Справа №589/3422/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/921/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 5 вересня 2016 року якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 серпня 2012 року ОСОБА_7 був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України, у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією порнографічної кіно- та відеопродукції, засобів її виготовлення та демонстрування.

10 серпня 2016 року ОСОБА_7 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», яке мотивував тим, що відбув половину призначеного строку покарання, має двох малолітніх дітей, один із яких являється інвалідом другої групи, які в зв`язку з хворобою дружини та її інвалідністю, знаходяться в дитячих будинках.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 5 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», у зв`язку з тим, що амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує на те, що суд не звернув увагу на те, що його дитина являється інвалідом, і що це є підставою для застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», а також те, що ст. 301 ч.2 КК України не є злочином проти статевої недоторканості особи. Враховуючи такі обставини ОСОБА_7 просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідь судді про обставини кримінального провадження та зміст поданої апеляційної скарги, вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96-ВР від 1 жовтня 1996 р., амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно із ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, а також особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнані інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (ІІІ, ІV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (ІІІ, ІV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6 та особи, які мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших непрацездатних дітей.

Разом з тим, відповідно до ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 р, амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 р., а також до осіб зазначених у п.«є» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 р., зокрема до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, передбачених ст.ст.152-156 КК України.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 серпня 2012 року ОСОБА_7 був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153 КК України до 10 років позбавлення волі, тобто ОСОБА_7 засуджений за злочин за ч.3 ст. 153 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, а саме: за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що один із вчинених ним злочинів не являється злочином проти статевої свободи та статевої недоторканності, а тому до нього необхідно застосувати вимоги ст..8 Закону України «Про амністію у 2014 році» є необґрунтованими, оскільки положення цього Закону застосовується до осіб засуджених за вчинення злочинів за якими вони були визнані винними та засуджені за вироком суду, а з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений не тільки за ч.2 ст. 301 КК України, а і за ч.2 ст. 156, ч.2 3 ст. 153 КК України, які є злочинами проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія застосовується до особи, а не до конкретно вчиненого злочину.

Що ж стосується доводів засудженого про неврахування судом першої інстанції тих обставин, що його дружина є інвалідом 2-ої групи, та має на утриманні двох малолітніх дітей, одне з яких є інвалідом, то ці його посилання не впливають на законність ухвали суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Закону України «Про застосування амністії в Україні», Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 5 вересня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - залишити без змін, а подану апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4