АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1467/16 Справа № 201/9680/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001040 від 04 квітня 2014 року, за апеляційною скаргою прокурора який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина Ізраїлю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Білорусії, громадянина Ізраїлю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
- обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_5
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_10

обвинуваченого: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2016 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001040 від 04 квітня 2014 року, щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_11 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, повернуто прокурору прокуратури Дніпропетровської області Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

Своє рішення суд мотивує тим, що в порушенні вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурором та слідчим під час складання обвинувального акту, зазначено адреси проживання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , не відповідають дійсності, оскільки судом встановлено що обвинувачені, відповідно до рапортів працівників правоохоронних органів, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 не проживають за вказаними адресами, зазначеними в обвинувальному акті, тобто суд першої інстанції позбавлений можливості здійснити належний виклик обвинувачених.

Крім того, суд в своєму рішенні вказує що в порушення п.5, п. 7 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті, не викладені фактичні обставини справи та розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, таким чином не усунено недоліки обвинувального акту, який неодноразово повертався прокурору саме з цих підстав.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Прокурор зазначає що ухвала винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор вказує що судом першої інстанції було порушено вимоги п.5 п.7 ч. 2 ст. 291 КПК України та обвинувальний акт повністю відповідає вимогам.

Так, прокурор в своїй апеляційній скарзі вказує що на момент складання обвинувального акту, було встановлено достовірне місце проживання обвинувачених та зазначено в обвинувальному акті, так в матеріалах кримінального провадження не містяться офіційного документу щодо зміни місця проживання обвинувачених.

Прокурор вказує, що судом першої інстанції не було виконано вимоги ст. 335 КПК України, та не було призупинено судове провадження та було винесено ухвали про оголошення обвинувачених у розшук.

Не погоджуючись з висновками суду щодо невідповідності обвинувального акту з підстав не встановлення розміру шкоди, прокурор вказує на неможливість проведення товарознавчої експертизи відповідно до п. 6 ч.2 ст. 242 КПК України та вважає що досудове розслідування встановила усі фактичні обставини кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та прохала її задовольнити, думку обвинуваченого який підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце народження, місце проживання, громадянство).

Перевіркою матеріалів обвинувального акту встановлено порушення органами досудового розслідування зазначених вимог кримінального процесуального закону, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту за цих підстав є обґрунтованим.

Так, згідно обвинувального акту, обвинувачені:

ОСОБА_7 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_13 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
У зв`язку з неодноразовою неявкою обвинувачених у судове засідання ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , відвідували працівники Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про що було надано рапорт та пояснення від 08.06.2016 року майора поліції та матері обвинуваченого ОСОБА_14 (а.с. 112-114).

Як вбачається з матеріалів провадження, в ході виконання приводу в судове засідання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , органами внутрішніх справ було встановлено, що обвинувачений за вказаною адресою в обвинувальному акті не проживає протягом тривалого часу, що унеможливлює його доставку до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська для проведення судового засідання.

За таких обставин, виходячи з того, що зазначені в обвинувальному акті відомості не відповідають фактичним даним про особи обвинувачених, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про порушення прокурором вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора, про необґрунтованість рішення суду з приводу невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК з огляду неконкретного обвинувачення. Колегія суддів зазначає,що по даному кримінальному провадженню неодноразово судом першої інстанції повертався обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, однак прокурором не було усунуто недоліки.

Так, ухвалою від 28 серпня 2014 року апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків. Вказаною ухвалою суд повернув прокурору обвинувальний акт на тій підставі, що обвинувальний акт щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 і ОСОБА_9 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в цьому документі відсутні дані про проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, хоча це передбачено ст.242 КПК України.

Апеляційним судом також було скасовано вирок суду та колегія суддів підставою для скасування вироку визнала саме те, що в обвинувальному акті та вироку суду немає даних про розмір шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_15 та усіх належних заходів до встановлення збитку органами слідства не вжито. Експертиза для цього, у порушення вимог ст.242 КПК України, не проведена. Згідно позовної заяви потерпілого, обвинуваченими викрадено золотих виробів на суму 1 161 647 гривень. При цьому ч.ч.3, 4, 5 ст.186 КК України передбачає відповідальність за відкрите викрадення чужого майна, яке спричинило значну шкоду потерпілому, а також за грабіж у великих та особливо великих розмірах. Передбачена кримінальна відповідальність і за розбій, спрямований на заволодіння майном у великому та особливо великому розмірі ч.4 ст.187 КК України. Тобто, встановлення розміру викраденого має суттєве значення для кваліфікації дій обвинувачених.
Крім того, Жовтневим судом міста Дніпропетровська від 23.10. 2015 року знову обвинувальний акт було повернуто прокурору та суд вказав на те, що зі змісту наданого суду обвинувального акту вбачається, що вимоги кримінального процесуального закону прокурором не були виконані належним чином, оскільки у обвинувальному акті взагалі відсутні будь-які дані про розмір шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_15 , при цьому, органом досудового розслідування не було вжито всіх належних заходів до встановлення збитку, в тому числі, у порушення вимог ст. 242 КПК України експертиза для встановлення шкоди належним чином не проведена, що з огляду на диспозицію статті 187 КК України, особливо кваліфікований склад якої передбачає кримінальну відповідальність за розбій, спрямований на заволодіння майном у великому та особливо великому розмірі , має суттєве значення для кваліфікації дій обвинувачених та правильного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення із формулюванням відповідного обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 15.03. 2016 року обвинувальний акт було затверджено прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_16 , однак вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки складено без урахування вище перелічених ухвал як суду першої, так і апеляційної інстанції та не можна не погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що даний обвинувальний акт містить недоліки які не було усунуто прокурором. Хоча обвинувачення висунуто за ч.2 ст. 187 КК, та данні обвинувального акту суперечать вказівкам у обвинувальному акті про цивільний позов потерпілого: матеріальні збитки-1 161 647.45 гривень.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 пояснював що на запит захисників було проведено товарознавчу експертизу, тоді як органами досудового слідство по надуманим причинам вказана експертиза не провадилася, що також вказує на неконкретність обвинувачення.

Таким чином кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 на протязі майже двох років не може бути розглянуто судом, але прокурором не вжиті ніякі заходи для проведення досудового слідства відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2016 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду :
___________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3