Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1151/16-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 року м.Сторожинець
Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання слідчого СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернівці, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України

встановив:
Слідчий СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 (в подальшому - слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 24.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_5 , 24.04.2016 року біля 07 години в АДРЕСА_2 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , шляхом зриву навісного замка проникли у житловий будинок ОСОБА_8 , звідки таємно викрали плазмовий телевізор, три мобільні телефони, 10 ДВД дисків та чоловічу барсетку, а всього на загальну суму 5800 гривень.

Слідчий та прокурор в клопотанні стверджують, що підставою для його внесення є наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Слідчий вважає, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до тяжкого злочину, про що зібрано достатньо доказів, він може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на іншого співучасника злочину ОСОБА_7 , який вину не визнає і не сприяє слідству, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення. Будь-які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні, слідчий та прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 , в ході судового розгляду, не заперечував своєї вини в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та пояснив, що він розкаюється і більше подібного скоювати не буде. Просив не позбавляти його волі, оскільки він хоче додому.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просив застосувати домашній арешт, посилаючись на те, що ризики які названі слідчим і прокурором не підтверджені і в суді не доведені. Не доведено також і неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного, до якого можливо і доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 24.04.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України з приводу вчиненої ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 крадіжки майна ОСОБА_8 із його житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 .

24.04.2016 року о 14,00 годині ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України і 25.04.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Згідно повідомлення про підозру та письмових доказів у вигляді показань підозрюваного ОСОБА_5 , який в суді визнає факт таємного викрадення чужого майна вбачається, що повідомлена підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є обґрунтованою.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні слідчий та прокурор зазначили про наявність трьох, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на іншого підозрюваного, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні не знайдено доказів існування ризику, щодо можливості незаконного впливу підозрюваного на іншого підозрюваного ОСОБА_7 . При цьому зазначаючи, що підозрюваний ОСОБА_5 буде впливати на цього підозрюваного так як той не визнає своєї вини в скоєному, ініціатори клопотання не врахували, що підозрюваний ОСОБА_5 свою вину визнає, а тому вказані твердження є не обґрунтовані і не доведені належними доказами. Крім цього суду не представлено будь-яких заяв чи клопотань від підозрюваного ОСОБА_7 щодо необхідність здійснення його захисту від незаконного впливу будь-якої особи в т.ч. підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім цього слідчий та прокурор посилаючись на наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, доводили його як тяжкістю покарання визначеного в санкції статті 185 ч.3 КК України так і тим, що підозрюваний вчинив декілька тяжких злочинів після чого з місця подій зник і про вчинення крадіжок органи поліції не повідомляв та переховувався.

Аналізуючи вказані обгрунтування, слідчий суддя не знаходить їх доказаними і спроможними до застосування, виходячи із такого.

Згідно аналізу вимог п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини вбачається, що ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Таким чином ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчим суддею не може оцінюватися на підставі санкції статті 185 ч.3 КК України на яку посилається слідчий та прокурор, а зазначення в клопотанні фактів щодо того що підозрюваний може переховуватись з метою ухилення від кримінальної відповідальності внаслідок вчинення декількох злочинів після вчинення яких з місця події зник і не повідомляв про вчинення крадіжок, слідчий суддя вважає надуманим.

ОСОБА_5 , згідно повідомлення про підозру, вчинив крадіжку чужого майна о 07 годині ранку 24.04 2016 року, а о 14,00 годині був офіційно затриманий, однак із представленого суду протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 24.04.2016 року вбачається, що затримання мало місце в момент вчинення, тобто о 07,00 годині, що виключає зникнення з місця події, переховування та розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

Таке ж виключення щодо переховування підозрюваного, стосується і вчинення іншого кримінального правопорушення по якому обвинувальний вирок суду не представлений слідчому судді, а із повідомлення про підозру від 24.02.2016 року таких обставин не вбачається.

Слідчий суддя, вбачає наявним ризик щодо можливості підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки оголошена ОСОБА_5 підозра від 24.02.2016 року та оголошена обґрунтована підозра від 25.04.2016 року свідчать про схильність підозрюваного ОСОБА_5 до скоєння злочинів проти власності.

При цьому не підтвердження інших ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя оцінює зважаючи на вимоги п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності доказів, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеному в клопотанні та підтвердженому в суді ризику, слідчий суддя знаходить, що таких доказів до суду не було представлено, а зазначення в клопотанні про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цьому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 так і залишилось голослівною вказівкою про це в клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ні обґрунтованість підозри ні будь-які характеризуючі обставини особи підозрюваного не є доказами того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки всі зазначені в ст.176 КПК України запобіжні заходи мають мету забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам визначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином в судовому засіданні слідчий та прокурор довели суду, що підозра повідомлена підозрюваному ОСОБА_5 є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п.1 ч.1 ст.194 КПК України та існує ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, що відповідає обставині встановленій в п.2 ч.1 ст.194 КПК України.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї ж статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування такого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленому в суді ризику.

При цьому слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується ухилення підозрюваного від кримінальної відповідальності та необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язок прибувати до слідчого з визначеною ним періодичністю.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно положень ст.181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби. При цьому під житлом у значенні, що використано в цій статті, на думку слідчого судді, по відношенню до житла підозрюваного ОСОБА_5 , слід розуміти будинок приватної форми власності з усіма приміщеннями, в яких постійно чи тимчасово проживає підозрюваний, включаючи приміщення, не призначені для проживання, які є складовою будинку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого та прокурора в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком 60 (шістдесят) днів із забороною цілодобового залишення ним житлового будинку АДРЕСА_1

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , протягом двох місяців, прибувати до слідчого ОСОБА_4 , з визначеною ним періодичністю.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення, а затриманий ОСОБА_5 негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти.

Ухвалу передати для виконання до Сторожинецького відділу національної поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали рахувати з 14 години 24 квітня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: