який був заподіяний при інтенсивному відхиленні дистального відділу лівого великого рогу кістки всередину, в напрямку до правого рогу з подальшим його відхиленням всередину і переломом. Смерть ОСОБА_16 , можливо, настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї тупим, твердим предметом або предметами. З огляду на характер перелому під`язиковой кістки, він міг утворитися при механізмі і взаєморозміщення потерпілої і нападника, як зазначено в протоколі відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_9 ; висновком комісійної судово-медичної експертизи № 212 від 07.08.2012 року, яким встановлено, що з моменту смерті ОСОБА_16 до моменту первинного дослідження трупа пройшло приблизно 1-4 тижні. Наявність згинального переломо-вивиху великого рогу під`язикової кістки, гостра емфізема легенів можуть вказувати, що причиною смерті могла бути механічна асфіксія внаслідок здавлювання органів шиї тупим твердим предметом (предметами), можливо і рукою сторонньої людини. Смерть ОСОБА_16 наступила від асфіксії на перших хвилинах після здавлення шиї. Характер і механізм перелому під`язикової кістки свідчить про дію травмуючого предмета в напрямку спереду назад, відносно передньої поверхні шиї ОСОБА_16 , що може вказувати і на розміщення нападника перед передньою поверхнею шиї потерпілої, під час знаходження останньої в горизонтальному положенні. Встановлений механізм утворення перелому під`язикової кістки не суперечить обставинам їх утворення, зазначених у протоколі відтворення обстановки і обставин події від 11.05.2012 року; протоколом При цьому, обставини вбивства ОСОБА_16 обидва засуджених підтвердили в присутності понятих в ході відтворення обстановки і обставин події з кожним із засуджених окремо, показавши на місцевості де вони скоїли вбивство і яким чином, що узгоджується з протоколом огляду місця події; протоколом і фото таблицею огляду виявлення трупа ОСОБА_16 , який підтверджує ряд обставин, що не були відомі слідству і були отримані від засуджених в ході досудового слідства, та як вказав ОСОБА_9 , труп ОСОБА_16 вони з ОСОБА_10 поклали на спину, догори обличчям, і присипали листям, а також діями кожного з них. Так, при вбивстві ОСОБА_16 , ОСОБА_10 душив мотузкою ззаду, а ОСОБА_9 тиснув рукою за шию, що узгоджується з висновками судово медичної експертизи - смерть ОСОБА_16 наступила від асфіксії.

Як убачається з матеріалів справи, після виявлення трупа ОСОБА_16 труп був оглянутий, досліджений судово-медичним експертом, який зробив висновок про природну причину смерті. У порушенні кримінальної справи за фактом смерті ОСОБА_32 було відмовлено. Згодом, коли було розкрито вбивство ОСОБА_15 , засуджені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 написали явки з повинною, в яких вказали про вчинення вбивства ОСОБА_16 . В ході перевірки показань яких була проведена ексгумація трупа ОСОБА_16 , проведена судово-медична експертиза, скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Тільки після написання засудженими явки з повинною була скасована постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом смерті ОСОБА_32 , проведено ексгумацію трупа і експертиза. В ході перевірки явок з повинною було встановлено, що смерть ОСОБА_32 настала від механічної асфіксціі, як вказували засуджені в своїх явках з повинною. Про ці обставини смерті ОСОБА_32 крім засуджених до написання ними явки з повинною ніхто не знав.

З огляду на викладене суд обґрунтовано прийшов до висновку про винність засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні даного злочину.

Таким чином, дослідивши матеріали кримінальної справи в межах принесених апеляцій і вислухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до переконання, що вина засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у скоєнні вбивства ОСОБА_15 і ОСОБА_16 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджена дослідженими судом доказами, яким суд дав належну оцінку. Як обґрунтовано було встановлено місцевим судом, засуджені в ході досудового слідства давали свідчення, кожен окремо, про обставини скоєння вбивств ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . Ними власноруч були написані явки з повинною про вчинені ними злочини, з кожним з них в ході досудового слідства проводились слідчі дії, в процесі яких вони в присутності їх захисників і понятих вказували на місця вчинених ними злочинів та дії кожного з них, які повністю узгоджуються в цілому з іншими доказами по справі.

