АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1466/16 Справа № 208/3190/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року про відмову в задоволенні подання Дніпродзержинської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області № 34 про заміну ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , засудженої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу суду засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, застосувати до неї положення ст. 82 КК України та замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що 20 травня 2016 року комісією установи виконання покарання, де вона відбуває покарання, були розглянуті матеріали щодо застосування до неї положень ст. 82 КК України, за висновками комісії вона стала на шлях виправлення та заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі.

Вказує, що ухвалою суду першої інстанції було відмовлено в задоволенні подання установи виконання покарань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки вона перебуває в ВК № 34 незначний час та не могла за такий короткий термін стати на шлях виправлення. Звертає увагу суду, що з 22 квітня 2015 року вона відбувала покарання в Павлоградській виправній колонії, за цей час мала заохочення у виді подяки, стягнень не мала. За період відбування покарання у Дніпродзержинській ВК № 34 активно проявляла соціально корисну ініціативу, брала участь у роботі самодіяльних організацій, до наданої роботи ставилась відповідально, та старанно за власним бажанням виконувала роботи з благоустрою установи, з рідних має доньку та сестру, які всіляко намагаються підтримувати її на шляху виправлення, за вироком суду ні моральної, ні матеріальної шкоди не має.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року відмовлено в задоволенні подання Дніпродзержинської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області № 34 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_6 .

Рішення суду обґрунтовано наступним.

ОСОБА_6 засуджена вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року за ст. 307 ч. 2, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 06 червня 2014 року по 17 січня 2015 року за правилами ст. 72 ч. 5 КК України. Початок строку 06 червня 2014 року, кінець строку 24 жовтня 2017 року. Станом на 31 травня 2016 року засуджена ОСОБА_6 відбула 2 роки 7 місяців, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 23 дні.

З 15 лютого 2016 року засуджена відбуває покарання у Дніпродзержинській виправній колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області № 34. По прибуттю до ВК №34 була працевлаштована на швейному виробництві швачкою, до праці ставиться добре, характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. За час перебування в Павлоградській ВК № 142 з 22 квітня 2015 року по 15 лютого 2016 року засуджена ОСОБА_6 до праці ставилась добре, має заохочення від 02 лютого 2016 року. Стягнень не має, провину у вчиненому злочину визнає.

Дослідивши наявні в матеріалах подання та особової справи засудженої, врахувавши думку представника Дніпропетровської ВК № 34, прокурора та засудженої ОСОБА_6 , суд прийшов до висновку, що подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням обмеженням волі є передчасним, оскільки матеріали подання та особової справи не містять доказів, що засуджена стала на шлях виправлення, а також те, що в умовах виправної колонії знаходилась не тривалий час, позитивні зміни виправлення засудженої відбуваються поступово, що не може свідчити про те, що засуджена стала на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила замінити їй невідбуту частину позбавлення волі на обмеження волі, посилаючись на те, що вона позитивно характеризується, працює, стала на шлях виправлення та бажає бачитися з донькою та онукою в умовах обмеження волі; захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_6 та просила скасувати увалу суду першої інстанції та застосувати щодо останньої положення ст. 82 КК України, посилаючись на те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується, добросовісно працює. має заохочення, має доньку та онуку, які її підтримують; думку прокурора ОСОБА_9 про залишення апеляційної скарги засудженої без задоволення, а ухвали суду без зміни, посилаючись на те що засуджена не довела свого виправлення; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 , колегія суддів, вважає, що її апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, висновки суду про те, що ОСОБА_6 не довела свого виправлення та не перевиховалася основані на всебічному дослідженні даних, які характеризують її як особу, ставлення до праці та відношення до вчиненого злочину та відбування покарання в місцях позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

З наявної в матеріалах справи характеристики вбачається, що ОСОБА_6 перебуває в Дніпродзержинській виправній колонії № 34 незначний час, а саме з 15 лютого 2016 року, по прибуттю в установу була працевлаштована, до праці ставиться добре, проявляє ініціативу, за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку намагається дотримуватись, тому що знаходиться під постійним контролем адміністрації установи, суспільно-корисну ініціативу в житті відділення та установи проявляє з розумною ініціативою, поведінка засудженої почала змінюватися на кращу.

Виходячи з викладеного, з характеристики ОСОБА_6 , з матеріалів долучених до подання та з особової справи ОСОБА_6 суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_6 стала на шлях виправлення, а також до обґрунтованого висновку про те, що позитивні зміни виправлення засудженої відбуваються поступово і зазначене не може свідчити про те, що ОСОБА_6 стала на шлях виправлення.

Всебічно і повно дослідивши обставини справи, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні подання Дніпродзержинської виправної колонії № 34 про заміну засудженій ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Доводи засудженої ОСОБА_6 про те, що адміністрація колонії вбачала підстави для застосування до неї положень ст. 82 КК України, а суд необґрунтовано відмовив у задоволенні подання адміністрації колонії є безпідставними.

Саме суд у відповідності до вимог чинного законодавства має право приймати рішення про застосування до засудженої особи положень ст. 82 КК України і саме на суд покладений обов`язок перевіряти обґрунтованість клопотань адміністрації виправної установи про застосування до засудженої особи зазначеної норми закону.

Дослідивши надані матеріали, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що в поведінці і у відношенні до праці засудженої ОСОБА_6 відбуваються позитивні зміни, однак відсутні об`єктивні дані про те, що засуджена своєю сумлінною поведінкою та сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосовано положення ст. 82 КК України.

Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 та враховуючи дані про неї станом на день постановлення ухвали судом першої інстанції, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та для задоволення апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 , оскільки вона посередньо характеризується, стягнень не має. однак має такі риси характеру, через які передуються періоди депресії та підйому, задовільно реагує на заходи виховного характеру, виходячи з чого, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_6 не проявила сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418. 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: