Провадження №1-в/485/329/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
учасники провадження:
прокурор Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області - ОСОБА_2 ,
представник СВК №5 - ОСОБА_3 ,
засуджений - ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив: 05 жовтня 2016 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, як такого, що довів своє виправлення.
Відповідно до ст. ст.537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, у тому числі і за клопотанням засудженої особи.
Засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав, пояснив, що відбув більше половини строку покарання, став на шлях виправлення, оскільки за його кошт відремонтовано палату у лікарні установи, за що 30 вересня 2016 року отримав заохочення.
Представник установи виконання покарань проти задоволення клопотання заперечив, вказавши, що засуджений не довів свого виправлення, характеризується посередньо, на сьогоднішній день має лише одне заохочення, не працевлаштований, участі у виховних заходах не приймає.
Прокурор рахував клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов наступного.
ОСОБА_4 засуджений 30 вересня 2013 року Літинським районним судом Вінницької області за ст.ст.309 ч.1, 317 ч.1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно вироку вину у вчиненні злочину не визнав.
Строк покарання за вироком суду рахується з 09.01.2014 року, кінець строку 09 січня 2018 року.
Відбутий строк покарання, станом на 13 жовтня 2016 року, складає два роки дев"ять місяців чотири дні, що є більше половини призначеного строку покарання.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 відбуває покарання у Снігурівській ВК №5 з 31 січня 2014 року за проходження курсу протитуберкульозного лікування. За час відбування покарання засуджений має посередню характеристику. На виробництві установи не працевлаштований. Має одне заохочення 30 вересня 2016 року правами начальника відділення за зразкову поведінку і сумлінне лікування. Стягнень за час відбування покарання ОСОБА_4 не має. Участі в організації виховних заходів засуджений не приймає. До участі у програмі диференційованого впливу "Правова просвіта" ставиться формально. До робіт самодіяльних організацій не бажає залучатись, соціально-корисну активність організації їх роботи не проявляє.
Згідно рішення комісії Снігурівської ВК №5 Миколаївської області з розгляду питань про можливість представлення засуджених до умовно-дострокового звільнення від 15 вересня 2016 року засудженому відмовлено в поданні матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів свого виправлення, та потребує часу для усвідомлення наслідків скоєнного злочину.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На підставі викладеного, суд вважає, що засуджений не довів свого виправлення. Заохочення не носить системного характеру, поведінкової активності ОСОБА_4 не виявляє, хоча стан його здоров"я цього не виключає, тому у задоволенні клопотання належить відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів після оголошення, засудженим після отримання копії судового рішення.
Суддя