Єдиний унікальний номер № 285/597/16-к
Провадження № 1-кп/0285/192/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/597/16-к 0000096 від 17.01.2016 року) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суховоля, Новоград-Волинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , раніше судимого:

19.07.2010 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

15.06.2011 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 03.09.2013 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира умовно-достроко звільнений від відбування покарання на строк 1 рік 11 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 304 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
16 січня 2016 року, близько 19 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з малолітнім ОСОБА_5 в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , вирішив умисно, повторно, із застосуванням насильства, відкрито заволодіти грішми ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 без відриву у часі підійшов до ОСОБА_6 та, взявши в руки дерев`яний стілець, що знаходився біля ліжка, наніс ніжкою стільця один удар по лівій тім`яній ділянці голови ОСОБА_6 .

Далі, достовірно знаючи про малолітній вік свого брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посягаючи на нормальний розвиток малолітнього, заподіюючи шкоду його моральному вихованню, ОСОБА_4 шляхом погрози наказав малолітньому шукати гроші в будинку.

За вказівкою ОСОБА_4 , малолітній ОСОБА_5 , який не є суб`єктом злочину, під подушкою на ліжку знайшов гроші в сумі 25 грн. та передав останньому. Взявши вказані гроші, ОСОБА_4 поклав їх до правої кишені штанів та, продовжуючи свій злочинний умисел, з метою попередження можливого опору зі сторони ОСОБА_6 , наніс останньому ще два удари правою долонею по обличчю та два удари ногою в грудну клітину.

Після цього ОСОБА_4 , знаючи та усвідомлюючи, що його брат ОСОБА_5 є малолітньою дитиною, із застосуванням погрози, з корисливих мотивів, умисно, наказав малолітньому спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 . З метою виконання даної вказівки, перебуваючи під психічним впливом, малолітній ОСОБА_5 наніс руками три удари по тілу ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 з викраденими грішми разом з малолітнім ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоду на суму 25 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 втягнув малолітнього ОСОБА_5 у злочинну діяльність та вчинив повторне відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна в тім`яній ділянці зліва, які згідно висновку експерта № 39 від 19.01.2016 року належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 304 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про проведення судового розгляду без його участі, претензій до обвинуваченого не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду, цивільний позов не заявляв.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним, для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у втягнені малолітнього у злочинну діяльність, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 304 КК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вину визнав, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, схильний до вживання спиртних напоїв та насильства в сім`ї, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 304 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.

Його ж визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначеного ухвалою Апеляційного суду Житомирської області, з 01.02.2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_4 в строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з 01.02.2016 року по день вступу вироку у законну силу, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Речові докази: дерев`яний стілець та куртка, які знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: