АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/3781/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/693/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000782, відносно

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 10 квітня 2006 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 2. 190 ч. 2. 185 ч. 2. 70 ч, 1 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 02 грудня 2008 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2, 187 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднана не відбула частина покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2006 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років та 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 29 травня 2013 року умовно-достроково на 2 місяці 20 днів;

- 27 травня 2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривою Роту за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 23 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбаченого ст. 146 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2 КК України, апеляційна скарга у відношенні якого не вносилась.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимого:

- 10 лютого 2010 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 01 листопада 2012 року умовно достроково на 1 рік 5 місяців та 9 днів, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2

в скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст. 146 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_9

захисники - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачені - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та ретельно викладених у вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року, у обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були раніше знайомі, 14 березня 2016 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, спільно виник намір незаконно викрасти раніше їм знайомого ОСОБА_12 1971 р. народження, з метою подальшого викрадення його особистого майна.

Після чого в той же день приблизно об 15 годині 05 хвилин обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 знаходились в районі шахти «ім. Фрунзе», що розташована в Жовтневому районі міста Кривою Рогу на автомобілі марки «Деу Сенс», сріблястого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_12 . Заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі, направлені на незаконне викрадення та позбавлення волі людини. ОСОБА_7 виконуючи свою злочинну роль наніс потерпілому ОСОБА_12 , не менше одного удару своєю правою рукою стислою в кулак в область обличчя ОСОБА_12 , тим самим подавивши будь-який опір з боку останнього, заволодів ключами від автомобіля та квартири потерпілого які перебували в замку запалення автомобіля, та силою витягнув останнього з салону автомобіля. В свою чергу ОСОБА_8 виконуючи свою злочинну роль, вийшов з салону автомобіля, відчинив багажник та із застосуванням сили, що виразилось в нанесенні не менше двох ударів своєю правою рукою стислою в кулак в область тулубу потерпілого ОСОБА_12 , допоміг ОСОБА_7 затягнути потерпілого в багажник, Не зупинившись на досягнутому, розуміючи неправомірність своїх дій ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля ОСОБА_12 , в свою чергу ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, та направились в бік зупинки громадського транспорту «Ставки», що розташована по вулиці Ногіна в Жовтневому районі міста Кривого Рогу, тим самим незаконно викрали потерпілого ОСОБА_12 . Проїжджаючи біля житлового будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 зупинився у зв`язку з несправним станом автомобіля ОСОБА_12 . Діючи на досягнення єдиного злочинного результату, який направлений на незаконне викрадення та позбавлення волі людини. ОСОБА_8 зателефонував раніше знайомому ОСОБА_13 1985 р. народження та попросив у останнього допомоги з приводу перевезення. Приблизно об 16 годині 00 хвилин ОСОБА_13 на своєму автомобілі марки ВАЗ 2106, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 приїхав на зазначене місце, де ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 сіли в автомобіль ОСОБА_13 та поїхали по власних справах.

14 березня 2016 року приблизно об 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 з метою незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_12 привезли останнього на автомобілі ОСОБА_13 до приватного домоволодіння АДРЕСА_4 , яке перебуває у користуванні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 одягнув на голову потерпілого ОСОБА_12 мішок. Після чого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 із застосуванням сили затягнули потерпілого ОСОБА_12 в приміщення сараю, де ОСОБА_7 попередньо зв`язавши йому руки зачинив потерпілого, тим самим незаконно позбавив волі потерпілого ОСОБА_12 .

Того ж дня приблизно об 21 годині 00 хвилин обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснивши свій злочинний намір, приїхали до сараю, який розташований на території приватного домоволодіння АДРЕСА_4 та відпустили потерпілого ОСОБА_12 .

В результаті вчиненого злочину потерпілому ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя та в проекції обох промінево - зап`ясткових суглобів. які відповідно до висновку спеціаліста № 557. від 27 квітня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів.

Крім того, в той же день. 14 березня 2016 року, приблизно об 20 годині 20 хвилин здійснивши незаконне позбавлення волі та викрадення ОСОБА_12 , вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому, вчинене з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 діючи повторно, реалізовуючи в подальшому свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло, направились на автомобілі ОСОБА_13 за адресою мешкання потерпілого ОСОБА_15 , а саме: АДРЕСА_5 , де скориставшись відсутністю можливих свідків, впевнившись, що їх дії носять таємний характер, за допомогою ключів, якими ОСОБА_7 заволодів у потерпілого ОСОБА_12 , шляхом відкриття вхідних дверей, таємно проникли до приміщення вищевказаної квартири, звідки ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 таємно викрав належний дружині потерпілого ОСОБА_12 - ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 телевізор марки «Самсунг». вартість якого відповідно до висновку експерта № 1500. від 30 червня 2016 року складає 9500 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та обернувши його на свою користь.

Крім того. 31 березня 2016 року приблизно об 15 годині 30 хвилин обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діючи повторно, пересувались на автомобілі таксі марки ВАЗ 2106 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . за кермом якого перебував раніше їм знайомий ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в районі зупинки громадського транспорту «вулиця Спаська». що розташована в Саксаганському районі міста Кривого Рогу. В цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_13 .

