№ 317/4653/16-к
№/п 1-кс/317/672/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Запорізького відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , про арешт майна, по кримінальному провадженню, на підставі матеріалів досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2016 за № 0000553 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий Запорізького відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, по кримінальному провадженню, на підставі матеріалів досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2016 за № 0000553 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 25.03.2016, до Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, надійшло звернення заступника голови Правління «Запорізької Антикорупційної Народної Ради» ОСОБА_5 , згідно якого голова Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6 підробив певні довідки, на підставі яких заволодів будинками померлих мешканців смт. Балабине.

25.03.2016 слідчим відділенням Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

06.11.2016 до Запорізького РВП ДВП надійшло звернення заступника голови Правління «Запорізької Антикорупційної Народної Ради» ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи, за попередньою змовою, шахрайським шляхом, заволоділи будинками померлих мешканців смт. Балабине Запорізького району Запорізької області, шляхом підроблення документів.

За вказаними фактами Запорізьким РВП внесено відомості до ЄРДР за № 0002014 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та за № 0002015 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановою від 06.11.2016 вказані провадження об`єднані в одне провадження під № 0000553.

В ході досудового розслідування встановлено, що 21.04.2015 Запорізьким районним судом винесено рішення по справі № 317/608/15-ц за позовом ОСОБА_7 до територіальної громади в особі Балабинської селищної ради Запорізького району про визнання факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування. Вказаним рішенням позов ОСОБА_7 задоволено, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини 10.07.2011, визнано за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Д», паркан «№1», цоколь паркану «№3,4», водопровід «№2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як встановлено вказаним рішенням суду факт проживання ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 однією сім`єю з 2007 року, але без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується довідкою Балабинської селищної ради Запорізького району № 01-17/86 від 03.02.2015.

Крім того, рішення суду встановлено, що ОСОБА_7 продовжує проживати за вище вказаною адресою і після смерті ОСОБА_8 , та здійснює по сьогоднішній день догляд за житловим будинком і надвірними спорудами, підтримує порядок на городі, здійснює оплату за комунальні послуги та земельний податок, про що свідчать довідки Балабинської селищної ради № 01-17/86, № 01-17/87 від 03.02.2015 та копії квитанцій.

В рамках досудового розслідування допитано ОСОБА_7 , який зазначив, що з 08.06.2006 він перебуває у шлюбі із ОСОБА_9 З червня 2006 року по кінець 2012 року він разом із дружиною проживав за адресою: АДРЕСА_2 . За цією ж адресою він прописаний по сьогоднішній день. З початку 2013 року вони переїхали в будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де проживають на цей час. Також, він відповів, що ніколи разом із ОСОБА_8 не проживав та взагалі з нею не знайомий. За адресою: АДРЕСА_1 він також ніколи не проживав.

Також, допитано ОСОБА_10 , який пояснив, що ОСОБА_7 це його троюрідний брат. ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_7 з 2006 року по 2011 рік проживав за адресою: АДРЕСА_2 . З початку 2013 року він разом з дружиною переїхав в будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає по цей час. Також, ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_7 , ні разом із ОСОБА_8 , ні за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не проживав.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що є заступником голови правління «Запорізької Антикорупційної Народної ради», главою комітету по боротьбі з організованою злочинністю. Так на при кінці 2015 року до вищевказаної громадської організації надійшла інформація щодо незаконної діяльності голови Балабинської селищної ради ОСОБА_6 , а саме останній підроблював документи які надавав до Запорізького районного суду, з метою переоформлення земельних ділянок та будинків померлих громадян (які мешкали в будинках які розташовані на території Балабинської селищної ради) на підставних (довірених) осіб. Йому відомо декілька таких ділянок, а саме АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 , однак переоформлених ОСОБА_6 ділянок набагато більше.

В ході досудового розслідування встановлено, що підставою для визнання факту проживання однією сім`єю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по цивільній справі № 317/608/15-ц стали довідки Балабинської селищної ради № 01-17/86, № 01-17/87 від 03.02.2015 про їх спільне проживання.

Таким чином, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виникло внаслідок незаконних дій шляхом підроблення офіційних документів.

З огляду на викладене право власності на вказаний житловий будинок, набуто та зареєстровано у державному реєстрі в результаті вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим воно є предметом, яке було об`єктом кримінально протиправних дій, а тому є речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

В подальшому, ОСОБА_7 продав вказаний житловий будинок ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу від 01.04.2016 року.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 наразі належить ОСОБА_12 .

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, були повідомлені належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання за відсутністю слідчого, прокурора та власника майна.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання та кримінального провадження, вважає клопотання слідчого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане нерухоме майно знову може бути переоформлено на іншу особу, тому з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) виникла необхідність у застосуванні заборони розпоряджатися вищевказаним нерухомим майном.

У зв`язку з тим, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не є тимчасово вилученим майном, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання за наполяганням слідчого та прокурора відбувся без повідомлення власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, згідно якої клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, розмір завданої шкоди, а також те, що незастосування заборони розпорядження майном, може призвести до зникнення, відчуження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити подальшому відшкодуванню завданої шкоди, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Запорізького відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , про арешт майна, по кримінальному провадженню, на підставі матеріалів досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2016 за № 0000553 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у вигляді застосування заборони розпоряджатися цим майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1