Як було встановлено судом, до, під час і після вбивства ОСОБА_15 засуджені постійно перебували разом. При цьому ОСОБА_10 відігравав активну роль в подіях - завдав удар ножем. ОСОБА_9 при цьому утримував за руку ОСОБА_15 , а потім брав участь у приховуванні трупа, умовляв свідка ОСОБА_28 , який відмовився на прохання ОСОБА_9 винести труп. Крім того, щоб не бути викритим у вчиненні вбивства ОСОБА_15 , підсудні удвох розробили план, як позбутися ОСОБА_16 , та, реалізуючи його разом, відвезли бабусю на таксі за місто в ліс, де вбили її та сховали труп.

Послідовність всіх досліджених судом обставин вбивств свідчать про наявність змови на досягнення результату, тобто про умисні усвідомлені і цілеспрямовані дії засуджених, спрямовані на досягнення своєї мети - вбивство ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

За фактом скоєння крадіжки майна у гр. ОСОБА_16 .
Правильність та об`єктивність висновку суду в частині засудження ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України, з яким погоджується і колегія суддів, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показами потерпілої ОСОБА_38 про те, що ОСОБА_16 приходилася їй матір`ю. Останній раз вона бачила матір 11.11.2011 року, а по тому, приблизно п`ять днів, подруга її матері - ОСОБА_43 , запитала у неї, де її мати і чому в її квартирі вже кілька днів горить світло, а двері ніхто не відкриває. Запасним ключем, який був у маминої подруги, вони відкрили вхідні двері квартири та побачили, що всередині все було перевернуто. Про те, що сталося, вони повідомили в міліцію; протоколом огляду місця події від 08.05.2012 року - квартири АДРЕСА_5 , згідно якого в ході проведення даної слідчої дії було проведено огляд зазначеної квартири, в котрій був порушений порядок, розкидані речі. Також вилучено ряд речей, на яких виявлені різні сліди; протоколом відтворення обстановки і обставин події від 23.08.2012 року, в ході якого засуджений ОСОБА_9 розповів і показав, як саме він проник в квартиру після вбивства ОСОБА_16 , звідки скоїв крадіжку грошових коштів, шуруповерта та болгарки, а також вказав, де саме в зазначеній квартирі знаходилися речі, які він викрав.

За фактом незаконного носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу і незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту
Що стосується засудження ОСОБА_9 за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України, колегія суддів під час апеляційного розгляду справи дійшла висновку, що вина засудженого ОСОБА_9 в незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу і незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту була повністю доведена в установленому законом порядку, а тому немає підстав піддавати сумніву вирок суду в цій частині з огляду на таке.

Незважаючи на не визнання ОСОБА_9 себе винним у скоєнні зазначених злочинів, його вина підтверджується сукупністю доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції і які суд визнав належними, допустимими та достатніми для встановлення винності засудженого у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Як вбачається з протоколу огляду квартири АДРЕСА_6 від 17.05.2012 року, де проживає свідок ОСОБА_17 , дійсно було виявлено та вилучено в мішку білого кольору ніж і поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору. Зазначений ніж, згідно техніко-криміналістичної експертизи № 38 / 03-04 від 19.05.2012 року визнано холодною зброєю колючо-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення. При цьому свідок ОСОБА_17 показав, що вказаний ніж носив ОСОБА_9 і приніс його на зберігання приблизно в квітні 2012 року. Крім того, в ході огляду працівниками міліції його квартири був виявлений пакет, в якому знаходилася речовина, схожа на наркотичний засіб «марихуана», та ніж. Зазначені речі належать ОСОБА_9 , який і приніс їх ОСОБА_17 приблизно на початку квітня 2012 року і залишив у нього на зберігання. Судово-хімічної експертизою № 70/10/1466 від 22.05.2012 року встановлено, що речовина, масою 31,3 г, вилучена в ході проведення огляду квартири АДРЕСА_6 , має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом - особливо небезпечним наркотичним засобом, маса якого, в перерахунку на суху речовину, становить 29, 74 г; протоколом очної ставки між ОСОБА_48 і ОСОБА_9 , під час якої свідок викривав підсудного ОСОБА_9 в скоєнні незаконного зберігання наркотичних засобів за місцем його проживання.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що висновок суду у частині визнання ОСОБА_9 винним і засудження його за ч.1 ст.309 та ч.2 ст. 263 КК України є вірним та підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінальної справи, яким суд дав належну оцінку.

