УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/6082/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.186 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання :
-за ч.2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено - чотири роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 13 листопада 2014 року та остаточно призначено до відбуття -чотири роки шість місяців позбавлення волі.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання - чотири роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м.Житомира від 23 вересня 2015 року, у виді двох років семи місяців позбавлення волі, більш суворим призначеним даним вироком, остаточно призначено до відбуття, чотири роки позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід:
- ОСОБА_7 залишено у вигляді, особистого зобов`язання;
- ОСОБА_8 обрано у вигляді, тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання постановлено обчислювати:
- ОСОБА_7 - з моменту звернення вироку до виконання;
- ОСОБА_8 - з 29 лютого 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувано ОСОБА_8 у строк відбування покарання, строк його попереднього ув?язнення з 20 жовтня 2015 року по 29 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 1400,00 грн. на відшкодування матеріальної і 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 1900.00 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 1710, 00 грн. на відшкодування матеріальної і 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 2210,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в прибуток держави процесуальні витрати по 122,76 грн., з кожного.
Речові докази:
- мобільнийй телефон переданий потерпілому ОСОБА_12 ухвалено залишити останньому.
Згідно вироку суду, близько 02 години 30 хвилин 05 січня 2015 року ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , біля будинку №93 по вул. Б.Тена в м. Житомирі, помітили раніше невідомих їм ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Підійшли до вказаних осіб та попросили в них закурити. Після цього ОСОБА_7 наніс кулаком декілька ударів в голову ОСОБА_13 від чого він впав на землю. Тоді ОСОБА_7 , наніс ОСОБА_13 декілька ударів ногами по голові. Подолавши в такий спосіб волю потерпілого до опору, ОСОБА_7 оглянув кишені його штанів, звідки дістав мобільний телефон «Флай» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 1650 грн. та грошові кошти в сумі 100 грн. однією купюрою.
В цей же час ОСОБА_8 , наніс кулаком удар в обличчя ОСОБА_12 , від чого він впав на землю. Подолавши в такий спосіб волю потерпілого до опору, ОСОБА_8 , вирвав з його рук мобільний телефон «Нокіа Аша 202» червоного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 845 грн. 83 коп.
Після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли та розпорядилися майном потерпілих на власний розсуд.
Повторно, близько 14 години 35 хвилин 29 квітня 2015 року перебуваючи в приміщенні магазину «Автозапчастина», по вул. Вокзальній, 10, ОСОБА_7 , помітивши на підлозі, поблизу вхідних дверей магазину, акумуляторні батареї для автомобіля марки «Аutо Рагt». Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, взяв правою рукою акумуляторну батарею для автомобіля марки «Аuto Раrt SР 60-0 480 А» вартістю 1400 гривень, яка належить ОСОБА_11 та утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння злочину зник, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати та призначити йому менш суворе покарання. При цьому посилається, що в ході слідства та у судовому засіданні він свою вину визнав лише у тому, що був присутній під час вчинення злочину про що підтвердили в судовому засіданні і потерпілі, але суд дав невірну оцінку його діям. Викрадений у потерпілих телефон йому дав ОСОБА_7 . Звертає увагу, що прокурором, в судовому засіданні чинився тиск на потерпілих.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити. Призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Встановити іспитовий строк три роки. Посилається, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, за своїм розміром є суворим. Судом не було визнано обставиною, що пом`якшує його покарання добровільне відшкодування шкоди, мобільного телефону, потерпілому ОСОБА_12 . Не було враховано, що під час застосування запобіжного заходу щодо нього він жодного разу не порушив покладені на нього обов`язки. Потерпілі просили суворо його не карати. Вважає, що наведені обставини давали підстави для призначення йому судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачених, їх захисників, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, про залишення вироку суду без зміни, перевіривши судове рішення відповідно до ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України
та вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.
Доводи ОСОБА_8 , що він лише був присутній під час вчинення злочину про що підтвердили в судовому засіданні і потерпілі, але суд дав невірну оцінку його діям, а викрадений у потерпілих телефон йому дав ОСОБА_7 є безпідставними. Безпосередньо, в судовому засіданні, за протоколами пред?явлення осіб для впізнання, потерпілі ОСОБА_12 і ОСОБА_13 вказали на ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як на осіб, які наносили їм побої та заволоділи їх мобільними телефонами. Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні давав покази, що речей потерпілих, втому числі і мобільного телефону, ОСОБА_8 , не передавав, що підтвердив безпосередньо і в суді апеляційної інстанції. ОСОБА_8 не заперечує тієї обставини, що мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_12 він здав до ломбару Скарбниця, а в послідуючому його викупив та передав працівникам міліції. Суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку діям ОСОБА_8 з якою погоджується і колегія суддів.
Щодо доводів ОСОБА_8 , що прокурором, в судовому засіданні чинився тиск на потерпілих, то колегія суддів прослухавши технічний запис судового засідання такого не виявила. Судове засідання, допит потерпілих, проведено з дотриманням глави 28 КПК України.
Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , призначено судом першої інстанції з врахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом враховано, ступінь тяжкості вчинених злочинів, те, що злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України є тяжким, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , щире каяття, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 не встановлено, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 є рецидив злочину, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 не встановлено, особу винних. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше судимі, за місцем проживання характеризуються посередньо, перебувають на обліку в облнаркодиспансері з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, на утриманні ОСОБА_7 перебуває малолітня дитина. ОСОБА_7 вчинив злочин в період звільнення його від покарання з випробуванням, в порядку ст.75 КК України.
Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідає ступеню тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушення, є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.
Наведені обставини не давали підстав суду першої інстанції для призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 іншого виду і розміру покарання ніж позбавлення волі.
Враховуючи наведене, доводи ОСОБА_7 , що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, за своїм розміром є суворим, що під час застосування до нього запобіжного заходу він жодного разу не порушив покладені на нього обов`язки, що потерпілі просили суворо його не карати, що були обставини, які давали підстави для призначення йому судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України не відповідають матеріалам провадження, є безпідставними.
Щодо доводів ОСОБА_7 , що судом не було визнано обставиною, що пом`якшує його покарання, добровільне відшкодування шкоди, мобільного телефону, потерпілому ОСОБА_12 то така обставина у даному випадку з урахуванням встановлених судом обставин щодо даних про особу винного, те що він вчинив два правопорушення в період звільнення його від покарання з випробуванням, не дає підстав для призначення більш м?якого покарання ніж призначено судом.
Колегією суддів підстав для зміни чи скасування вироку суду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 29 лютого 2016 року щодо них без зміни.
В порядку ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання, строк його попереднього ув?язнення з 29 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді: