Справа №580/931/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/357/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України і йому призначено покарання за цим законом, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Долю речового доказу вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 3 березня 2014 року о 18 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту, розташованій на початку вул. Гастелло в м. Лебедин Сумської області, незаконно придбав у свого знайомого ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 80 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», вагою 0,8 грам, який в подальшому зберігав при собі та переніс до магазину «Орбіта», розташованого по вул. Леніна - 80 в м. Лебедині, та о 19 год. того ж дня біля зазначеного магазину незаконно збув дану наркотичну речовину раніше знайомій йому ОСОБА_11 за 80 грн.

Крім цього, ОСОБА_8 14 березня 2014 року о 14 год., перебуваючи неподалік зупинки громадського транспорту, розташованої в кінці вул. Гастелло в м. Лебедин Сумської області, незаконно придбав у ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 160 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», вагою 1, 774 грам, який в подальшому зберігав при собі та перевіз до магазину «Шанс», розташованого по АДРЕСА_2 , де о 14:10 год. повторно незаконно збув дану наркотичну речовину ОСОБА_11 за 160 грн.

У поданих апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінально провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що призначене судом ОСОБА_8 покарання з подальшим звільнення від його відбування з випробуванням є занадто м`яким та не відповідає тяжкості вчиненого злочину;

- захисник ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості його підзахисного у вчиненні інкримінованого злочину та вичерпані можливості їх отримати. Апелянт вказує, що мала місце провокація злочину щодо групи неповнолітніх осіб з боку правоохоронних органів, збут наркотичних засобів відбувся двічі одній і тій же легендованій особі, дані про інші випадки збуту наркотичних засобів ОСОБА_8 іншим особам в матеріалах кримінального провадження відсутні, стороною обвинувачення не надано жодного доказу законності проведення оперативних закупок наркотичного засобу, а в основу обвинувального вироку судом покладено недопустимі докази, зокрема експертні висновки, проведені в межах іншого кримінального провадження, протоколи-зведення, протокол огляду магнітного носія, довідка, протоколи та постанови, які не були відкриті стороні захисту, вирок відносно ОСОБА_12 судом досліджено з власної ініціативи. Крім того, апелянт вказує про допущене судом грубе порушення норм процесуального права, що полягає у невиправдано довгому розгляді кримінального провадження щодо неповнолітньої особи.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , думку обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які були детально проаналізовані судом та наведені у вироку.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 не визнаючи своєї вини у вчиненні злочину, в процесі судового розгляду справи фактично підтвердив факт того, що він придбавши за гроші наркотичні засоби у однієї особи продав ці наркотичні засоби іншій особі, при цьому він підтвердив, що дійсно знав про те, що продає наркотичні засоби. Детально про час та місце придбання наркотичних засобів, а також про те коли та кому він збув ці наркотичні засоби обвинувачений пояснив в суді першої інстанції і зазначені обставини детально вказані у вироку суду.

Вказані обставини в повній мірі під час судового розгляду в суді першої інстанції підтвердили свідки.

Так, свідок ОСОБА_11 пояснила, що 03 березня 2014 року після уроків на прохання шкільної знайомої ОСОБА_13 придбати наркотичну речовину двоюрідному брату останньої ОСОБА_14 , вона звернулась до ОСОБА_8 , з яким вони зустрілися біля магазину «Жар-птиця» по вул. Леніна, де він повідомив, що зможе збути їй «траву», а вона передала йому гроші, отримані на покупку наркотиків від ОСОБА_15 . Після чого обвинувачений пішов за наркотичним засобом і повернувся до магазину «Орбіта» на тій же вулиці в м. Лебедині, де передав їй згорток з канабісом, об`ємом близько однієї сірникової коробки, а вона цей згорток в подальшому віднесла до кафе-бару «МІХ-Клуб», розташованому також на вул. Леніна в м. Лебедині, де її чекали ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , та передала братові своєї знайомої. 14 березня 2014 року вона знову за проханням ОСОБА_17 придбати наркотичну речовину для ОСОБА_15 звернулася до ОСОБА_8 , в цей раз мова йшла за два згортки, біля магазину «АТБ» вона передала отримані від ОСОБА_15 гроші в сумі 160 грн. ОСОБА_8 , який після цього вирушив за покупкою, повернувся до магазину «Шанс», де передав їй два згортки, які вона віднесла і віддала ОСОБА_15 , який чекав її з ОСОБА_18 біля кафе-бару «МІХ-Клуб».

Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що 03 березня 2014 року до нього телефонував ОСОБА_8 і просив допомогти купить «трави», зустрівшись з ним на зупинці по вул. Гастелло неподалік від м`ясокомбінату, свідок отримав від обвинуваченого 80 грн. та на вул. Фрунзе в м. Лебедині віддав ОСОБА_12 , а у останнього взяв згорток з наркотичною речовиною, після чого повернувся на вул. Гастелло та віддав згорток ОСОБА_8 14 березня 2014 року близько 11-12 годин йому також телефонував ОСОБА_8 з проханням продати два пакунки наркотичної речовини, після чого на зупинці біля м`ясокомбінату він взяв у обвинуваченого 160 грн., передав ОСОБА_12 і отримав від нього два згортки наркотичної речовини, об`ємом близько однієї сірникової коробки кожен, після чого неподалік військового містечка віддав їх обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, навесні 2014 року ОСОБА_10 придбав у нього спочатку один паперовий пакунок наркотичної речовини, об`ємом близько сірникової коробки, за 80 грн., а потім 2 пакунки за 160 грн.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив, що випадково познайомився з ОСОБА_11 та з її подругою, ОСОБА_11 телефонувати йому з пропозицією придбати наркотичну речовину, про що він повідомив працівникам Лебединського РВ, які тричі давали грошові кошти для передачі їх ОСОБА_11 . Вона телефонувала невідомим особам, відлучалась з місця їхнього спілкування, повернувшись, передавала йому згортки з речовиною, яку іменувала «травою». Двічі вона приносила йому по одному згортку речовини, об`ємом близько сірникової коробки, а останнього разу два згортки, які він відносив до Лебединського МРВ і в присутності понятих передавав працівникам міліції.

Наведені покази обвинуваченого та свідків цілком узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні протоколами одночасних допитів між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які проводились з участю захисника та законного представника обвинуваченого, під час проведення яких обвинувачений і свідки детально розповідали про придбання ОСОБА_8 у ОСОБА_10 03 та 14 березня 2014 року, та передачу ОСОБА_11 наркотичних засобів; протоколами про результати контролю за вчиненням злочину від 03 та 14 березня 2014 року, відповідно до яких ОСОБА_15 в м. Лебедині добровільно видав працівникам міліції подрібнену речовину рослинного походження, придбану у ОСОБА_11 03 березня 2014 року, об`ємом близько половини сірникової коробки в паперовому згортку, а 14 березня 2014 року, об`ємом близько однієї сірникової коробки в двох паперових згортках; видана ОСОБА_15 речовина в паперових згортках визнана речовими доказами та приєднана до кримінального провадження, та яка згідно висновків судових експертиз є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину становить відповідно 0,8 г. та 0,968 г і 0,806 г.

Обставини незаконного придбання, зберігання, перевезення та збуту ОСОБА_8 особливо небезпечного наркотичного засобу в повному обсязі також підтверджуються вироком Лебединського райсуду від 22 серпня 2014 року, яким засуджений ОСОБА_12 за ч.2 ст.307 КК України, який 03 березня 2014 року на вул. Фрунзе в м. Лебедині Сумської області незаконно збув наркотичний засіб «канабіс» ОСОБА_10 за 80 грн. в розмірі 0,8 грам, а 14 березня 2014 року незаконно, повторно збув ОСОБА_10 «канабіс» за 160 грн. в розмірі 1, 774 грам.

Сукупність наведених доказів повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу інкримінованого злочину та наявність провокації злочину працівниками міліції. Про відсутність провокації з боку працівників міліції перш за все свідчить той факт, що ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_11 придбавав наркотичні засоби у ОСОБА_10 , які потім збував ОСОБА_11 , але ні ОСОБА_11 ні ОСОБА_10 не є агентами держави у зв`язку з чим і питання про наявність провокації у даному випадку є не коректним.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо недопустимості покладених в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 доказів. Так, розбіжності в показах свідка ОСОБА_15 , на які звертається увага захисником за змістом апеляційної скарги, зумовлені об`єктивними причинами, а саме спливом значного проміжку часу з дня вчинення епізодів злочинних дій, внаслідок чого він позбавлений можливості пам`ятати всі подробиці подій. Щодо експертних досліджень наркотичних засобів, то вони дійсно проводилися в межах досудового розслідування іншого кримінального провадження №000082, з якого в подальшому матеріали провадження відносно ОСОБА_8 були виділене в окреме провадження, яке і є предметом розгляду в даному випадку.