Отже, аналізуючи позиції засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , співставляючи їх з обвинуваченням, що їм інкримінується, а також з показами потерпілих, свідків та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають засуджених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_9 і ОСОБА_10 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочинів, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність засуджених в скоєнні злочинів за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

За таких обставин вважати, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необґрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав. Тому доводи апеляцій засуджених та захисту є необґрунтованими, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначених у вироку злочинів. Оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи, не має підстав вважати, що у справі допущена суттєва неповнота досудового або судового слідства, яка викликає необхідність скасування вироку, на чому наполягають в своїх скаргах апелянти.

Доводи засуджених про недозволені методи ведення досудового розслідування щодо них не були підтверджені і спростовуються матеріалами перевірки, проведеної під час судового розгляду, за результатами якої 27 вересня 2013 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, яка не була оскаржена та скасована в апеляційному порядку.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 12 червня 2008 року «Яременко проти України» зазначено, що «коли особа заявляє небезпідставну скаргу про жорстоке поводження з боку правоохоронних органів, має бути проведене ефективне офіційне розслідування, під час якого можна виявити та забезпечити показання винних осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду, передбачають проведення незалежного та безстороннього розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні».

З матеріалів справи вбачається, що судом було дано доручення прокуратурі провести перевірку застосування до засуджених в ході досудового слідства недозволених методів слідства. Перевірку дій працівників міліції під час досудового слідства було здійснено прокуратурою м. Вільногірська за результатами якої постановою слідчого вказаної прокуратури ОСОБА_49 від 27 вересня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 12 вересня 2013 року закрито в зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Суд, посилаючись у вироку на результати перевірки, звернув увагу на всі обставини, які мають істотне значення для правильної оцінки доводів засуджених щодо незаконності вчинених щодо них дій з боку працівників органів внутрішніх справ, а розслідування фактів, на які посилалися засуджені, колегія суддів вважає незалежним та безстороннім, що не ставить під сумнів законність проведеної перевірки. Тим більш, зазначена постанова про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину від 27 вересня 2013 року, засудженими чи їх захистом взагалі не оскаржувалась. Виходячи з цього, судом обґрунтовано було визнано, що не відповідають дійсності заяви засуджених про протиправне отримання від них зізнань у скоєнні вбивств ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а також злочинів щодо потерпілої ОСОБА_13 і крадіжки майна з квартири ОСОБА_16 .

Не знайшли свого підтвердження доводи засуджених щодо невиконання судом вимог ст. 87 КПК України 1960 року про фіксацію судового процесу технічними засобами, оскільки як убачається з матеріалів справи, під час її розгляду в суді першої інстанції в судовому засіданні 06 листопада 2013 року було задоволено відповідне клопотання про це засудженого ОСОБА_10 та перебіг судового процесу з цього моменту фіксувався за допомогою звукозаписувального пристрою, що підтверджується протоколом судового засідання та аудіо дисками технічного запису фіксування судових засідань даної кримінальної справи.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на матеріали кримінальної справи суд при призначенні покарання засудженим в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, не встановив обставин, які б пом`якшували покарання засудженим, визнав обставинами, що обтяжує покарання засудженим, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та скоєння злочину відносно особи похилого віку, взяв до уваги дані про особи засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, кожен окремо, характеризуються посередньо, раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, в тому числі й тяжких, скоєні ними злочини відносяться до категорії середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів, які призвели до смерті двох осіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже, у цій кримінальній справі, як видно з її матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад, у зв`язку з чим доводи апеляцій в частині як пом`якшення, так і призначення більш суворого покарання є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає доводи апеляції прокурора про те, що з резолютивної частини вироку слід виключити призначення засудженим покарання за п.12 ч.2 ст.115 УЦК України такими, що заслуговують на увагу з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджені скоїли два вбивства, і обидва за попередньою змовою. Тому додаткова кваліфікація і призначення покарання за п.12 ч.2 ст.115 КК України є явно зайвою, оскільки вбивство ОСОБА_16 засуджені скоїли за попередньою змовою, з метою приховання іншого злочину і вчинене особами, які раніше вчинили вбивство.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінальної справи та її розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ч.2 ст. 379, ст.ст. 365, 366 КПК України (1960 року) п.11, п.15 Розділу ХІ «Перехідні положення» кримінального процесуального кодексу України (2012 року), колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , захисника засудженого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - змінити.

Виключити з резолютивной частини вироку призначення покарання засужденим ОСОБА_9 та ОСОБА_56 за п.12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі як винесене надмірно.

В решті вирок залишити без змін.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4