Справа 688/1872/16-к
№ 1-в/688/857/16
Ухвала
Іменем України
05 травня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шепетівської виправної колоній № 98 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі засідань у м. Шепетівка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, раніше судимого,

про умовно-дострокове звільнення,

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України, посилаючись на те, що став на шлях виправлення.

У судовому засіданні ОСОБА_5 клопотання підтримав, пояснивши, що працевлаштований на виробництві в колонії, працює в дві зміни, має 1 заохочення за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці, порушень режиму утримання не допускав, стягнень не має. Має намір працевлаштуватися та утримувати малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За браком часу не бере участі в програмах виховного впливу, однак займається спортом.

Представник Шепетівської виправної колонії заперечив проти клопотання ОСОБА_5 , посилаючись на те, що підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні, оскільки засуджений хоча і працевлаштований, однак корисної ініціативи в роботі не проявляє, участі в програмах диференційованого виховного впливу не бере.

Прокурор заперечив проти клопотання засудженого, вважаючи, що останній не довів своє виправлення, про що свідчить наявність лише одного заохочення та посередня характеристика.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення засудженого, представника виправної колонії, думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Отже, однією з передумов умовно-дострокового звільнення є фактичне відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Судом встановлено, що вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 28.01.2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.08.2014р. ОСОБА_5 невідбута частина покарання скорочена наполовину на підставі статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2016р. ОСОБА_5 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Початок строку: 28.01.2014 року. Кінець строку: 08.07.2016 року. Відбуто 2/3 строку покарання. Невідбута частина строку покарання станом на 05.05.2016р. становить 02 місяця 03 дні.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яке можливе застосувати умовно-дострокове звільнення.

На думку представника адміністрації виправної колонії, засуджений ОСОБА_5 не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки він своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Однак, суд дійшов протилежних висновків, з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за умисний злочин середньої тяжкості, з 31.01.2014р. утримувався в СІЗО м. Хмельницький, де порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 07.05.2014 року відбуває покарання у Шепетівській виправній колонії. З червня 2014 року працевлаштований на виробництві колонії в дільниці деревообробки різноробочим, поставленні завдання виконує під контролем адміністрації колонії. Участі в програмах диференційованого виховного впливу, самодіяльних організаціях не бере. Має одне заохочення у виді подяки за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці. Порушень режиму утримання не допускав, стягнень не має. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листувань та побачень, отримує посилки та передачі.

Таким чином, матеріали справи в своїй сукупності свідчать про досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Суд не погоджується з твердженням представника колонії про посередню характеристику засудженого, оскільки за весь період відбування покарання ОСОБА_5 не піддавався стягненням, має одне заохочення у виді подяки, весь час працює, що свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення на не відбуту частину строку покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити з місць позбавлення волі умовно-достроково на не відбуту частину строку покарання 02 місяця 03 дні.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1