АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/1425/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/476/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 23 червня 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальнОМУ провадженні №0000530 ВІД 09 березня 2016 року на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, інваліда 2 групи, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 жовтня 2004 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст.309 ч.2 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Звільнений 19.06.2006 року за постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2006 року за ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 19 днів;

- 07 квітня 2008 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст.307 ч.2, ст.309 ч.2, ст.70 ч.1 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. За постановою Софієвського районного суду від 20.08.2010 замінено невідбуту частину покарання 2 роки 4 місяці 13 діб на обмеження волі. За постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровськ, від 08.06.2011 року, на підставі ст.81 КК України, 16.06.2011 року звільнений з Дніпропетровської виправної колонії №133 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 28 діб;

- 20 травня 2015 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, за ст.190 ч.1 ст.76 ч.1 п.2, 3, 4 КК України, до обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, якого визнано винним та засуджено:

- за ч.2 ст.190 КК України до двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України частково приєднано до призначеного ОСОБА_6 покарання, покарання призначене йому за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців.

Питання з речовими доказами вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року змінити та пом`якшити призначене покарання, застосувавши ст.69 КК України.

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.190 КК України за наступних обставин.

07 березня 2016 року, приблизно о 12-00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Схід» по вул. Федоренко в Тернівському районі м. Кривого Рогу, зустрів свою знайому ОСОБА_8 котра тримала в правій руці власний фотоапарат «SONY Сyber-shot 7.2 mega pixels», після чого у нього раптово виник умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Так, повторно ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел та єдину мету спрямовані на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, під вигаданим приводом подивитись характеристики та параметри фотоапарату, не маючи намір повертати його, попросив у потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фотоапарат «SONY Сyber-shot 7.2 mega pixels» чорного кольору, який належить потерпілій.

Виходячи з довіри до ОСОБА_6 , та будучи переконаною у правильності та добросовісності дій останнього, потерпіла ОСОБА_8 передала ОСОБА_6 фотоапарат «SONY Сyber-shot 7.2 mega pixels», вартість якого відповідно до судово-товарознавчої експертизи №525 від 23.03.2016 року складає 650 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 отримавши від потерпілої фотоапарат «SONY Сyber-shot 7.2 mega pixels» зробив вигляд що розглядає фотоапарат та робить ним фотознімки, таким чином вводячи потерпілу ОСОБА_8 в оману та попрямував за зупинку громадського транспорту «Схід» розташовану за вищевказаною адресою після чого побіг в бік готелю «Ювілейний» по вул. Федоренко в Тернівському районі м. Кривого Рогу.

Таким чином, ОСОБА_6 , утримуючи фотоапарат «SONY Сyber-shot 7.2 mega pixels» чорного кольору, що належить потерпілій ОСОБА_8 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 650 гривень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації своїх дій за ч.2 ст.190 КК України, посилається на ті обставини, що призначаючи йому покарання суд врахував не всі пом`якшуючі обставини, котрі суттєво знижують його відповідальність, а саме те що він провину свою визнав повністю, давав правдиві і послідовні покази, що він хворий на СНІД (четверта клінічна стадія), гепатит «В» та «С», туберкульоз. Його стан погіршується, оскільки він не отримує необхідне йому лікування. Він позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кається в скоєному. На його думку всі вказані обставини є підставою для застосування до нього ст.69 КК України та призначення більш м`якого покарання, з застосуванням ст. 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, підтримав викладені в апеляційній скарзі вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Прокурор при апеляційному розгляді кримінального провадження просив колегію суддів апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.190 КК України ґрунтуються на зібраних по справі доказах, досліджених судом і яким судом була надана належна оцінка у вироку суду і в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України, з дотриманням вимог положень ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на законність вироку, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо надмірної суворості призначеного йому покарання, яке на його думку, не відповідає вимогам ст.65 КК України, та можливості призначення ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, із застосуванням ст.69 КК України.

Згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до ст.69 УК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання (а.кп.110).

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, і яке він вчинив в період іспитового строку, має малолітню дитину, обставини, які пом`якшують його покарання, а саме щире каяття у вчиненому ним злочині та активне сприяння розкриттю скоєного злочину, що він є інвалідом 2 групи.

Суд також врахував особу обвинуваченого, а саме, що він характеризується задовільно (а.кп.80), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.кп.76,78), обставину, що обтяжують покарання суд визнав рецидив злочину.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в повній мірі виконав вимоги ст.ст.50, 65 КК України і дійшов обґрунтованого висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_10 повинно бути обрано у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.190 КК України та призначив остаточне покарання з застосуванням ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуте покарання, за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року, яким обвинувачений був засуджений за ст.190 ч.1 КК України до двох років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України з випробувальним терміном 1 рік.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання з застосуванням ст.71 ч.1 КК України та вважає таке покарання достатнім для його подальшого виправлення, перевиховання та запобігання вчинення нових злочинів.

Разом з тим, відповідно до ст.69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливо лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно не справедливим.

При цьому колегія суддів вважає, що визнання вини та щире каяття у вчиненому, які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, з огляду на мотив, спосіб, характер та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення не є такими, що суттєво знижують його тяжкість, а інші дані про особу обвинуваченого є характеризуючими ОСОБА_6 даними, яким суд першої інстанції дав належний аналіз при обрані покарання обвинуваченому.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України не ґрунтуються на законі, законних підстав для застосування до нього положень ст.69 КК України колегія суддів не вбачає, а тому задоволенню не підлягають. Вирок суду першої інстанції є законним і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року у відношенні ОСОБА_6 засудженого за ч.2 ст.190, ст.71 КК України залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4