Так, 31 березня 2016 року, приблизно об 17 годині 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 за вимогою ОСОБА_8 приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2106 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 у двір житлового будинку АДРЕСА_3 . Розподіливши між собою злочині ролі, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_13 .. Після чого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 з силою витягнули ОСОБА_13 із належного останньому автомобіля та затягли до приміщення квартири АДРЕСА_6 . В подальшому ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання погрожуючи фізичною розправою потерпілому заволоділи ключами від автомобіля ОСОБА_13 марки ВАЗ 2106 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Не зупинившись на досягнутому ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 діючи на досягнення єдиного злочинного результату залишили ОСОБА_13 в приміщенні вищевказаної квартири та направились на його автомобілі по своїх справах, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом марки ВАЗ 2106 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого, відповідно до висновку експерта № 4/12.2-417. від 29 червня 2016 року складає 28951 гривня 73 копійки. В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обернули вищевказаний автомобіль на свою користь та розпорядились їм на власний розсуд.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного було визнано винними за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 146 КК України, за ознаками незаконного позбавлення волі та викрадання людини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань потерпілому, вчинене з корисливих мотивів; за ч.3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадання чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно; за ч.2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно та призначено покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожному:

за ст. 146 ч.2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

за ст. 289 ч.2 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього

належного їм майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено для відбуття покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їм майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з 22 квітня 2016 року, ОСОБА_8 відраховувати з 27 квітня 2016 року.

Питання з речовими доказами вирішено.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто солідарно за проведення авто товарознавчої експертизи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь держави 703 грн 68 коп.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_6 зазначає, що вироком суду першої інстанції обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винним у скоєнні кримінальних правопорушень, які мали місце 14 березня 2016 року, але ними було вчинене ще одне правопорушення, а саме заволодіння автомобілем, який належить їй на праві приватної власності, шляхом застосування насильства до її чоловіка ОСОБА_12 , яке мало місце 08 жовтня 2015 року і цей епізод суд першої інстанції не розглядав, а працівники поліції за цим фактом склали лише адміністративний протокол відносно ОСОБА_8 , тобто, як на її думку, приховали кримінальне правопорушення. Під час досудового слідства слідчий ОСОБА_16 завірив її та її чоловіка - ОСОБА_12 про те, що слідство проводиться ним всебічно та об`єктивно і вони підписали протокол про завершення досудового слідства не ознайомившись із матеріалами кримінального провадження. Також апелянт зазначає, що вже перед судовим засіданням прокурор ОСОБА_17 завірив її та її чоловіка про те, що слідство проведено якісно і відмовив їх бути присутніми при розгляді кримінального провадження в суді, аргументуючи це їх юридичною необізнаністю і після цього вони написали заяви про розгляд провадження без їх участі. Тільки після отримання копії вироку суду вона дізналася про відсутність обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України яке мало місце 08.10.2015 року.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 і вважав вирок суду законним і обґрунтованим; обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та їх захисники ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , кожен окремо також заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої і просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинуваченим ОСОБА_7 були подані заперечення на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 , в яких він просить вирок суду першої інстанції у відношенні нього залишити без змін. Оскільки потерпіла ОСОБА_6 не має ніяких претензій до нього, а 08.10.2015 року він відбував покарання в СІК №45, тому ніякого відношення до подій які сталися 08.10.2015 року він не має.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 146, ч.3ст.185, ч.2ст.289 КК України, а також призначена судом першої інстанції міра покарання обвинуваченим, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої, відносно відсутності інших епізодів кримінальних правопорушень, скоєних обвинуваченими відносно неї та її чоловіка, то вони не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, він проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надійшло до суду першої інстанції з обвинувальним актом, затвердженим 30 червня 2016 року прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_17 , відповідно до якого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 185. Ч.2 ст. 289 КК України, які мали місце 14 березня 2016 року.

Суд першої інстанції, відповідно до вищезазначених вимог ст.337 КПК України, та в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України розглянув дане кримінальне провадження і порушень вимог кримінально-процесуального законодавства під час розгляду провадження судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляції потерпілої, про те, що вона не знайомилася з матеріалами кримінального провадження, а також, що начеб-то під впливом прокурора, вони написали розписки про розгляд справи судом за їх відсутності, колегія суддів вважає надуманими та безпідставними, оскільки ці доводи повністю спростовуються протоколами ознайомлення з матеріалами досудового розслідування потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , де зазначено, що останні повністю ознайомилися з матеріалами кримінального провадження, доповнень, клопотань та зауважень не мають (т.! а.к.п180-181).

Крім того, в матеріалах кримінального провадження є заяви від потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , де вони власноручно звертаються до суду першої інстанції про розгляд справи за їх відсутності, та призначення покарання обвинуваченим на розсуд суду.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 є безпідставними і такими що не підлягають задоволенню.

Під час апеляційного розгляду провадження обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявили клопотання про застосування у відношенні них частини 5 ст. 72 КК України.

Розглядаючи заявлені клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ОСОБА_7 слід відмовити відмовити в задоволенні клопотання виходячи з наступного.

Як вбачається з вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року ОСОБА_7 відповідно до ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано час його попереднього ув`язнення з моменту його затримання - 22 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 за даним кримінальним провадженням не обирався, тому підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року внесені зміни до п. 5 ст. 72 КК України та встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно п. 24 ст. 3 КПК України, поняття судове провадження включає провадження в суді першої інстанції, в апеляційному та в касаційному порядку.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_8 був затриманий 27 квітня 2016 року. ( а.к.п. 93)

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають задоволенню, а строк його попереднього ув`язнення зарахуванню до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.1 ст. 146, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, кожного - залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання час його попереднього ув`язнення з моменту затримання - 27 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили - 27 вересня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою яка тримається під вартою у той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4