Справа № 492/1348/14-к
Провадження №1-кп/492/90/16
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000090 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірєєво Ольховського району Волгоградської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1ст. 190 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 05.03.2013 р. він зареєстрований в Арцизькому районному центрі зайнятості, якому 05.03.2013 р. на підставі написаної ним заяви був наданий статус безробітного, з виплатою допомоги по безробіттю, при цьому під розпис роз`яснена ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», що стосується зайнятого населення та виключає можливість перебування на відповідному обліку з отриманням матеріальної допомоги від держави по безробіттю.

Розуміючи та усвідомлюючи правові підстави перебування на відповідному обліку в вищезазначеній установі, ОСОБА_5 уклав тимчасові трудові договорипро надання послуг від 15.04.2013 р., від 07.05.2013 р. з відділом Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області, що стосується обробки запитів, які надходять електронною поштою, надання відповідей та сканування документації із землеустрою, таким чином набувши статус зайнятого населення, отримуючи при цьому обумовлену угодою заробітну плату, всупереч отриманого статусу безробітного не повідомив посадових осіб Арцизького районного центру зайнятості про працевлаштування, таким чином замовчуючи юридично значиму інформацію, яка унеможливлювала подальше перебування на обліку в Арцизькому районному центрі зайнятості зі статусом безробітного з відповідною виплатою матеріальної допомоги від держави.

Далі, ОСОБА_5 , умисно із корисних спонукань, шляхом обману відповідних посадових осіб вищезазначеної установи, незаконно, не маючи на те передбаченого законом права, отримав матеріальну допомогу за рахунок коштів державного бюджету України, згідно акту №49 від 21.10.2013 р. Арцизького районного центру зайнятості про результати розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за період тимчасового працевлаштування з 15.04.2013 р. по 26.05.2013 р. у сумі 746,40 (сімсот сорок шість) гривень 40 копійок, чим завдав майнову шкоду державі в особі Арцизького районного центру зайнятості на вказану суму.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі за текстом КК України), а саме заволодіння чужим майном шляхом обману.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав, в судовому засіданні надав наступні показання. З його заяви від 05.03.2013 р. щодо надання статусу безробітного та заяви від 12.03.2013 р. про призначення матеріальної допомоги по безробіттю, вбачається, що на час постановки на облік в Арцизькому районному центрі занятості зі статусом безробітного з виплатою допомоги від держави, він дійсно не був працевлаштований, тобто в його діях не було складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
В подальшому на протязі перебування на обліку в центрі зайнятості йому в усній та письмовій формі не повідомлялось про обов`язок повідомити спеціалістів центру зайнятості про працевлаштування, тобто приховування певних обставин, в даному випадку, не мало місце. Коли він перебував на обліку в центрі зайнятості він особисто підписував всі заяви. Першочергово його не ознайомлювали з тим, що він не має права займатися певною діяльністю і йому про це відомо не було. Коли він приходив до Арцизького районного центру зайнятості на відмітку, у нього ніхто не запитував, чи працює він на даний час;а якщо працює, то не має права отримувати матеріальну допомогу від держави. Оригінал трудової книжки спеціаліст центру зайнятості при постановці на облік оглянув, але ніякої відмітки про призначення допомоги по безробіттю не поставив. Вважав, що зайнята особа - це особа, яка отримує постійну заробітну плату і має відмітку у трудовій книжці про постійне місце роботи.
На той час вважав, що кошти, які отримував від центру зайнятості, отриманні на законних підставах. Тому, не повідомив центр зайнятості про тимчасову роботу, у зв`язку з тим, що не знав що це необхідно робити.

Дійсно двічі виконував тимчасову роботу за договорами про надання послуг у квітні і травні 2013 року, за що отримував винагороду. Однак, ця тимчасова робота ОСОБА_5 повністю не влаштовувала. З метою знайти підходящу постійну роботу він відвідував центр зайнятості, де проходив регулярні проф-консультації.

Інші письмові документи, розписки, пам`ятки які б зобов`язували ОСОБА_5 повідомити про своє нове працевлаштування він не підписував, про кримінальну відповідальність його ніхто не попереджував. Усних роз`яснень в центрі зайнятості про такий обов`язок йому не повідомляли.

В осені 2013 року, при складанні акту про розслідування страхових випадків спеціалістом Арцизького районного центру зайнятості йому було повідомлено про незаконне отримання коштів з державного бюджету України в сумі 746,40(сімсот сорок шість) гривень 40 копійок. Узнавши про дані обставини, ОСОБА_5 25.10.2013 р. терміново і беззаперечно, повернув безпідставно отримані ним кошти державі, в особі Арцизького районного центру зайнятості в сумі 746,40(сімсот сорок шість) гривень 40 копійок.
На думку ОСОБА_5 , вказане свідчить про те, що в його діях відсутня складова частина злочину суб`єктивна сторона, оскільки приховування юридично важливих обставин, місця взагалі не мало. При відсутності суб`єктивної сторони злочину, відсутній і склад самого злочину. У період одержання допомоги по безробіттю, у нього не було умислу заволодіти державними коштами шляхом обману. Він був впевнений, що отримував страхові виплати як допомогу по безробіттю на законних підставах.

Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 , суду надала наступні показання. У разі постановки безробітної особи на облік в центрі зайнятості населення, їй в усній формі спеціаліст роз`яснює і обов`язково надає інформацію про те, що особа не має права кудинебудь працевлаштовуватися без повідомлення про даний факт центр зайнятості. Безробітним надаються письмові відповідні пояснення під розпис, також це їм роз`яснюється на семінарах.

На даний час до ОСОБА_5 немає ніяких претензій, оскільки вся сума страхових виплат на випадок безробіття сплачена на рахунок держави в розмірі 746,40 (сімсот сорок шість) гривень 40 копійок.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_6 , суду надала наступні показання. Вона працює на посаді начальника відділу Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області.

Дійсно в 2013 році, з ОСОБА_5 були укладені договори про надання послуг від 15.04.2013 р., від 07.05.20113 р. з відділом Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області. За надані послуги у квітні 2013 р. ОСОБА_5 отримав винагороду в розмірі 1 291,91 (одна тисяча двісті дев`яносто одна) гривня 91 копійка, у травні 2013 року отримав винагороду в розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень 00 копійок. Виплати здійснювались офіційно, договори були зареєстровані, із сум винагороди утримувались податки з доходу, страхові внески у соціальні фонди, здавались звіти у податкові органи, зазначалась особа, якій сплачувались гроші.

ОСОБА_5 її повідомляв, що він перебуває на обліку в Арцизькому районному центрі зайнятості в статусі безробітного, цього факту не скривав, він чекав конкурс, з метою постійного працевлаштування у відділі Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області.

Потім, коли пройшов конкурс, ОСОБА_5 на підставі наказу був прийнятий на посаду головного спеціаліста зазначеного відділу.

Також судом безпосередньо досліджені наступні докази:
-Заяви ОСОБА_5 , на підставі яких він бувзареєстрований в Арцизькому районному центрі зайнятості з наданням статусу безробітного, з виплатою допомоги по безробіттю, під розпис роз`яснена ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» (а. с. 23-25, 54, 59, 60).
-Акт №49 від 21.10.2013 р. Арцизького районного центру зайнятості про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за період тимчасового працевлаштування у відділі Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області з 15.04.2013 р. по 26.05.2013 р. Зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_5 отримував матеріальну допомогу за рахунок коштів державного бюджету України по безробіттю у сумі 746,40 (сімсот сорок шість) гривень 40 копійок(а. с. 39-41, 82, 83).
-Повідомлення Арцизького районного центру зайнятості від 14.01.2014 р. за №20/11/01, ОСОБА_5 про повернення в повному обсязі отриманої допомоги по безробіттю в сумі 746,40 (сімсот сорок шість) (а.с. 55).
-Укладені тимчасові договори про надання послуг від 15.04.2013 р., від 07.05.2013 р.між ОСОБА_5 та відділом Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області, щодо обробки запитів, які надходять електронною поштою, надання відповідей та сканування документації із землеустрою(а.с. 57, 58).
-Повідомлення управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області від 03.02.2014 р. за №84/07, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_5 , про факт знаходження в трудових відносинах з відділом Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області в квітні та травні 2013 року, про нараховання заробітної плати за квітень, яка склала 1 291,91(одна тисяча двісті дев`яносто одна) гривня 91 копійка, за травень 2 000,00(дві тисячі) гривень 00 копійок (а.с. 61).
-Копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_5 (а. с. 292-295).
Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного.

Обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно (а. с. 114, 115).

ОСОБА_5 звернувся до Арцизького районного центру зайнятості Одеської області із заявою про надання статусу безробітного 05.03.2013 р. (а. с. 23, 54). У день звернення до даної державної установи ОСОБА_5 надав трудову книжку, з останнім записом про звільнення від 15.02.2013 р. (а. с. 294). Цього ж дня під розпис його ознайомили з витягом зі статі 4 Закону України «Про зайнятість населення» (а. с. 25, 60).

12.03.2013 р. ОСОБА_5 у відповідного спеціаліста центру зайнятості заповнив та підписав власноруч заяву про призначення допомоги по безробіттю (а. с. 24, 59). Трудову книжку оглянули і повернули.

Підпунктом «е» пункту 2.19 глави 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58 передбачено, що запис безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення.

Натомість, трудова книжка ОСОБА_5 , яка надавалась ним під час звернення до центру зайнятості від 05.03.2013 р., від 12.03.2013 р., не містить запису про призначення обвинуваченому допомоги по безробіттю (а. с. 294).

Стороною обвинувачення не надано до суду доказів на підтвердження обставин, зазначених в обвинувальному акті, а саме про те: на підставі яких документів обвинуваченому надано статус безробітного (витяг з наказу, протоколу державної установи), на підставі чого призначена допомога по безробіттю; яким чином отримував обвинувачений допомогу по безробіттю, на який рахунок, в якій фінансовій установі, з якого і по який періоди; відсутні докази здійснення будь яких нарахувань допомоги по безробіттю центром зайнятості,у період з 15.04.2013 р. по 30.04.2013 р., з 07.05.2013 р. по 15.07.2013 р. (термін дії договорів про надання послуг).

В обвинувальному висновку стороною обвинувачення не вірно зазначений період тимчасового працевлаштування ОСОБА_5 з 15.04.2013 р. по 26.05.2013 р. (а. с. 3). Як вбачається зі змісту договору про надання послуг від 15.04.2013 р., термін його дії до 30.04.2013 р. (а. с. 57); зі змісту договору про надання послуг від 07.05.2013 р., термін дії до 15.07.2013 р. (а. с. 58).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» тривалість виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації скорочується на строк до 90 календарних днів у разі приховування відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу (у тому числі за межами України) або здійснення іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю.
Отже, за умови приховування відомостей безробітним про працевлаштування на тимчасову роботу, законодавець визначив, що тривалість виплати (а не припинення виплати допомоги по безробіттю) скорочується (а не припиняється взагалі) на строк до 90 днів.
Відповідно до акту №49 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 21.10.2013 р. встановлено факт неповідомлення особою центру зайнятості про тимчасове працевлаштування в період перебування на обліку з 15.04.2013 р. Таким чином, ОСОБА_5 необхідно повернути отриману допомогу по безробіттю за період його тимчасового працевлаштування у сумі 746,40 (сімсот сорок шість) гривень 40 копійок. Як вбачається з даного акту перевірки, ОСОБА_5 зареєстрований в центрі зайнятості з 05.03.2013 р., знятий з обліку 17.07.2013 р. (а. с. 39-41, 82, 83). Враховуючи викладене в акті, ОСОБА_5 була скорочена виплата допомоги, у зв`язку із його тимчасовим працевлаштуванням у період з 15.04.2013 р. по 26.05.2013 р.
Але, як вбачається з договорів від 15.04.2013 р., від 07.07.2013 р. про надання послуг ОСОБА_5 ,виконував тимчасову роботу у період з 15.04.2013 р. по 30.04.2013 р., з 07.05.2013 р. по 15.07.2013 р. по наданню послуг з обробки запитів, які надходять електронною поштою, надання відповідей та сканування документації із землеустрою (а. с. 57, 58). Відповідно до наданих договорів, ОСОБА_5 виплачувалась винагорода, у тому числі сплачувались податки до бюджету. Договори були офіційно зареєстровані, по ним здавався персоніфікований звіт «1-ДФ», в якому визначена особа, яка отримувала винагороду, саме ОСОБА_5 . Ці обставини пояснила в судовому засіданні також свідок ОСОБА_6 .

