Справа № 167/1361/14-к
Провадження №1-кп/167/3/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2016 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 22 червня 2010 року, перебуваючи в м.Луцьку, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, уклав договір про надання правової допомоги з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь», в особі голови правління ОСББ «Надія-Волинь» ОСОБА_5 , а саме: про надання правової допомоги за касаційною скаргою ОСББ «Надія-Волинь» на рішення апеляційного суду Волинської області від 28.05.2010 року та рішення Луцького міськрайонного суду від 23.03.2010 року по справі за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради, третьої особи на стороні відповідача ОСББ «Надія-Волинь» про визнання рішень не чинними №22ц-1519/10, використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від голови правління ОСББ «Надія-Волинь» ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 8000 грн., тим самим шахрайським шляхом, заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» спричинив майнову шкоду на вищевказану суму.
Він же, на початку березня 2012 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в м.Луцьку за адресою: вул.Космонавтів, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, в інтересах голови правління ОСББ «Надія-Волинь» в особі ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_2 , з якою був укладений договір про надання правової допомоги від 22.06.2010 року, самостійно склав та надав ОСОБА_5 , завідомо підроблений офіційний документ копію ухвали Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 11.04.2012 року про допуск до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до Луцької міської ради Волинської області, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» про визнання рішень не чинними.
Він же, у вересні 2012 року, більш точної дати досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи в м.Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, без укладення договору, в усній формі домовився з ОСОБА_10 , жителькою АДРЕСА_3 , про надання останній правової допомоги у переоформленні документів на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від гр. ОСОБА_10 грошові кошти в загальній сумі 5900 гривень, шахрайським шляхом, заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , майнову шкоду.
У судовому засіданні ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково. Суду показав, що він зареєстрований підприємцем на підставі свідоцтва про державну реєстрацію. В 2009-2013 роках займався підприємницькою діяльністю по наданню юридичних послуг. Коли зверталися громадяни, то він заключав договори про надання юридичної допомоги, зокрема, із ОСББ «Надія-Волинь» в особі ОСОБА_5 , отримав від останньої плату за свої послуги, по справі готовив касаційну скаргу. Крім того, пояснив, що ухвали Вищого спеціалізованого суду від 11.04.2012 року ОСОБА_5 не надавав, по вказаній цивільній справі готовив касаційну скаргу і мав відповідне доручення від голови правління ОСББ «Надія-Волинь» ОСОБА_5 .. Отримав від останньої 8000 грн., 2000 грн. повернув.
Визнає свою вину лише по факту отримання грошових коштів у ОСОБА_10 , оскільки по усній домовленості з останньою мав переоформити документи на її житловий будинок у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації. Будь-яких дій на виконання вказаних зобов`язань не вчиняв.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим, його винність в заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою потерпілих та у складанні та видачі завідомо підробленого офіційного документу стверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_5 показала, що 22.06.2010 року вона від імені об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь», в особі голови правління ОСББ «Надія-Волинь» уклала з ОСОБА_4 договір про надання правової допомоги. Останній мав підготовити та подати касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Волинської області від 28.05.2010 року та рішення Луцького міськрайонного суду від 23.03.2010 року по справі за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради, третьої особи на стороні відповідача ОСББ «Надія-Волинь» про визнання рішень не чинними та надала грошові кошти в сумі 8000 грн.. Останній особисто надав їй на початку 2012 року копію ухвали Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 11.04.2012 року про допуск до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до Луцької міської ради Волинської області, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» про визнання рішень не чинними. На неодноразові звернення до ОСОБА_4 надати їй належним чином завірену копію ухвали, ОСОБА_4 вигадував різні причини у неможливості її наданні. В травні 2013 року вони звернулися із заявою до Вищого спеціалізованого суду України та отримали відповідь, що ухвала від 11.04.2012 року у даній справі ВССУ не постановлювалася. Вона зрозуміла, що ОСОБА_4 її обманув. Оскільки ОСОБА_4 повернув 2000 грн. згідно розписки, тому просить стягнути 6000 грн. неповернутих грошових коштів.
Із матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до Луцької міської ради Волинської області, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» про визнання рішень не чинними, оглянутої в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 дійсно як представник третьої особи подавав касаційну скаргу (а.с.136-137 цивільна справа №2-1754/10).
