Справа № 191/3863/15-к
Провадження № 1-кп/191/90/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000141 від 24 січня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербове Синельниківського району, гр-на України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.09.2008 року Синельниківським міськрайсудом за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 12.05.2011 р. Синельниківським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, 75, 76 КК України, до 1 року 6 міс. позб. волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 21.10.2011 р. Дніпропетровським районним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 міс. Позбавл. волі. Звільнений з місць позбавлення волі 18.07.2014 року за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області на невідбутий термін 2 роки 2 дні по статті 2 ЗУ «Про амністію»; 17.09.2015 року Синельниківським міськрайонним судом за ч.1, ч. 4 ст. 358 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , суд, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 21.10.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 18.07.2014 року за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області на не відбутий термін 2 роки 2 дні по статті 2 ЗУ «Про амністію», маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, па шлях виправлення не став та знову скоїв корисливий умисний злочин.
Так, повторно, 08.01.2015 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , вживаючи спиртні напої разом зі ОСОБА_7 , знаходився в приміщені будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 ..
Маючи раптово виниклий умисел на умисне, таємне викрадення чужого майна, таємно, умисно, з корисливих мотивів на власну користь, користуючись там, що за його діями ніхто не спостерігає, з кімнати будинку, розташованого за вищевказаною адресою, викрав ноутбук «Асег Аsрігe 5742», який знаходився на писемному столі, що належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого з викраденим з місця скоєння зник, розпорядившись ним па власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки, які згідно висновку товарознавчої експертизи №492-15 від 20.02.2015 року становить 3971 грн. Матеріальну шкоду відшкодовано, цивільний позов не заявлений.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому противоправному діянні визнав повністю, суду дав пояснення аналогічно тому, як вони викладені вище у вироку, у скоєному розкаявся.

Ухвалою суду згідно ч.3 ст.349 КПК України, з відома учасників судового розгляду визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Свідчення обвинуваченого відповідають обставинам справи, які ніким не оспорюються. Обставини справи об`єктивно, повно і всесторонньо підтверджені письмовими доказами у справі у встановленому об`ємі.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви в добровільності і істинності їх позиції, а також роз`яснено судом, що вони будуть позбавлені право оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім пояснень ОСОБА_9 із визнанням своєї винуватості, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила в судовому засіданні, що вона мешкає в АДРЕСА_2 . В 2010 році вона придбала ноутбук «Асер» за 4000 гривень, документи, які підтверджують вартість ноутбуку в неї не збереглися. Ноутбук був в відмінному стані, так як ним користувалися рідко. 31.12.2014 року вона з сином поїхали до Львова. Її чоловік лишився вдома. Її син зі ОСОБА_10 приїхав до ОСОБА_11 10.01.2015 року, а вона лишилася ще там. 11.01.2015 року їй зателефонував син та повідомив, що в будинку відсутній ноутбук. 15.01.2015 року вона приїхала додому зі ОСОБА_10 , та почала запитувати у чоловіка, хто до них приходив, за час відсутності, так як було зрозуміло, що ноутбук викрали з їх будинку. Чоловік повідомив, що в гості до них заходив ОСОБА_12 , який мешкає в с. Іванівка, в бік с. Старолозуватка. Чоловік пішов до ОСОБА_12 та сказав йому, щоб від повернув ноутбук, але ОСОБА_13 почав говорити, що ноутбук не крав. Через декілька днів вона йшла до магазину, на зустріч їй йшов хлопець на ім`я ОСОБА_14 , який їй повідомив, що ОСОБА_15 продав її ноутбук за 800 гривень, але звідки йому це відомо, та кому продав ноутбук, ОСОБА_14 їй не сказав. Позов не заявляє.
Досліджені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши усі показання, дослідивши докази у встановленому судом порядку, та оцінивши все у сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю, а його дії у вчиненні кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає - щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не стоїть, раніше судимого, вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, матеріальну шкоду потерпілому відшкодовано у повному обсязі, вважає за необхідне для виправлення

обвинуваченого ОСОБА_5 призначити покарання в межах інкримінованого йому діяння за ч.2 ст.185 КК України. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 370, 373- 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбування ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) роківпозбавлення волі, поглинувши покаранням за цим вироком покарання призначене за вироком Синельниківського міськрайонного суду від 17.09.2015 року у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку терміном 2(два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає всі покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.2,3,4 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 судом не обирався.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1