Справа № 346/3828/15-к
Провадження № 11-кп/779/128/2016
Категорія ч.2 ст.156 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000580, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.156 КК України, за участю: прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_11 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Коломийського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 за ч.2 ст.156 КК України призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з випробуванням з іспитовим строком три роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого певні обов`язки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - домашній арешт.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.

Як встановив суд, кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

07 липня 2015 року близько 21год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у житловому будинку в АДРЕСА_2 , у якому проживають ОСОБА_12 і її малолітня донька - потерпіла ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та знаходячись в жилій кімнаті на першому поверсі будинку, скориставшись тим, що у будинку на той час перебувала тільки повністю роздягнена малолітня потерпіла ОСОБА_13 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи, а саме: на ліжку цілував її в губи, після чого, взяв потерпілу на руки та поніс на другий поверх житлового будинку. Знаходячись в кімнаті на другому поверсі житлового будинку, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, поставив повністю роздягнену малолітню ОСОБА_13 на диван, після чого продовжив вчинення розпусних дій щодо неї, зняв з себе увесь одяг та повністю оголив свої статеві органи. У подальшому ОСОБА_7 став знову цілувати малолітню ОСОБА_13 в губи та своєю рукою торкався її статевих органів і вставляв палець у статевий орган потерпілої.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить скасувати вирок місцевого суду, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.156 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою. Зазначає, що при призначенні покарання місцевий суд врахував дані про особу обвинуваченого, взяв до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого ним протиправного діяння, ряд пом`якшуючих покарання обставин та дійшов до правильного висновку про те, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Законний представник малолітньої потерпілої - ОСОБА_14 надіслав апеляційному суду заяву про розгляд апеляційної скарги прокурора у його відсутності та зазначив, що погоджується з оскаржуваним вироком та просить залишити його в силі.

Під час апеляційного розгляду: - прокурори підтримали подану апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції просять скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

- обвинувачений пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому і надалі жодних правопорушень не вчинятиме, також зазначив, що внаслідок його неправомірної поведінки по відношенню до малолітньої потерпілої звертався за медичною допомогою до лікаря - психіатра, на даний час працевлаштований і проходить стажування у фізичної особи-підприємця, вирок суду вважає законним, просить не позбавляти його волі та залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення;

- захисник в інтересах обвинуваченого зазначає, що законний представник малолітньої потерпілої не має жодних претензій до обвинуваченого і стороною обвинувачення не надано доказів про спричинення завданої злочином шкоди моральному і фізичному становленню потерпілої, просить вирок суду залишити без змін як законний та обґрунтований.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за який він засуджений, а також правильність кваліфікації його дій не оспорюються апелянтом і апеляційному перегляду згідно ч.1 ст.404 КПК України не підлягають.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд безпідставно звільнив засудженого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, оскільки не врахував при цьому в повній мірі положення ст.75 КК України та не дотримався загальних засад призначення покарання, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд дійшов помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, оскільки не в повній мірі врахував ту обставину, що вчинений обвинуваченим злочин, у відповідності до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, містить підвищену суспільну небезпеку та відповідно має тягнути за собою низку правових наслідків.

З огляду на наведене, внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно до ст.414 КПК України, оскаржуваний вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання є незаконним, його слід скасувати через м`якість та ухвалити новий вирок.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який містить підвищену суспільну небезпеку, оскільки статеві злочини щодо малолітніх є надзвичайно небезпечними, так як призводять до глибоких душевних травм і переживань та порушення нормального розвитку особистості.

Також колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не перебуває, з 19 лютого 2016 року працевлаштований і проходить стажування у фізичної особи-підприємця.

До пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченому колегія суддів відносить: визнання ним вини, щире каяття, що позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину.

Наведені вище обставини колегія суддів визнає такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і при відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого та того, що ОСОБА_7 , повністю усвідомлює протиправність вчинених ним дій, з врахуванням думки законного представника потерпілої щодо призначення покарання винному, колегія суддів вважає можливим, із застосуванням ст.69 КК України, призначити обвинуваченому інший, більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.156 КК України, у виді обмеження волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню ним нових злочинів і відповідатиме положенням ст.50 КК України, згідно з якою покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання за м`якістю.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.156 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді п`яти років обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2