З цих же підстав, а саме через те, що контроль за вчиненням злочину проводився в межах кримінального провадження №000082, з якого в подальшому матеріали провадження відносно ОСОБА_8 були виділене в окреме провадження, відповідно в долученому до обвинувального акту відносно ОСОБА_8 відсутні відомості про проведення в ході досудового розслідування процесуальних дій щодо застосування заходів безпеки до свідка ОСОБА_19 шляхом зміни його анкетних даних на псевдонім ОСОБА_15 , добровільної видачі ним працівникам міліції подрібненої речовини рослинного походження, придбаної у ОСОБА_11 тощо, а тому доводи захисника про недопустимість цих доказів через відсутність їх у переліку процесуальних дій та невідкриття стороні захисту не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів.

Крім того, перевіркою матеріалів справи встановлено, що матеріали досудового слідства були належним чином відкриті учасникам судового розгляду, в порядку ст. 358 КПК України безпосередньо досліджувалися у судовому засіданні, а тому доводи апеляційної скарги захисника з приводу недопустимості доказів протоколів зведень телефонних переговорів між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 13 та 14 березня 2014 року щодо придбання двох коробок речовини, а також протокол огляду магнітного носія оптичного диску з аудіо записом розмови двох чоловіків щодо визначення місця їх наступної зустрічі, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Статтею 358 КПК України встановлено обов`язок суду оголосити в судовому засіданні долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, як за ініціативою суду, так і за клопотанням учасників судового провадження.

А тому, судом першої інстанції на законних підставах було досліджено в судовому засіданні долучений до матеріалів справи вирок Лебединського районного суду Сумської області від 22 серпня 2014 року відносно ОСОБА_12 , і твердження захисника про недопустимість цього доказу, оголошеного з ініціативи суду, є безпідставними.

Необґрунтованими є доводи захисника ОСОБА_7 про допущене судом першої інстанції грубе порушення норм процесуального права, що полягає у невиправдано довгому розгляді кримінального провадження щодо неповнолітнього ОСОБА_8 , оскільки обвинувальний акт щодо нього надійшов до Лебединського районного суду Сумської області 27 травня 2014 року, за результатами розгляду якого 18 листопада 2014 року був постановлений вирок суду, який ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2015 року скасований та призначений новий розгляд в суді першої інстанції. Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час нового розгляду в суді першої інстанції розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 відкладався з об`єктивних підстав, зокрема як за клопотанням сторони обвинувачення, так і за клопотанням сторони захисту (для підготовки до судових дебатів), через неявку свідків, в зв`язку з чим суд першої інстанції вживав всі можливі заходи (запит до прокуратури, ухвала про привід, нагадування т.2 а.с. 39, 47, 55), а також через неявку захисника в судове засідання.

Зазначені вище обставини вказують на те, що сукупність досліджених судом доказів вказує правильність висновку суду про доведеність вини ОСОБА_20 у вчиненні злочину при обставинах викладених у вироку і на те, що суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_20 за ст.307 ч.2 КК України.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає, що суд в повному обсязі дотримався вимог ст.65 КК України, при цьому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його матеріальний і сімейний стан, стан його здоров`я, наявні по даній справі пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, на час вчинення був неповнолітнім та не мав достатнього життєвого досвіду, невеликий обсяг наркотичного засобу, який був предметом вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_8 покарання, нижче від найнижчої межі, яке передбачене санкцією ч. 2 ст.307 КК України, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Врахувавши наведені обставини, а також позитивну характеристику обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою. Підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання за наведених в апеляційній скарзі прокурором у кримінальному провадженні підстав не вбачається.

Таким чином, на думку колегії суддів, вирок суду відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і будь-яких передбачених законом підстав для задоволення апеляційних скарг захисника, прокурора та зміни чи то скасування вироку, немає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4