Статтею 23 Кодексу законів про працю України передбачено, лише три види строків трудових договорів: безстроковий, на визначений строк, на час виконання певної роботи. Термін «працевлаштування на тимчасову роботу» вжито законодавцем у законі щодо сфери зайнятості населення, у п. п. 4 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», який є спеціальним законом щодо регулювання відповідної сфери відносин.
Показання свідка, представника потерпілого, обвинуваченого, зміст додатку (а. с. 56) свідчать про те, що як під час, так і після закінчення надання послуг відділу Держземагентству в Арцизькому районі Одеської області ОСОБА_5 відвідував Арцизький районний центр зайнятості в Одеській області.
Пунктом 28 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. №198, передбачено, що зареєстрований безробітний зобов`язаний відвідувати з метою пошуку підходящої роботи та отримання інших соціальних послуг центр зайнятості, в якому він зареєстрований, не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, з пред`явленням паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу та трудової книжки.
Стороною обвинувачення не спростовано показання обвинуваченого ОСОБА_5 про пред`явлення ним щоразу після відвідування центру зайнятості своєї трудової книжки щодо проcтавлення відмітки про призначення допомоги по безробіттю.
Представник потерпілого дав показання, що ОСОБА_5 пред`являв у центрі зайнятості свою трудову книжку та вчиняв відповідні обов`язкові дії як безробітний.
Пунктами 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженим наказом Мінсоцполітики України, ДПА України від 13.02.2009 N 60/62, передбачено, що у разі якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Рішення про повернення коштів особою оформлюється наказом. Протягом 2 (двох) робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.
Після встановлення факту про тимчасове працевлаштування в період перебування на обліку з 15.04.2013 р. ОСОБА_5 , центром зайнятості складено акт №49 від 21.10.2013 р., в якому зазначено про необхідність повернення отриманої допомогу по безробіттю за період його тимчасового працевлаштування в сумі 746,40 (сімсот сорок шість) гривень 40 копійок (а. с. 39-41).

У телефонному режимі ОСОБА_5 повідомили працівники центрузайнятості про пропозицію щодо повернення допомоги по безробіттю за період його тимчасового працевлаштування в сумі 746,40 (сімсот сорок шість) гривень 40 копійок, той негайно сплатив вказані гроші 25.10.2013 р.(а. с. 55)

Стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів умисного вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 дій, спрямованих на заволодіння грошовими коштами центру зайнятості шляхом обману. Обвинувачений дав показання, що не повідомляв центр зайнятості про тимчасову роботу, щоб потім повторно не вставати на облік. Крім того, він був впевнений що виконує тимчасову роботу на підставі договорів офіційно, за які роботодавець надає відповідну звітність в органи фіскальної служби, у пенсійний фонд, тому ніякого умислу заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману взагалі не було.
Центр зайнятості не вчиняв жодних дій у зв`язку із пред`явленим ОСОБА_5 його працівникам своєї трудової книжки про вчинення відповідного запису про отримання особою допомоги по безробіттю. Не провів з ним попереджувальну роботу про кримінальну відповідальність, у разі працевлаштування на іншу роботу.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, характеризується прямим умислом.
Проте належних, допустимих і достатніх доказів того, що ОСОБА_5 , влаштувавшись офіційно на тимчасову роботу, у період одержання допомоги по безробіттю, діяв з прямим умислом на заволодіння державними коштами, у кримінальному провадженні немає.
Суд наголошує, що згідно з п. п. 4 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі приховування особою відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу в період одержання допомоги по безробіттю тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк до 90 днів.
Щодо вказаних положень п. п. 4 п. 5 ст. 31 Закону Верховний Суд України в ухвалі від 25.02.2010 р., справа №5-173км10 «Про скасування судових рішень та звільнення від кримінальної відповідальності» сформулював такий висновок: отже, законодавець спеціальним законом врегулював це питання і визначив цивільно-правову відповідальність особи за наведені дії, встановивши максимальний термін, на який у такому випадку може бути скорочена виплата допомоги, а також, у якому порядку і ким це питання вирішується, поклавши цей обов`язок на відповідних службових осіб центру зайнятості, які й визначають конкретний термін, на який скорочується виплата допомоги. За змістом ч. 6 ст. 9, ст. 458 КПК України правові висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, для суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку (ст. 36 Закону).
Встановлені та доведені обставини цього кримінального провадження, зазначені приписи законів, суб`єктивна та об`єктивна сторони шахрайства як злочину, правова позиція Верховного Суду України свідчать, що вчинене ОСОБА_5 діяння тягне виключно цивільно-правову відповідальність особи за наведені дії та не є шахрайством.
З огляду на вище наведене, ретельно дослідженні у судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення, потерпілим викликають обґрунтовані сумніви та суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами і потерпілим їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши усі докази, надані стороною обвинувачення, потерпілим, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення, потерпілим не надано безсумнівних, беззаперечних, належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_5 діяння, у вчиненні якого він обвинувачується, та яким стороною обвинувачення надано правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставини, суд приходить до переконання про відсутність у діянні обвинуваченого ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим суд визнає його невинуватим та виправдує. Вчинене ним діяння перебуває у площині цивільно-правових відносин.
Обставини, які пом`якшують або які обтяжують покарання, не встановлені.
Цивільний позов представником потерпілого не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися.

Речових доказів по кримінальному провадженню немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 337, 349, 368, 370-376, 392-395, 535 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнати невинуватим та виправдати за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення (злочину).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1