ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 7 квітня 2016 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року щодо
громадянина України, не судимого,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
виправданого ОСОБА_5
У касаційній скарзі прокурора викладено вимогу про скасування вказаних судових рішень із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує про формальність розгляду провадження судом першої інстанції у зв`язку з чим безпідставно, без надання об`єктивної оцінки зібраним доказам у провадженні, необгрунтованого їх відхилення, зокрема вилучених з мотоцикла відбитків пальців рук ОСОБА_5 , проведених у провадженні експертиз та наявності інших беззаперечних доказів винуватості останнього, прийнято рішення про постановлення виправдувального вироку щодо ОСОБА_5 . Крім того, звертає увагу також на те, що апеляційним судом належним чином не перевірено та не спростовано доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності вироку суду першої інстанції, а ухвалу суду апеляційної інстанції постановлено без дотримання судом вимог ст. 419 КПК України.
В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_5 просив про залишення судових рішень щодо нього без зміни, а касаційної скарги прокурора без задоволення.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 7 травня

2015 року ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 289 КК України. Вироком суду також поновлено ОСОБА_5 у правах, обмежених під час кримінального провадження, процесуальні витрати віднесено за рахунок держави, вирішено долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_5 від 7 травня 2015 року без зміни.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що він 12 серпня 2014 року, приблизно о 5 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, дійшовши пішки до будинку АДРЕСА_1 , де побачив мотоцикл марки «Yamaha YBR125», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , у зв`язку з чим у нього виник корисливий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, силоміць перетягнув вказаний мотоцикл за будівлю технічного обслуговування між 9-м та 7-м будинками згаданої вулиці, тим самим незаконно ним заволодів.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, спричинивши своїми умисними діями ряд пошкоджень вузлів та агрегатів мотоциклу, а саме: руля, переднього лівого поворотника, переднього обтічника, фари, пульту керування та замків, на загальну суму 7 202 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу частково лише щодо призначення нового апеляційного розгляду, виправданого та його захисника, які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.
Відповідно до вимог абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначаються мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Суд вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги прокурора щодо недотримання повною мірою судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України.

Так, не погодившись із законність та обгрунтованістю виправдувального вироку, прокурор подав апеляційну скаргу, що за змістом доводів аналогічна касаційній скарзі, в якій підставами до скасування вироку суду вказувалось на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до безпідставного виправдання ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Суд дійшов висновку про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину при цьому не обгрунтовав з яких підстав суд відкидає такий доказ як висновок експерта № 1247 від 18 серпня 2014 року, згідно з яким один із слідів папілярного узору, вилучений при огляді місця події 12 серпня 2014 року з пластику мотоцикла, придатний для ідентифікації та який залишений пальцем руки ОСОБА_5 , відповідно до дактилокарти наданої на дослідження. Судом також не мотивовано чому відкинуто такий доказ як висновок експерта № 1492 від 29 вересня 2014 року щодо вилучених слідів рукавиць, походження відбитків яких на мотоциклі, ОСОБА_5 пояснити не зміг. При цьому, прокурор також вказував, що суд, відкинувши всі зібрані докази у провадженні, в основу виправдувального вироку поклав лише показання ОСОБА_5 , дані ним з метою уникнення кримінальної відповідальності, жодним чином їх не перевіривши про те, що начебто він побачив двох чоловіків біля мотоциклу, та йому здалося, що чоловіки вчиняють щось неправомірне, потім він їм пригрозив, що викличе міліцію, в результаті між ними відбулася невелика бійка, вона разом впали із мотоциклом у кущі, та ін.

Отже, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, наведені у апеляційній скарзі доводи ретельно не перевірив, не проаналізував, не спростував, тощо.
Суд апеляційної інстанції постановив ухвалу про залишення без зміни вироку суду першої інстанції, однак рішення своє належним чином не мотивував, що позбавляє суд касаційної інстанції перевірити доводи касаційної скарги щодо правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, обґрунтування рішення суду апеляційної інстанції щодо наведених численних доводів апеляційної скарги прокурора звелись лише до загальних формулювань та сумнівного формулювання, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про виправдання, оскільки «вина ОСОБА_5 в заволодінні транспортним засобом не може бути доведена на підставі лише даних з місця огляду події, вилученого відбитка пальця руки ОСОБА_5 та вилученої рукавички обвинуваченого».

Отже, за наявності вказаних порушень кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого повною мірою перевірити доводи прокурора, та за результатами проведення якого слід ухвалити законне й обґрунтоване рішення, мотивоване належним чином, врахувавши наведене в даній ухвалі.
Керуючись ст.ст. 376, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

.

Провадження за касаційною скаргою № 5-1146км16 Категорія: ч.1 ст. 289 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1