Справа № 279/2182/16-к
1-кс/279/388/16
У Х В А Л А
"04" травня 2016 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Слідчий - суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2
з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою в якій просив :
-Визнати протиправною постанову слідчого Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_5 від 17.03.2016 р. про відмову в задоволенні клопотання про повернення транспортного засобу та скасувати вказану постанову;
-Зобов`язати слідчого Коростенського ВП ОСОБА_5 передати йому на відповідальне зберігання тимчасово вилучене майно, а саме : автомобіль "Citroen С8"р/н НОМЕР_1 .
Скаргу мотивовано тим, що 05.03.2016 року він на декілька днів надав в користування своєму знайомому ОСОБА_7 автомобіль"Citroen С8" р/н НОМЕР_1 . 07.03.2015 року ОСОБА_7 повідомив, що в Коростенському районі працівники поліції затримали належний йому автомобіль "Citroen С8"р/н НОМЕР_1 , при цьому ніяких протиправних дій він не вчиняв. Він звертався до слідчого із клопотанням про повернення йому автомобіля, однак слідчий йому постановою відмовив в цьому. Вважає, що в даний час автомобіль утримується незаконно і повинен бути повернутий.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав вказаних в ній та пояснив, що ОСОБА_7 , який є його знайомим, отримав автомобіль в користування на декілька днів для поїздки до батьків у Рівненську область, повернути авто зобов`язався 10.03.16 року. Ні він, ні ОСОБА_8 ніколи ніякого відношення до видобутку бурштину не мали, ніколи не затримувались, кримінальних проваджень не було. Авто безпосередньо для видобутку бурштину використовуватись не могло.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 показав, що він 05.03.2016 року на декілька днів отримав у користування у свого знайомого ОСОБА_3 автомобіль"Citroen С8" р/н НОМЕР_1 , зобов`язався повернути 10.03.2016 року. Їхав до батьків у Рівненську область та взяв 3 подорожніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Після обіду в придорожньому кафе ще взяли двох дівчат з с.Гулянка, яких вирішили підвезти до місця проживання. За 500 м. до села зупинились, розмовляли з дівчатами, але побачили, як проїхала підвода, потім почули гул та побачили світло. Хлопці вирішили подивитись, що там відбувається. Коли підійшли, то побачили, що 2 хлопців щось роблять на полі і тут зразу ж підійшли працівники поліції, 2-є хлопців втекли, а його 3-х знайомих затримали. Він знаходився біля авто, але і до нього підійшла поліція. З ними він поїхав до відділу поліції, але перед тим, як їхати до салону авто на заднє сидіння працівники поліції поставили мотопомпу, і двоє поліцейських сіли в авто. Потім, під час огляду авто там де стояла мотопомпа і де сиділи поліцейські виявили частинки глини.
Слідчий, проти задоволення скарги заперечив, пояснив, що автомобіль приєднаний до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу і зберігається при Коростенському ВП ГУНП. Таким чином в даний час авто повернуто бути не може. При огляді місця події жодних слідів авто не виявлено, експертиз по авто не призначено. Вважає. що авто є знаряддям злочину, так як на ньому підвезли людей для видобутку бурштину і повинні були їх вивезти.
Прокурор проти скарги заперечив, пояснив, що слідчий визначив авто як речовий доказ і визначив місце його зберігання, тому підстав для його повернення немає. Авто використовувалось як засіб транспортування осіб до місця видобутку.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження судом встановлено, що 06.03.2016 року внесено відомості до ЄРДР за фактом незаконного видобутку бурштину біля станції Ушиця, ПЗЗ за ст.240 ч.2 КК України.
06.03.2016 року під час огляду місця події слідчим вилучено автомобіль "Citroen С8"р/н НОМЕР_1 . При огляді місцевості вилучено мотопомпу, пожежні рукави, труби, акумулятор, сачки, фонар.
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Стаття 237 ч.7 КПК України говорить про те, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК. На підставах та в порядку, передбаченому КПК допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Згідно даних технічного паспорта та даних МРЕВ автомобіль марки "Citroen С8"р/н НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_3 .
10.03.2016 року ухвалою суду надано тимчасовий доступ до автомобіля. Строк дії ухвали закінчився 10.04.2016 року.
11.03.2016 року автомобіль було оглянуто. При огляді автомобіля зафіксовано наявність "бруду" в місці де траспортувалась мотопомпа та в місці де сиділи працівники поліції.
Слідчий пояснив, що слідством встановлено, що мотопомпу, рукави та інші речі були привезені на поле іншим вантажним автомобілем.
Таким чином, судом встановлено, що виявлений бруд в салоні авто залишений не від траспортування мотопомпи до місця її вилучення, а має інше походження.
11.03.2016 року слідчий своєю постановою автомобіль марки "Citroen С8" р/н НОМЕР_1 визнав речовим доказом та визначив місцем зберігання на території Коростенського відділу поліції.
У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до вимог ст. 171 КПК України ні прокурор ні слідчий не звертались до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.
Стаття 100 ч.1 КПК України говорить про те, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Тимчасового доступу до майна не має, арешт на майно не накладався, підозра у кримінальному провадженні нікому не висовувалась.
Таким чином випадки щодо заборони повернення речових доказів, передбачені ст.100 ч.1 КПК України відсутні.
Крім того, стаття 100 ч.6 п.1 КПК України говорить про те, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Слідчий пояснив, що по авто жодної експертизи не призначались.
Відповідно до ст. 168 ч.4 КПК України, після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов"язана забезпечити схоронність майна в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.
Відповідно до п.20 Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року, яким визначено порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, "Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Майно фактично зберігається на території Коростенського відділу поліції.
Однак Постанова КМУ № 1104 зобовязує зберігати автотранспорт на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Але Коростенський ВП такі майданчики чи стоянки, на підставі та з дотриманням положень Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року, документально не визначив.
Таким чином, суду не надано ніяких документально підтверджених даних про те, що територія Коростенського відділу поліції, де зберігається авто, є спеціальним майданчиком чи стоянкою ДАІ.
За таких обставин, автомобіль як речовий доказ зберігається з порушенням положень Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року. Слідчий, виносячи рішення про місце зберігання авто не взяв до уваги положення Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року та визначив місце зберігання авто, яке не відповідає чинному законодавству.
Окрім того судом встановлено, що речовий доказ автомобіль, не містить слідів кримінального правопорушення. Безпосередньо у видобутку бурштину він участі не приймав.
15.03.2016 року ОСОБА_3 звертався до слідчого із письмовою заявою про повернення йому автомобіля, однак слідчий своєю постановою відмовив у задоволенні клопотання, мотивом відмови стало те, що ОСОБА_3 не являється ні потерпілим, ні стороною захисту.
ОСОБА_3 є власником автомобіля. Чинний КПК надає право звертатися з питаннями щодо повернення тимчасово вилученого майна як власнику так і володільцю майна.
За таких обставин суд приходить до висновку, що на досудовому слідстві не в повній мірі дотримуються вказаних положень норм права, що призводить до порушення прав власника майна - ОСОБА_3 . Клопотання в частині повернення майна підлягає задоволенню.
Що стосується визнання протиправними постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання про повернення транспортного засобу та скасування вказаної постанови, то ст. 303 КПК України не передбачає можливості на досудовому слідстві оскаржувати вказані рішення слідчого до слідчого-судді.
Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала про зобов"язання вчинити певну дію.
Керуючись ст. ст. 16, 110, 220, 303, 307 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1