Справа № 157/1130/15-к
Провадження №1-кп/157/4/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2015 року за № 0000285, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одружений, освіта вища, приватний підприємець, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 24 серпня 2015 року близько 03 години, знаходячись у житловому будинку по АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли на підставі тривалих сварок та конфліктів, кулаками рук наніс не менше дванадцяти ударів по тілу свого батька ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в ділянці голови, саден і синців в ділянці грудної клітки, передньої черевної стінки, верхніх і нижніх кінцівок, які відносяться, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 126 від 25.08.2015 року, до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і дав показання про те, що 24 серпня 2015 року о 03 годині йому зателефонувала матір ОСОБА_9 та повідомила, що відбулася сварка між нею та його батьком ОСОБА_8 . Прибувши у будинок батьків, він побачив матір, в якої було розтріпане волосся, порваний одяг, та зробив висновок, що у черговий раз мав місце конфлікт між його батьками. Відразу ж піднявся на другий поверх у кімнату батька, і між ним та останнім виникла сварка. Під час сварки він батька не бив, тілесних ушкоджень йому не наносив. Його мати ОСОБА_9 під час суперечки стояла між ними і виштовхнула його з кімнати батька. Також обвинувачений пояснив, що між його батьками часто мали місце бійки та конфлікти, мати неодноразово скаржилася йому на батька, і між ним та останнім із-за цього неодноразово виникали сварки.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків та іншими дослідженими судом доказами.

З показань свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні вбачається, що потерпілого ОСОБА_8 вона знала протягом 21 року. Останній проживав у будинку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 , а вона проживала в 300 метрах від них. За 2 місяці до смерті ОСОБА_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) вона з ним часу від часу спільно жила. В один з днів, у неділю, вона, її подруга ОСОБА_11 та ОСОБА_8 разом відпочивали у її батьків, останній повернувся додому біля 23 години. Невдовзі після того як вони розійшлися, ОСОБА_8 подзвонив та повідомив їй, що ОСОБА_9 не пускає його у будинок і він звернеться у міліцію. Через деякий час ОСОБА_8 повідомив, що коли приїхав з працівниками міліції до свого помешкання, то двері будинку вже були відчиненні. Біля 3 години ночі до неї зателефонував ОСОБА_8 , в телефоні вона почула його крики та зрозуміла, що у нього в будинку відбувається конфлікт, оскільки сварки у сім`ї ОСОБА_8 мали місце досить часто. Відразу почала бігти до його будинку і в цей же час телефонувала у міліцію, а також подзвонила ОСОБА_11 . Остання проживає неподалік від неї і вибігла назустріч. Разом вони прибігли до будинку потерпілого ОСОБА_8 , вилізли на паркан і в 5-6 метрах від будинку через вікно спостерігали за кімнатою на 2 поверсі, в якій безпосередньо проживав ОСОБА_8 і у якій на той час світилося, зокрема, вона бачили, що двері у кімнату ОСОБА_8 були відчинені і чула, що обвинувачений ОСОБА_4 кричав до своєї матері ОСОБА_9 нести ножа, погрожував, що вивезе її ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_8 і спалить. Згодом приїхали працівники міліції, ОСОБА_8 дав їм пояснення з приводу конфлікту, а тоді разом з нею та ОСОБА_11 вони автомобілем поїхали у відділ поліції, після чого - у лікарню. У потерпілого ОСОБА_8 після конфлікту була опухла щока, також були ушкодження в області вуха, а під час медичного обстеження вона бачила у нього великий синець в області нирок збоку, а також у нього були подерті коліна та руки до крові. Зі слів потерпілого ОСОБА_8 їй відомо, що його син ОСОБА_4 , прибіг до нього у кімнату, він ( ОСОБА_8 ) в цей час лежав на ліжку, а син на нього накинувся, наносив йому тілесні ушкодження, бив по нирках, забрав у нього ( ОСОБА_8 ) мобільний телефон, але оскільки це його син, то він не хотів захищатися. ОСОБА_8 також розповів їй, що коли син наносив тілесні ушкодження, то ОСОБА_9 стояла у дверях кімнати, та на прохання сина принесла останньому ножа.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання про те, що проживає у 2-3 хвилинах ходи від ОСОБА_10 та від будинку ОСОБА_8 . В один з днів у неділю вона разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відпочивали у батьків останньої. По домівках повернулися біля 23 години. Серед ночі їй зателефонувала ОСОБА_10 та запитувала поради, що їй робити, пояснюючи те, що їй подзвонив ОСОБА_8 та кричав у телефон. Вона порадила їй викликати працівників міліції. Разом з ОСОБА_10 вони прибігли до будинку потерпілого ОСОБА_8 , вилізли на бетонний паркан і спостерігали, що відбувалося у кімнаті ОСОБА_8 : вона чула та бачила обставини того, як обвинувачений ОСОБА_4 погрожував батькові ОСОБА_8 його забити, просив у ОСОБА_9 принести йому ножа, наносив ОСОБА_8 тілесні ушкодження та казав, що спалить його та ОСОБА_10 . Працівники міліції тривалий час не приїжджали на виклик, і тому вона та ОСОБА_10 телефонували у міліцію неодноразово. Після того як приїхали на місце події два працівники міліції, то вона, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 поїхали у відділ міліції, де ОСОБА_8 написав заяву про вчинення злочину, а після цього вони звернулися за медичною допомогою у лікарню. У ОСОБА_8 була опухлість біля вуха, на щоці, великий синець збоку. На наступний день ОСОБА_8 розповів їй, що коли спав, то син ОСОБА_4 , вибивши двері, зайшов разом з матір`ю ОСОБА_9 у кімнату на 2 поверсі, в якій проживав ОСОБА_8 , зсунув його з ліжка, завдав йому перший удар з коліна в район голови.

З показань потерпілого ОСОБА_8 , наданих ним під час досудового розслідування, вбачається, що він проживав в одному будинку по АДРЕСА_1 зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 . З часу розлучення, тобто з 2013 року, між ними часто виникали сварки, а також бійки, з приводу чого вони обоє зверталися не раз в правоохоронні органи. 23 серпня 2015 року мав місце черговий конфлікт. У цей день він близько 23 години прийшов до свого будинку, однак не зміг відчинити вхідні двері ключем, оскільки вони були зачинені зсередини. Просив ОСОБА_9 відчинити двері, проте вона відмовилася, а тому він звернувся до Камінь-Каширського райвідділу міліції за допомогою. Разом з дільничними інспекторами міліції він приїхав по місцю його проживання, і оскільки на той час ОСОБА_9 вже відкрила двері зсередини, то з легкістю зміг відчинити їх ключем ззовні, працівники міліції поїхали, а він, зайшовши до будинку, ліг спати. Біля 03 години почув удар у двері своєї кімнати, і незважаючи на те, що двері були зачинені на замок, вони відразу ж від удару відчинилися. У кімнату забіг його син ОСОБА_12 , підскочив на диван, де він лежав, та почав наносити йому удари кулаками рук по тулубу, верхніх та нижніх кінцівках, спині та голові. Загалом син заподіяв йому не менше десяти ударів кулаками рук по різних частинах тіла. Закінчивши наносити удари, син попросив у ОСОБА_9 принести ножа, що остання й зробила, після чого син, присівши біля нього і тримаючи ножа у руках, пригрозив йому, що у разі повторного звернення у міліцію він вивезе його та ОСОБА_10 , з якою він на той час зустрічався, до лісу та спалить. Застосуванням самого ножа син ОСОБА_12 йому не погрожував, а лише демонстративно вертів у нього перед обличчям. Під час нанесення йому сином тілесних ушкоджень він встигнув натиснути кнопку мобільного телефону і зателефонувати до ОСОБА_10 , однак нічого не зміг сказати у телефон, а лише голосно кричав, оскільки син наносив йому тілесні ушкодження. ОСОБА_10 зателефонувала у міліцію і повідомила про його побиття. Коли приїхали працівники міліції, він разом з останніми поїхав до райвідділу міліції, а потім у лікарню.

Показання у судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в тій частині, що їм відомо про нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень його сином ОСОБА_4 зі слів (пояснень) самого потерпілого ОСОБА_8 , є показаннями з чужих слів. Разом з тим, з врахуванням передбачених ч. 2 ст. 97 КПК України положень, в тому числі, з врахуванням причин неможливості особистого допиту судом потерпілого ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та беручи до уваги, що показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 узгоджуються з вищенаведеними показаннями потерпілого ОСОБА_8 , даними під час досудового розслідування, суд доходить висновку, що показання вказаних свідків про обставини, які відомі їм з особистих пояснень самого потерпілого ОСОБА_8 , є допустимими доказами.

З показань свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні вбачається, що протягом 23 серпня-24 серпня 2015 року разом з іншим інспектором поліції він двічі прибував за адресою проживання ОСОБА_8 . Перший приїзд мав місце біля 23 години вечора і був пов`язаний з тим, що ОСОБА_8 повідомив у міліцію про те, що колишня дружина ОСОБА_9 не пускає його до будинку. Коли вони приїхали, то все було спокійно і ОСОБА_8 зайшов у будинок. Близько 3 години ночі за повідомленням оперативного чергового відділу поліції вони знову прибули за місцем проживання ОСОБА_8 . На дорозі неподалік будинку зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили, що з будинку чути крики про допомогу. Коли він з іншим інспектором поліції зайшли у будинок, то ОСОБА_4 спокійно сидів, ОСОБА_8 тримав кришку від мобільного телефону і просив повернути телефон, та повідомив, що його побили, хто саме, - не казав. В будинку також знаходилася ОСОБА_9 , яка була збуджена, кричала, а він її заспокоював.

Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , 23-24 серпня 2015 року на адресу місця проживання ОСОБА_8 мали місце два виклики працівників міліції. О 23 годині оперативний черговий повідомив, що звернувся у міліцію ОСОБА_8 та повідомив, що дружина ОСОБА_9 не пускає його у будинок. Коли він з інспектором поліції ОСОБА_13 під`їхали до будинку, то вхідні двері не були зачинені на замок, і як вони переконалися, в будинку було спокійно. В цей же день невідома особа знову викликала міліцію за цією ж адресою, прибувши на місце, по дорозі біля будинку Придатків вони зустріли ОСОБА_10 . Зайшовши з ОСОБА_13 , побачили ОСОБА_8 , який сидів на підлозі та дуже їм зрадів, разом з потерпілим ОСОБА_8 він піднявся на другий поверх відібрати в останнього пояснення. Двері кімнати ОСОБА_8 були виламані, знизу, зверху вирвано защіпки, пошкоджено дверну коробку. ОСОБА_8 пояснив, що двері пошкодив його син ОСОБА_4 . ОСОБА_8 жалівся на головні болі, пояснював, що син ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження. На його пропозицію ОСОБА_8 поїхав у відділ міліції, разом з ним поїхали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

З рапорту оперативного чергового від 23.08.2015 року № 2464 вбачається, що 23.08.2015 року о 3 год. 10 хв. надійшло повідомлення по телефону від невідомої особи про те, що 24.08.2015 року о 2 год. 30 хв. у АДРЕСА_1 в будинку ОСОБА_8 відбувається сварка.

Потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання про те, що протягом останніх трьох років між його сином ОСОБА_8 та колишньою дружиною останнього ОСОБА_9 мали місце неприязні відносини та часті конфлікти. Його син ОСОБА_8 підтримував стосунки з іншою жінкою ОСОБА_10 , однак проживав в одному будинку з ОСОБА_9 . Неодноразово син ОСОБА_8 розповідав йому, що син ОСОБА_4 (внук ОСОБА_6 ) не раз наносив йому тілесні ушкодження. ІНФОРМАЦІЯ_2 його син ОСОБА_8 помер, а тому ІНФОРМАЦІЯ_3 він був залучений як потерпілий до участі у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно зі свідоцтвом про смерть, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою слідчого від 29 жовтня 2015 року до участі кримінальному провадженні як потерпілого було залучено ОСОБА_6 .

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 серпня 2015 року (04 год. 00 хв.) вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, згідно зі ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявив, що 24.08.2015 року о 2 год. 30 хв. ночі перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , відпочивав у своїй кімнаті, в цей час до його будинку приїхав син ОСОБА_4 та без причини виламав вхідні двері у спальню та зайшовши із ножем у руках почав погрожувати фізичною розправою, пізніше почав наносити тілесні ушкодження. З цієї ж заяви також вбачається, що як на особу, що вчинила злочин, потерпілий вказав на ОСОБА_4 , а як на осіб, яких підозрює у вчиненні злочину, вказав на ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , як на очевидця вчинення злочину потерпілий вказав на ОСОБА_9 .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 25.08.2015 року, у ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в ділянці голови, саден і синців в ділянці грудної клітки, передньої черевної стінки, верхніх і нижніх кінцівок (при цьому експерт виходив з наступного, - об`єктивно: в ділянці лівої вушної раковини підшкірна гематома неправильної геометричної форми розміром 2,5x1,5см темно-фіолетового кольору. В ділянці грудної клітки з заді, міжлопаткова ділянка, три садна неправильної продовгуватої форми розміщених паралельно один до одного і перпендикулярно відносно осі тіла, розмірами 5,0x0,1см, 1,5x0,1см, 2,0x0,1см, поверхня їх покрита темно-коричневими кірочками на рівні неушкодженої шкіри. Аналогічного характеру садна в проекції лівої лопатки по нижньому краю розміром 1,0x0,1см, в ділянці грудної клітки з заді зліва по задній пахвовій лінії розміром 2,0х0,2см, в ділянці правого ліктевого суглобу по задній поверхні розміром 4,0х 1,5см. В ділянці лівого ліктевого суглобу по задній поверхні садно неправильної геометричної форми переривистого характеру на площі 7,5х3,5см. Аналогічного характеру садна в ділянці правого променево-запясного суглобу по зовнішній поверхні розміром 1,0x1,0см, в ділянці передньої черевної стінки дещо справа від серединної лінії тіла розміром 2,0x1,0см, в ділянці лівого колінного суглобу по передній поверхні розміром 9,0x4,0см, в ділянці правого стегна по передній поверхні, нижня третина, розміром 2,5х3,0см В ділянці передньої черевної стінки по лівій боковій поверхні синець неправильної геометричної форми з нечіткими контурами розміром 8,0x10,0см, світло-фіолетового кольору. Аналогічного характеру синець в ділянці лівого плечового суглобу по передній поверхні розміром 2,0х1,0см світло-червоного кольору, на тлі якого садно попереднього характеру розміром 1,5x0,1см. Зовнішніх ознак інших тілесних ушкоджень на представлених для огляду ділянках тіла потерпілого виявлено не було. 25.08.2015р. надано медичну карту амбулаторного хворого Камінь-Каширської ЦРЛ на ОСОБА_8 , з якої слідує: «25.08.15р. Ортопед. ... Діагноз: забій м`яких тканин лівої щоки, лівого плечового суглобу, лівої скроневої ділянки. Забійні садна лівого плечового суглобу, спини, обох ліктевих суглобів, лівого колінного суглобу». Виявлені у потерпілого ОСОБА_8 тілесні ушкодження уторилися від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючих поверхонь останніх, з мінімальною кількістю не менше дванадцяти, терміном утворення не більше 2-3 діб до моменту експертизи, можливо при обставинах, які були вказані слідчим у постанові про призначення експертизи, а саме: «24 серпня 2015 року близько 03 год. ОСОБА_4 , знаходячись у житловому будинку по АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно кулаками рук та ногами завдав не менше десяти ударів по тулубу свого батька ОСОБА_8 , який у цей момент лежав у ліжку, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження» та при обставинах, вказаних підекспертним «24 серпня 2015 року біля 2 год. 30 хв. в будинку за місцем проживання побив син ОСОБА_4 , бив кулаками і ногами по всьому тілу. Свідомість не втрачав». Судово-медичних даних що вищевказані тілесні ушкодження утворились при падінні з висоти власного зросту немає. Тілесні ушкодження в ОСОБА_8 у вигляді підшкірної гематоми в ділянці голови, саден і синців в ділянці грудної клітки, передньої черевної стінки, верхніх і нижніх кінцівок, по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вбачається, що показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у судовому засіданні є детальними, послідовними, не містять суттєвих суперечностей, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та об`єктивно підтверджуються вищенаведеним висновком судово-медичної експертизи. Вказані докази у своїй сукупності відтворюють ті події, які відбулися о 3 годині 24 серпня 2015 року у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

За таких обставин, показання обвинуваченого ОСОБА_4 про його непричетність до вчинення злочину, суд вважає неправдивими і розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Суд також вважає неправдивими показання свідка ОСОБА_9 , що її син ОСОБА_8 не наносив тілесних ушкоджень її колишньому чоловікові ОСОБА_8 , оскільки вона, будучи матір`ю обвинуваченого зацікавлена у результатах розгляду кримінального провадження, і розцінює їх як спосіб допомогти синові уникнути відповідальності за вчинення злочину.

Показання свідка ОСОБА_9 , що тілесні ушкодження 24 серпня 2015 року ОСОБА_8 нанесла вона, з огляду на вищенаведені докази, не свідчать про невинуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Аналізуючи сукупність вищенаведених доказів сторони обвинувачення в їх взаємозв`язку, суд доходить висновку, що вони є переконливими, спростовують усі розумні сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а тому, з урахуванням принципу змагальності та критерію «поза розумним сумнівом» бере їх за основу при постановлені вироку.

Таким чином, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Підстав для постановлення виправдувального вироку, про що просив у судовому засіданні захисник, суд не вбачає.

За змістом ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки та стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, та відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, і при цьому призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії умисних злочинів невеликої тяжкості, та особу винного, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, є приватним підприємцем, а також конкретні обставини кримінального провадження, зокрема, спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень, їх кількість, місце вчинення злочину, - кімната потерпілого ОСОБА_8 .

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Немає також обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, і органом досудового розслідування таких обвинуваченому у вину не ставилося.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, та думку потерпілого ОСОБА_6 , який наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 належить призначити покарання у виді громадських робіт строком 80 годин.

На думку суду, таке покарання не є м`яким, відповідає передбаченій ст. 50 КК України, основній меті його призначення, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, буде необхідним, достатнім та змусить обвинуваченого додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність.

За вищенаведених обставин, які повинні враховуватися при призначенні покарання, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому інших видів покарань, зокрема штрафу чи виправних робіт, або покарання у виді громадських робіт на більший строк.

Інших видів покарань ч. 1 ст. 125 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений обвинуваченим злочин, не встановлено.

Невизнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину є правом останнього, а тому і не може бути підставою для призначення йому більш суворішого покарання.

Підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_1