Крім того, ухвалою ВССУ від 21.12.2011 року касаційну скаргу ОСББ «Надія-Волинь» відхилено та залишено без змін рішення Апеляційного суду Волинської області від 28.05.2010 року по вказаній справі (а.с.154 цивільна справа №2-1754/10).
Згідно договору про надання правової допомоги від 22.06.2010 року, укладеним із ОСББ «Надія-Волинь», підприємець ОСОБА_4 зобов`язувався надавати консультацію та роз`яснення, підготовити документи та скласти касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду, здійснити представництво третьої особи у Верховному Суді України. Вартість правового обслуговування за цим договором склала 8000,00 грн.. Отримавши ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 21.12.2011 року про відхилення касаційної скарги, ОСОБА_4 приховав від представників ОСББ «Надія-Волинь» результат розгляду справи в суді касаційної інстанції.
В 2013 році ОСОБА_4 надав ОСББ «Надія-Волинь» ксерокопії ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України від 11.04.2012 року про допуск справи до провадження.
Однак, ухвала, яка, яко-би, була постановлена 11.04.2012 року по вказаній справі, відсутня.
Згідно перевірки, проведеної Вищим спеціалізованим судом вбачається, що копія ухвали від 11.04.2012 року постановленої за наслідками розгляду заяви ОСББ «Надія-Волинь» про допуск до перегляду Верховним Судом України наведеної справи показує, що зовнішнє оформлення (змістовне, стилістичне, технічне) свідчить про очевидний характер її підроблення, оскільки питання про допуск справи до провадження здійснюється колегією суддів у складі п`яти суддів ВССУ, а не трьох суддів, як зазначено в ухвалі.
Факт безпідставного отримання гонорару ОСОБА_4 підтверджується тим, що 10.06.2013 року повернув ОСОБА_5 2000 грн. та згідно розписки 10.06.2013 року зобов`язувався повернути в строк до 14.06.2013 року 6000 грн..
Таким чином, ОСОБА_4 обманював членів ОСББ «Надія-Волинь», не склав заяви про допуск справи до провадження, підробив ухвалу колегії суддів ВССУ від 11.04.2012 року про допуск справи до провадження, що підтверджується вищевикладеними доказами.
Тому твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він копію підробленої ухвали від 11.04.2012 року ОСОБА_5 не надавав, не обманював членів ОСББ «Надія-Волинь» та їх представника, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_5 , матеріалами цивільної справи та ухвалами Вищого спеціалізованого суду, а тому суд їх до уваги не приймає і розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності.
По факту заволодіння грошовими коштами у потерпілої ОСОБА_10 , крім визнання винуватості ОСОБА_4 , його вина підтверджується заявою. потерпілої ОСОБА_10 , з якої вбачається, що остання за надання правової допомоги по оформленні право власності на будинок передала йому грошові кошти в загальній сумі 5900 грн..
Аналізуючи вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання по наданню правової допомоги громадянам, шляхом обману та зловживанням довірою, заволодів коштами громадян вчиненими повторно, вчинив злочин передбачений ч.1 та ч.2 ст.190 КК України. Він же, своїми умисними діями, які знайшли свій вираз у складанні та видачі завідомо підробленого офіційного документу, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.358 КК України.
Крім того, органами досудового слідства обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені шахрайських дій, які знайшли свій вираз у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненою повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Вказані правопорушення вчиненні при наступних обставинах.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 03.11.2009 року, перебуваючи в м. Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії № НОМЕР_1 , уклав договір про надання правової допомоги з гр. ОСОБА_12 , що проживає в АДРЕСА_4 , а саме: про визнання права власності на спадкове майно, пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від гр. ОСОБА_12 грошові кошти в загальній сумі 3 500 гривень, шахрайським шляхом, заволодів грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 , майнову шкоду на вищевказану суму.
Він же, 15.07.2010 року, перебуваючи в м. Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії № НОМЕР_1 , уклав договір про надання правової допомоги з гр. ОСОБА_13 в особі ОСОБА_14 , жительки АДРЕСА_5 , а саме: про стягнення коштів по розписці та вирішення питання про зняття арешту з легкового автомобіля марки ЗАЗ 110557, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від ОСОБА_14 , грошові кошти в сумі 1250 грн., тим самим шахрайським шляхом заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 , майнову шкоду на вищевказану суму.
Він же, 04.02.2011 року, перебуваючи в м. Луцьку, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії № НОМЕР_1 , уклав договір про надання правової допомоги з гр. ОСОБА_15 , що проживає по АДРЕСА_6 , про надання правової допомоги, а саме: за позовом до ОСОБА_16 про знесення самочинного будівництва, використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», повторно, шляхом обману та зловживання довірою на протязі червня липня 2013 року отримав від ОСОБА_15 , грошові кошти в загальній сумі 2000 грн., тим самим шахрайським шляхом заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 , майнову шкоду на вищевказану суму.
Він же, 02.07.2011 року, перебуваючи в м.Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії № НОМЕР_1 , через гр. ОСОБА_11 , уклав договір про надання правової допомоги з гр. ОСОБА_18 , що проживає по АДРЕСА_8 , а саме: про визнання права власності на спадкове майно, пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок та земельну ділянку в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав в період з 02.07.2011 року по серпень 2012 року від гр. ОСОБА_18 грошові кошти в загальній сумі 5600 гривень, шахрайським шляхом, заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 , майнову шкоду на вищевказану суму.
Він же, 16.11.2011 року, перебуваючи в м.Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії № НОМЕР_1 , уклав договір про надання правової допомоги №7-11/28 з гр. ОСОБА_19 , що проживає в АДРЕСА_4 , а саме: про примусове припинення визнання права власності на частину будинку, пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від гр. ОСОБА_19 грошові кошти в загальній сумі 9000 гривень, шахрайським шляхом, заволодів грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілому ОСОБА_19 , майнову шкоду на вищевказану суму.
Він же, 15 травня 2012 року, перебуваючи в м.Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії № НОМЕР_1 , уклав договір про надання правової допомоги з гр. ОСОБА_21 , що проживає в АДРЕСА_10 , пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від гр. ОСОБА_21 грошові кошти в загальній сумі 3600 гривень, шахрайським шляхом, заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілому ОСОБА_21 , майнову шкоду на вищевказану суму.
Органом досудового слідства обвинувачення обґрунтували: показаннями потерпілих : ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , їхніми заявами, матеріалами цивільних справ про вчинення злочинів, договорами про надання правової допомоги, рішеннями по цивільних справах.
Однак, в ході розгляду справи дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження виходячи із наступних підстав.
В силу ст.9 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
При цьому вони не вправі покладати обов`язок доказування на обвинувачених.
Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини по вказаних епізодах обвинувачення у вчиненні шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 не визнав. Пояснив, що дійсно в 2009-2013 роках надавав правову допомогу вказаним особам при вирішенні цивільних справ в судах: зокрема, оформляв позовні заяви, збирав відповідні документи, брав участь в судових засіданнях, відповідно отримував винагороду за свої послуги. Свої зобов`язання про надання правової допомоги виконував належним чином, нікого не обманював і такого наміру не мав. Не всі справи вирішувались позитивно.
Потерпілий ОСОБА_18 суду показав, що 2 липня 2011 року він уклав договір з ОСОБА_11 про надання правової допомоги для оформлення спадщини, на що ОСОБА_11 повідомив, що потрібно оплатити як судовий збір та і сплатити кошти на виготовлення документів для вирішення справи в суді, на що він сплатив кошти в загальній сумі 5600 грн., та надав усі документи для оформлення спадщини. Рахує, що невиконанням зобов`язань по договору ОСОБА_11 спричинено йому матеріальну шкоду на суму 5600 грн., а всього просить стягнути 6000 грн., оскільки ним були понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 400 грн. для складання цивільного позову.
Так, із договору про надання правової допомоги від 02.07.2011 року вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_18 був укладений вказаний договір і вартість правового обслуговування складає 1600 грн..
Про те, що ОСОБА_4 приймав участь у цивільній справі за позовом ОСОБА_18 , ОСОБА_22 до Ворончинської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини підтверджується рішенням Рожищенського районного суду від 26.09.2011 року, згідно якого позовні вимоги позивачів задоволено повністю (справа №2-486/11/0314).
