справа № 488/1459/16-к
провадження № 1-кп/488/188/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2016 року
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Берислав Херсонської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлучений, який є приватним підприємцем, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

за ч.1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 28.12.2015 року приблизно о 12.00 години умисно заподіяв ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин:
у вказаний час ОСОБА_6 перебував у квартирі АДРЕСА_3 , куди прибула потерпіла ОСОБА_7 , щоб забрати своїх малолітніх дітей. Використавши необгрунтований привід для створення конфліктної ситуації, на грунті неприязних відносин ОСОБА_6 у коридорі вказаної квартири схопив потерпілу за одяг та піднявши її з полу, близько трьох раз вдарив головою о стіну, після чого з силою штовхнув до приміщення зали, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу та ОСОБА_6 наніс їй близько п`яти ударів ногами і руками в область тулубу, завдавши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому великого бугра правої плечової кістки без значного зміщення, забоїв м`яких тканин голови та тулубу. Пошкодження у вигляді перелому великого бугра правої плечової кістки, за висновком експертизи, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений у судовому засіданні в інкримінованому злочині винним себе не визнав повністю, суду показав, що в цей день діти були разом із ним вдома, коли прийшла його колишня дружина - потерпіла ОСОБА_7 , між ними відбувся словесний конфлікт, ініціатором якого був він (обвинувачений). Внаслідок виниклого конфлікту він узяв рукою потерпілу за куртку в районі грудей та відсунув в бік зальної кімнати таким чином, що потерпіла відлетіла в її інший кінець. Він не бачив, що сталося із потерпілою через вказані його дії, бо пішов відразу в іншу кімнату. Можливо, вона могла і впасти; він почув який-то шум в залі, можливо, звуки падіння. Не встигнувши зайти у спальню, потерпіла прибігла до нього з залізною палкою від пилососу, він стояв в пройомі дверей, вона його вдарила палкою декілька разів по руці та почала розбивати скло на двері, воно тріснуло; потім вона побігла в тамбур, звідки принесла граблі та знову почала бити по дверям, розбила скло та поранила руку. Швидка допомога приїхала через 15 хвилин після пригоди, потерпіла перебувала у тамбурі квартири в цей час. Від його дій у потерпілої не могло утворитися таких тілесних ушкоджень, встановлених висновком експерта. Звідки вони могли виникнути у потерпілої, йому невідомо. Вважає, що таким чином потерпіла його оговорює, бо має намір відібрати у нього квартиру; вона пропонує йому закрити провадження по справі, якщо він оформить на неї квартиру. Його донька у судовому засіданні надала неправдиві свідчення проти нього через вплив матері та бабусі.
Провина обвинуваченого, не дивлячись на його повне невизнання, повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів - показаннями потерпілої та свідків:
потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 28.12.2015 року приблизно о 12.00 години прийшла забрати своїх малолітніх дітей від колишнього чоловіка з квартири АДРЕСА_3 . Вона перебувала у коридорі квартири, діти її чекали на порозі. ОСОБА_6 став необгрунтовано чеплятися до неї, чим спровокував сварку; раптово схопив її за курку зі спини, розгорнув до себе, підняв за куртку за грудки від полу та почав бити о стіну головою, завдавши таким чином близько 3-х ударів, після чого почав душити; надалі поставив на підлогу та із силою, тримаючи за грудки, відкинув до приміщення залу, де вона впала на підлогу, після чого став її бити ногами і руками по тулубу, завдавши близько п`яти ударів;
допитана в присутності законного представника ОСОБА_9 та психолога ОСОБА_10 малолітній свідок ОСОБА_6 суду показала, що в цей день мати (потерпіла) прийшла забрати її з братом від батька (обвинуваченого). Між батьками відбулася сварка. Вони із братом взулися та стояли в отвірі вхідних дверей. Перебуваючи в коридорі квартири, батько схопив мати за шию, підняв її з полу та вдарив спиною о стіну рази 2-3, після того відкинув у зальну кімнату. Що там відбувалося, вона не бачила, чула лише звуки, з яких зрозуміла, що батько бив мати ногами. Надалі батько вибіг та зачинився у спальні, мати вибігла до нього із залізною палкою від пилососа. У неї з батьком відносини нормальні;
свідок ОСОБА_11 суду показала, що в цей день до її квартири постукала потерпіла з проханням викликати поліцію. Потерпіла прийшла разом із дітьми, була перелякана та знервована, повідомила, що у них відбувся конфлікт з чоловіком та вони посварилися, скаржилася на болі у плечі. Вона завела дітей до своєї квартири, хлопчик плакав та був наляканий.
