Вирок

Іменем України

01.12.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000505 від 02 квітня 2015 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котлярка, Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, на утриманні якого малолітня дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , " солдата", зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 та фактично проживаючого у будинку АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

Сторона обвинувачення - прокурори військової
прокуратури Львівського гарнізону
ОСОБА_5
ОСОБА_6

Сторона захисту - адвокат
ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2014 року Андрушівсько-Попільнянським ОРВК Житомирської області солдата запасу ОСОБА_3 призвано для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня, ОСОБА_3 вибув для проходження військової служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно з наказом командира вказаної частини від 01 жовтня 2014 року № 19 обвинуваченого зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу 3 аеромобільно - десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Приблизно через тиждень, солдат ОСОБА_3 у складі команди був відкомандирований на полігон для бойового злагодження де пробув понад два місяці та за наказом повернутий до місяця дислокації військової частини - - польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 . З даного часу і по

18 березня 2014 року ОСОБА_3 проходив військову службу та був задіяний у склад добового наряду та організації варти. Солдату ОСОБА_3 було надано звільнення, з якого він повинен був повернутися 18 березня 2014 року. Однак підсудний поїхав додому , оскільки на той час у нього хворіла дитина, що підтверджується відповідними медичними документами, та не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно із звільнення на службу у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), не з`явився із звільнення, строк якого закінчувався об 08 год. 00 хв. . 18 березня 2015 року.
З даного часу і по 08 лютого 2016 року, ОСОБА_3 перебував по місцю проживання сімї, підзаробляв та надавав дружині допомогу у лікуванні дитини. У весь цей період його ніхто не розшукував, не повідомляв про необхідність повернення на службу, а тому він перебував дома, маючи на меті повернутися у військову частину, як тільки сімя вийде із матеріальної скрути.
05 лютого 2016 року йому зателефонували із військової частини та повідомили, що йому необхідно прибути у військову прокуратуру. 08 лютого 2016 року він прибув до прокуратури, а 09 лютого 2016 року повернувся у військову частину де приступив до виконання службових обов`язків, які виконував до звільнення.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 09 листопада 2016 року № 269, солдата ОСОБА_3 , номера обслуги відділення вогневої підтримки взводу управління командира 2 гаубичної самохідно - артилерійської батареї гаубичного самохідно артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, з 09 листопада 2016 року виключено із списків військової частини та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вказані обставини встановлені судом в результаті допиту обвинуваченого в судовому засіданні, тобто з беззаперечним дотриманням вимог ст. 23 КПК України.

Відносно нього обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який він жодного разу не порушив. Негативність його дій на даний час усвідомив, у вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не карати, врахувати те, що у нього є сімя та малолітня дитина, яка разом з дружиною, перебувають на його утриманні. На даний час він працевлаштований.

Прокурор в судовому засіданні з показами обвинуваченого погодився надав документальні докази інкримінованого у вину злочину , а саме: Повідомлення про неприбуття на службу військовослужбовця ОСОБА_3 № 1048 від 27.03.2015 року; Акт службового розслідування від 27.03.2015 року; Копію наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 31 березня 2015 року № 72, згідно якого солдата ОСОБА_3 з 18.03.2015 року виключено з котлового та призупинено грошове забезпечення; витяг з ЄРДР від 02 квітня 2015 року про внесення відомостей про вчинення солдатом ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, кримінальне провадження № 0000505; Довідку ІЦ, згідно якої підсудний до кримінальної відповідальності раніше не притягався та медичні документи, які підтверджують покази підсудного в частині того, що в інкримінований період, дитина дійсно хворіла; Копію ухвали суду від 08 лютого 2016 року про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Також , на підтвердження показів підсудного, сторона захисту надала копію свідоцтво про народження ОСОБА_8 , з якого вбачається, що батьком дитини є підсудний; Копію наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 09.11.2016 року № 269 про звільнення солдата ОСОБА_3 з військової служби; Припис № 1343 від 08 листопада 2016 року про скерування солдата ОСОБА_3 на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інкриміновані ОСОБА_3 дії, органами досудового розслідування та прокурором кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу із звільнення у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), без поважних причин, в умовах особливого періоду, що суд вважає вірним.
Сторона захисту з поданими прокурором доказами та викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами справи повністю погодилася, у зв`язку із чим, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження решти доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого учасники процесу заперечень не мали.
Таким чином, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та досліджених матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що прокурором доведено той факт, що солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним по мобілізації, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом - тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно із звільнення на службу у військову частину- польова пошта НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_3 в період з 18 березня 2015 року по 08 лютого 2016 року.
Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю проживання та подальшого проходження військової служби, в цілому характеризується позитивно, а також його негативне ставлення до вчиненого.

Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_3 , до призову по мобілізації відслужив у Збройних Силах України строкову військову службу, що як на той, так і на даний час, є вкрай рідкісним явищем, та, що після інкримінованого йому у вину періоду, тобто з 09 лютого 2016 року по 09 листопада 2016 року - час звільнення, проходив військову службу та у цілому характеризується позитивно, що у свою чергу вказує на його об`єктивне ставлення до військової служби в цілому.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння органам досудового слідства у розкритті злочину; вчинення злочину внаслідок тяжких сімейних обставин;усунення заподіяної шкоди, шляхом добровільного повернення до військової частини та подальше проходження служби до законного звільнення.

Обставин, щоб обтяжували відповідальність обвинуваченого, прокурором не наведено, не встановлено таких і судом.

З урахуванням пом`якшуючих обставин і особи підсудного, суд приходить до висновку, що покарання йому слід призначити в межах санкції статті за якою інкриміновано кримінальне правопорушення, у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд погоджується з доводами адвоката щодо наявності у даному кримінальному провадженні обставин, які пом`якшують покарання підсудного, проте не погоджується щодо застосування ст. 69 КК України, оскільки приходить до висновку про доцільність застосування у даному випадку прямої норми закону, а саме ст. 69 -1 КК України, відповідно до якої, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

За наведених вище пом`якшуючих обставин, суд також приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, вважає за доцільне, на підставі ст.. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового

кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст..76 КК України.

Речові докази по справі та судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 69-1, 75, 76 КК України, ст.ст. 349, 368,370, 371, 374 КПК України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 2 ( двох ) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Відповідно до ст..75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання за умови, що він не вчинить нового кримінального правопорушення, встановивши іспитовий строк в 1 ( один ) рік.

Згідно з вимогами ст..76 КК України покласти на ОСОБА_3 ,обов`язок: повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_9