ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.02.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000136 від 21.10.2015 року, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 18.07.2014 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично мешкаю чого з 2011 року за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В :

18.07.2014 року, обвинувачений ОСОБА_4 будучи визнаний винним та засуджений вироком Московського районного суду міста Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та в той же день Московським районним судом м. Харкова належним чином повідомленим про обов`язок щодо сплати штрафу у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і необхідності повідомлення суду, шляхом представлення документу про сплату штрафу, а також про кримінальну відповідальність за ст. 389 КК України за ухилення від сплати штрафу, обвинувачений діючи умисно, достовірно знаючи порядок виконання покарання у виді штрафу та наслідки ухилення від відбування цього виду покарання, в період часу з 19.08.2014 року до 21.10.2015 року, призначений вироком суду суму штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян не сплатив, ніяких заходів щодо відбування призначеного йому покарання не вжив, на облік в Державний центр зайнятості не став, таким чином ухилився від сплати штрафу, призначеного йому вироком Московського районного суду міста Харкова від 18.07.2014 року за ч.1 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, визнав повністю та підтвердив те, що дійсно був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України 18.07.2014 року вироком Московського районного суду м. Харкова до штрафу у розмірі 850 гривень, який до теперішнього часу не сплатив, незважаючи на те, що був в той же день, а саме: 18.07.2014 року повідомлений письмово Московським районним судом м. Харкова про

свій обов`язок щодо сплати штрафу у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і необхідності повідомлення суду, шляхом представлення документу про сплату штрафу. Обвинувачений зазначив, що до теперішнього часу до суду с заявою про росрочку штрафу не звертався, офіційно не працевлаштувався, на облік в Державний центр зайнятості не став.

Обвинувачений ОСОБА_4 у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював злочин, та щиро розкаявся у його вчинені.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.389 КК України, а саме: ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невиликої тяжкості. Більш того, обвинувачений судимий 18.07.2014 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, який не виконаний,офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, має місця реєстрації, та фактичного мешкання.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 389 КК України у вигляді обмеження волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.
Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд на підставі викладеного вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, яка не пов`язана з реальним позбавленням волі, тобто з випробуванням з іспитовим строком із застосуванням ст.75,ч.1 п.п.2, 3 ст.76 КК України.

Відповідно до положень ст..ст. 71, 72 КК України покарання призначено у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, призначене ОСОБА_4 18.07.2014 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України підлягає самостійному виконанню.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового слідства та суду не обирався.

Речових доказів, цивільного позову, та процесуальних витрат, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 п.п.2, 3ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-

виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до положень ст..ст. 71, 72 КК України покарання призначене ОСОБА_4 18.07.2014 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1