Вина обвинуваченого також підтверджується:
протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_7 до міліції про вчинений відносно неї злочин від 28.12.2015 року;
висновком судово-медичної експертизи №40 від 08.02.2016 року, відповідно до якої у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому великого бугра правої плечової кістки без значного зміщення, забоїв м`яких тканин голови та тулубу; потерпілій було завдано не менше 3-х травмуючих впливів; пошкодження у вигляді перелому великого бугра правої плечової кістки відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознаками тривалого розладу здоров`я; інші пошкодження - до категорії легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;
висновком додаткової судово-медичної експертизи №61 від 18.03.2016 року, відповідно до якої виявлене у ОСОБА_7 пошкодження у вигляді перелому великого бугра правої плечової кістки могло утворитися як внаслідок падіння на плече з наступним ударом о тверде покриття так і при нанесенні ударів ногами в область правого плеча;
даними протоколу слідчого експерименту від 19.02.2016 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого потерпіла показала та розповіла, де, як та за яких обставин обвинуваченим їй було заподіяно тілесні ушкодження;
виписним епікрізом ЖЦРЛ відносно хворої ОСОБА_7 , відповідно до якого остання знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні ЖЦРЛ з 28.12.2015 по 18.01.2016 року з діагнозом струс головного мозку, перелом великого бугра правої плечової кістки без значного зміщення, забої м`яких тканин голови та тулубу;
товарними чеками та квитанціями фармацевтичних установ щодо витрат потерпілої ОСОБА_7 на придбання медичних препаратів на лікування.
Аналізуючи представлені докази та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_6 суд приходить до наступних висновків:
суд критично відноситься до показань обвинуваченого в частині його непричетності до скоєного злочину, відсутності з його боку будь-яких дій насильницького характеру до потерпілої, внаслідок яких остання отримала тілесні пошкодження, оскільки такі показання обвинуваченого спростовуються показаннями самої потерпілої ОСОБА_7 , яким суд вірить, бо вони, на відміну від показань обвинуваченого, є логічними та послідовними, стабільними, непротиречивими та нічим не спростованими, узгоджуються з представленими стороною обвинувачення письмовими доказами, у тому числі з висновками судово-медичних експертиз, показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , медичною документацією відносно маючих місце у потерпілої пошкоджень та не протирічать їм.
Показання обвинуваченого, якими він обгрунтовує свою поведінку відносно потерпілої, суд вважає нелогічними, незрозумілими та непослідовними. Так, першочергово обвинувачений стверджував, що лише відсунув потерпілу у бік зальної кімнати; надалі - що після такого відсунення потерпіла відлетіла в інший кінець залу, від чого могла впасти. Необгрунтованою суд вважає мотивацію потерпілої, за думкою обвинуваченого, щодо оговорення його у судовому засіданні з метою позбавлення його права власності, оскільки, як встановлено у суді, справа з приводу визнання права власності за потерпілою на спірну квартиру, придбану під час шлюбу сторонами, є предметом розгляду цивільної судової інстанції.
Встановлено також, та ці обставини підтверджені самим обвинуваченим, що після пригоди через 15 хвилин приїхала карета швидкої допомоги і цей проміжок часу потерпіла знаходилася у тамбурі квартири; швидка доставила потерпілу відразу до лікарні, де у останній були зафіксовані маючи місце тілесні пошкодження, тому підстав вважати, що потерпіла здобула маючи у неї місце тілесні ушкодження іншим чином, ніж від умисних дій обвинуваченого, у суду не має.
Незважаючи на малолітній вік свідка ОСОБА_12 та те, що свідок є близьким родичем потерпілої - її донькою, у суду немає підстав їй невірити, оскільки в її показаннях судом не встановлено жодних істотних суперечностей, які би викликали у суду розумний сумнів щодо їх правдивості; свідок з обома батьками перебуває в нормальних стосунках, підстав оговорювати обвинуваченого свідком судом не встановлено; допит свідка проведений у відповідності до вимог Закону, у присутності законного представника та кваліфікованого психолога; психолог суду підтвердив, що показання свідок надав добровільно, без примусу, будь-якого впливу та тиску батьків; пояснення свідка є стабільними, послідовними та логічними, не протирічать встановленим судом обставинам та представленим доказам, дослідженим судом, тому посилання обвинуваченого з приводу неправдивих показань свідка через вплив на нього потерпілої, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу. Незначні похибки свідка в показаннях щодо деталей маючих місце подій зумовлені психоемоційним станом, який їй довелося пережити та малолітнім віком.
Таким чином, суд вважає встановленим, що за вказаних потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_12 обставин обвинувачений умисно заподіяв потерпілій у тому числі тілесне ушкодження у вигляді перелому великого бугра правої плечової кістки, яке відноситься до категорії середньої тяжкості.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 суд розглядає, як спосіб його захисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності і покарання.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ст. 122 ч. 1 КК України в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При цьому, суд вважає за необхідне виключити з інкримінованого органом досудового розслідування ОСОБА_6 завдання середнього ступеню тілесних ушкоджень за ознакою стійкої втрати працездатності менш як на одну третину, бо дані обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжчують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, відсутність тяжких наслідків; особу обвинуваченого, раніше не судимого, до кримінальної відповідальності не притягуваного, який посередньо характеризується за місцем мешкання.
З урахуванням вищевикладених обставин, які характеризують особу винного та в своїй сукупності істотно знижують фактичну ступень тяжкості злочину, ступінь небезпечності винної особи для суспільства та для досягнення цілей покарання суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
По справі потерпілою ОСОБА_7 заявлено позов, у якому потерпіла просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди, яка є витратами на лікування - 3 980,12 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн., яку потерпіла обгрунтувала завданням обвинуваченим їй моральних страждань внаслідок скоєння відносно неї злочину на очах у малолітніх дітей, які були налякані та тривалий час згадували про дані події; а також через негативні зміни в її житті; думки та спогади про наслідки події, страх можливого її повторення, тимчасовою відірваністю від активного життя, порушенням сну, почуттям образи, обурення, приниженої гідності; перенесеними фізичними стражданнями внаслідок заподіяних їй тілесних ушкоджень. Як на підставу заподіяння моральної шкоди потерпіла посилається також на байдуже ставлення обвинуваченого до стану її здоров`я, який не надав жодної допомоги на її лікування, жодним чином не поцікавився про її стан та навіть не пробачився за скоєне.
Також потерпіла просила стягнути з обвинуваченого на її користь понесені витрати за надання протягом розгляду справи в суді її представником правової допомоги у сумі 7 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 позов потерпілої щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав у повному обсязі.
Заявлений потерпілою цивільний позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного:
суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого, як особи злочинними діями якої потерпілій заподіяно майнову шкоду, на користь потерпілої ОСОБА_7 витрати, понесені нею на лікування, які підтверджені представленими суду фіскальними та товарними чеками фармацевтичних установ про вартість придбаних ліків, виписним епікризом щодо діагнозу, маючих місце наслідків та призначеного лікування потерпілій, висновками судово-медичних експертиз, а також показаннями потерпілої і свідків, в доведеному потерпілою розмірі, який об`єктивно підтверджений протягом судового засідання, а всього в сумі 3 980,12 грн..
Також підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої у відповідності до вимог ст.ст.120, 124 КПК України понесені потерпілою витрати на правову допомогу її представника - адвоката ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження в суді за договором у сумі 7 000 грн., які є документально підтвердженими, обгрунтованими та такими, що передбачені Законом.
Моральна шкода, завдана потерпілій ОСОБА_7 , полягає в перенесених потерпілою стражданнях, негативних переживаннях та спогадах, які були поглиблені вчиненням насильницьких дій на очах малолітніх дітей та напередодні Новорічних свят; виниклих почуттях тривоги, емоційної напруги, порушенням сну, почуттям образи, обурення, приниженої гідності; перенесеними фізичними стражданнями внаслідок заподіяних їй тілесних ушкоджень, в подальшому за цим стаціонарному лікуванні і пов`язаних з ним фізичних незручностях, дискомфорті, а також у байдужому ставленні обвинуваченого до стану здоров`я потерпілої та взагалі до вчиненого, який у скоєному не покаявся, свого бажання спокутувати провину перед потерпілою не висловив, не прийняв жодного заходу на відшкодування витрат потерпілої на лікування. Дані обставини підтверджені висновками судово-медичних експертиз, медичною документацією відносно потерпілої, показаннями потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , які встановлені судом як достовірні і об`єктивні та положені у підставу судового рішення.
Моральний збиток у відповідності зі ст.1167 ЦК України підлягає відшкодуванню обвинуваченим.
При конкретних обставинах заподіяння шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості доходить висновку про часткову обґрунтованість вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди та розмір компенсації моральної шкоди визначає в 15 000 грн.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі. З обвинуваченого на користь держави в особі Казначейства Жовтневого району також підлягає стягненню кошти, витрачені Жовтневою ЦРЛ на лікування потерпілої у сумі 2 830,12 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки; у відповідності зі ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи КВІ; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди - 10 980,12 грн., моральної шкоди - 15 000 грн.; на користь держави в особі Казначейства Жовтневого району - кошти, витрачені Жовтневою ЦРЛ на лікування потерпілої у сумі 2 830,12 грн.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1