Про те, що із потерпілим ОСОБА_19 укладався договір про надання правової допомоги, підтверджується договором від 16.11.2011 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру про отримання від ОСОБА_19 5000,00 грн. грошових коштів.
Із оглянутої в судовому засіданні цивільної справи Рожищенського районного суду №2-426/07 за позовом ОСОБА_19 до ОСОБА_23 про виділення в натурі частки з спільної часткової власності на житло встановлено, що ОСОБА_4 приймав участь в судовому засіданні як представник позивача та позов останнього задоволено повністю, що підтверджується протоколом судового засідання та рішенням суду від 13.12.2007 року. Також, останній приймав участь в судових засіданнях у 2012 році по заяві ОСОБА_19 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та при розгляді справи апеляційним судом, що підтверджується журналом судового засідання від 18.01.2013 року.
Про те, що ОСОБА_20 надавав доручення ОСОБА_4 для представлення його інтересів в судових засіданнях, підтверджується дорученням на представлення його інтересів та ведення справи у судах.
Із матеріалів адміністративної справи, оглянутої в судовому засіданні №0310/953/2012 Любомльського районного суду відносно ОСОБА_20 про порушення митних правил вбачається, що ОСОБА_20 притягнутий до адміністративної відповідальності 29.03.2012 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_20 подана апеляційна скарга на це рішення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ствердив, що він підготував вказану апеляційну скаргу для подачі в апеляційний суд ОСОБА_20 ..
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що ним подавалась позовна заява за позовом ОСОБА_20 , ОСОБА_24 до ОСОБА_25 про визнання недійсним прилюдних торгів та реєстраційного обліку підтверджується ухвалою Горохівського районного суду від 05.06.2013 року, згідно якої позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику (справа №155/908/13-ц).
Згідно ухвали Рожищенського районного суду від 11.08.2012 року вбачається, що позовну заяву за позовом ОСОБА_24 до ОСОБА_20 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя повернуто позивачу.
Так, потерпіла ОСОБА_21 суду пояснила, що 15 травня 2012 року вона уклала договір із ОСОБА_11 на оформлення спадщини на житловий будинок і сплатила кошти за надання правової допомоги. Також, вона надала документи для оформлення спадщини, на що ОСОБА_11 повідомив, що ще потрібно оплатити як судовий збір та і сплатити кошти на виготовлення документів для вирішення справи в суді, на що вона ще сплатила кошти в загальній сумі 3600 грн., та надала усі документи для оформлення спадщини. Рахує, що невиконанням зобов`язань по договору ОСОБА_26 спричинено їй матеріальну шкоду на суму 3600 грн. та моральну шкоду в сумі 1400 грн., а всього просить стягнути 5000 грн..
Згідно матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_21 до ОСОБА_27 про виділу частки в натурі з спільної сумісної часткової власності на будинок вбачається, що ОСОБА_4 приймав участь в судових засіданнях та згідно рішення Рожищенського районного суду позов був задоволений, що підтверджується журналами судових засідань та рішенням від 25.12.2012 року (цивільна справа №0314/826/2012).
Так, потерпіла ОСОБА_12 суду пояснила, що з ОСОБА_4 заключила договір про надання правової допомоги на оформлення позовної зави та ведення справи в суді про визнання права власності на спадкове майно. Справа останнім не була вирішена, заплатила останньому 3000 грн..
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказану обставину заперечив та пояснив, що цивільна справа була вирішена позитивно для ОСОБА_12 ..
Із матеріалів цивільної справи №2-113/10, оглянутої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 приймав участь в судових засіданнях та згідно рішення Рожищенського районного суду від 10.04.2010 року позов ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_28 до ОСОБА_29 , ОСОБА_30 про визнання права власності на спадкове майно був задоволений повністю.
Про те, що потерпіла ОСОБА_14 заключила договір про правову допомогу із ОСОБА_4 підтверджується договором від 15.07.2010 року згідно якого вартість правового обслуговування складає 1200 грн..
Згідно ухвали Локачинського районного суду від 20.10.2010 року позовну заяву за позовом ОСОБА_13 , ОСОБА_31 до ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , Державної виконавчої служби Ратнівського районного управління юстиції про виключення майна з-під опису та арешту повернуто позивачу.
По епізоду, пов`язаного із потерпілою ОСОБА_15 , показання обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується договором про надання правової допомоги від 04.02.2011 року.
