Справа № 383/436/16-к
УХВАЛА
08 вересня 2016 року колегія суддів Ленінського районного суду міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький (м.Кіровоград) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2012 року за № 0000099 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кореянки, уродженки с. Пинзаряни Фалештського району Республіки Молдова, громадянки України, з освітою 7 класів, яка до арешту офіційно не працювала, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, у відношенні якої обрано запобіжний захід тримання під вартою,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
встановила:
Прокурором до суду подано клопотання щодо продовження у відношенні обвинуваченої строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що обвинувачена знаходячись на волі зможе впливати на потерпілу та свідків, крім того є ризики переховування обвинуваченої від суду, вчинення інших дій з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини у кримінальному провадженні. Кримінальне правопорушення вчинено у групі осіб із застосуванням насильства, з корисливим мотивом, що свідчить про те, що запобігання ризикам не можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, оскільки, перебуваючи під домашнім арештом, особистому зобов`язанню, остання не буде обмежена в своїх діях, а тому не можливо буде запобігти ризикам зазначеним вище.
Потерпіла не заперечувала проти продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник та обвинувачена просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, вказуючи на доцільність зміни запобіжного заходу. Захисник зазначила, що потерпіла вже допитана, обвинувачена не переховувалась від слідства, а сама їхала в Україну на потязі, коли була затримана на території Росії, має стійки соціальні зв`язки.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України: характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , її вік, стан здоров`я та репутація, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченої з боку громадськості, відсутність у обвинуваченої стабільного джерела доходу, те, що вона не заміжня та не має утриманців тощо. Також, враховуючи викладене, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 зможе вплинути на свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду. Тривале переховування обвинуваченої, яка перебувала у міжнародному розшуку, від органів досудового розслідування, відсутність будь-яких достовірних даних щодо фактичного місця проживання обвинуваченої, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, в якому її обвинувачують, - дванадцяти років позбавлення волі, відсутність постійного джерела доходу можуть бути підставами для переховування від суду (ризик переховування).
Крім того, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченої ОСОБА_5 . При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість її ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченої під вартою.
Наявні ризики свідчать, що їх запобігання неможливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, оскільки, перебуваючи під домашнім арештом, особистому зобов`язанні, встановлені ризики не будуть забезпечені та інші альтернативні запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_5 .
Наведені доводи захисту про те, що обвинувачена має мати похилого віку та доньку, раніше не судима і не має наміру ухилятися від суду не є обставинами, що спростовують наявні ризики на даний час.
Таким чином, обраний раніше обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 177,178, 183, 194, 199, 314-316, 369 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Задовольнити клопотання прокурора щодо продовження у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Строк запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06.11.2016 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3