Аналізуючи вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, що вищевикладені докази не доводять винності ОСОБА_4 у вчиненні шахрайських дій по епізодах з потерпілими ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 ..
Згідно диспозиції ст.190 КК України шахрайство, це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Суб`єктивна сторона це прямий умисел, корисний мотив і мета.
Про те, що ОСОБА_4 виконувалися взяті на себе обов`язки по наданню правової допомоги вказаним громадянам підтверджується матеріалами цивільних справ та відповідними рішеннями по них. Вказані зобов`язання були виконані в повному об`ємі та виносилися рішення в користь заявників.
Несумлінне виконання ОСОБА_4 своїх обов`язків по наданню правової допомоги вказаним громадянам, зокрема: не інформував клієнтів щодо правової позиції у справах та про хід виконання ним доручень, отримував від ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_14 , ОСОБА_36 грошові кошти без врахування складності справи, витраченого часу, фінансового стану останніх, тобто порушив етичні принципи порядності та добросовісності у відносинах у вказаних громадян.
Ні досудовим слідством, ні в судовому засіданні не добуто достовірних доказів того що, беручи на себе зобов`язання по наданню правової допомоги громадянам та утримуючи від них певну винагороду, ОСОБА_4 мав умисел на невиконання вказаних зобов`язань та на заволодіння майном, шляхом обману чи зловживання довірою.
Показання потерпілих свідчать лише про несумлінне виконання обов`язків ОСОБА_4 ..
Вказані обставини підтверджуються і рішеннями кваліфікаційно-дисциплінарних комісій.
При виконанні угод про надання правової допомоги між ОСОБА_4 та вищеназваними громадянами виникли цивільно-правові відносини, а тому питання про повернення коштів, утриманих ОСОБА_4 може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, суд повно, всебічно та об`єктивно, дослідивши всі докази в ході судового засідання, дійшов висновку про відсутність достатніх доказів, які б без сумніву доводили винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, по епізодах обвинувачення з потерпілими ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , а тому, останнього слід виправдати за недоведеністю його винуватості у вчиненні вказаного кримінального злочину.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до середньої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить часткове визнання вини у скоєному, часткове відшкодування шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого немає.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та суспільну небезпечність вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні є малолітні діти, позитивно характеризуються за місцем проживання, з часу вчинення інкримінованих злочинів пройшов значний проміжок часу, обвинувачений інших протиправних діянь не вчиняв, що свідчить про суттєве зменшення його суспільної небезпеки та можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає, що останньому слід обрати покарання в межах санкцій статей, за якими він притягуються до кримінальної відповідальності у виді обмеження волі. Разом з тим, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому приходить до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 подав суду клопотання про звільнення його від покарання на підставі закону про амністію.
Як передбачено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Пунктом "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року, що набрав чинності 19 квітня 2014 року, передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачений просить застосувати до нього амністію.
Оскільки злочини, вчинені ОСОБА_4 , відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, не є триваючими або продовжуваними, вчинені у 2010-2013 роках, до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році", обвинувачений має дитину, дочку ОСОБА_37 , 12.09.2007 року, не позбавлений батьківських прав, підстави, що виключають застосування до нього амністії, відсутні, наявне клопотання та згода обвинуваченого про застосування до нього амністії, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання на підставі ст.ст. 85,86 КК України та п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року.
Цивільний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» в особі ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6000,00 грн. з ОСОБА_4 підлягають задоволенню повністю.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого у задоволенні цивільних позовів ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 про відшкодування матеріальних та моральних збитків заподіяних злочинів, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 190, ч.2 ст.358 КК України та призначити йому покарання :
-за ч.1 ст.190 КК України 1 (один) рік обмеження волі;
-за ч.2 ст.190 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі;
-за ч.2 ст.358 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом 1(одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, передбачені ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання за вказаним вироком на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року.
ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України по епізодах з ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 визнати невинним та виправдати у зв`язку недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Цивільний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» в особі ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6000,00 грн. задовільнити.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» в особі ОСОБА_5 6000,00 (шість тисяч грн.) грн. матеріальної шкоди.
В цивільних позовах ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних та моральних збитків відмовити.
Вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області, через Рожищенський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1