Справа № 159/3802/16-к
Провадження № 1-кп/159/237/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

вивчивши обвинувальний акт, що надійшов з Ковельської місцевої прокуратури Волинської області, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001419 від 13 липня 2016 року, за ч. 1 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою - спеціальною освітою, працездатного, не працюючого, раніше судимого: 1) 04.11.1997 року Ковельським міським судом за ч.1 ст. 81 КК України переданий під нагляд матері; 2) 07.09.1999 року Ковельським міським судом за ч. 2 ст. 140, 46-1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки, із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання покарання на 2 роки та застосовано штраф 680 грн. на підставі ст. 1 п. «А» ЗУ «Про амністію» від 16.07.1999 року; 3) 28.01.2004 року Ковельським міським судом за ст. ст. 185 ч. 2, 70, 186 ч. 3, 185 ч. 3, 76 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 4) 06.03.2008 року Ковельським міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 5) 02.11.2012 року Ковельським міськрайонним судом за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. 08.11.2014 року ухвалою Маневицького районного суду невідбуту частину покарання замінено на 1 рік 11 місяців, 12 днів обмеження волі. 08.07.2015 року ухвалою Рівненського районного суду звільнено умовно достроково від відбування покарання у вигляді обмеження волі на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 13 днів, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 11.07.2016 року, близько 20-ї години, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, використовуючи дерев`яну палицю, почергово наніс чотири удари по правому передпліччю, лівому стегні та сідниці ОСОБА_4 , 1991 року народження, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, синців лівих сідниці та стегна, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 203 від 19.07.2016 за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, що виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 надав показання про те, що він повністю згідний з викладеними у обвинувальному акті фактами, все сталося саме так, як там зазначено. Він побив свою сестру за те, що вона часто їздить до свого чоловіка в м. Луцьк, а своїх дітей залишає під нагляд матері. Він кається у скоєному, просить вибачення у потерпілої за скоєне та просить суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні заявила, що вона згідна з тим, що розповів обвинувачений, оскільки він її почав бити відразу, нічого не говорячи, коли вона повернулася додому від свого чоловіка з м. Луцька. Її брат постійно зловживає спиртними напоями та постійно свариться з ними. Вона не пробачає свого брата та просить призначити запропоноване прокурором покарання.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Прокурор, потерпіла та обвинувачений не оспорюють фактичних обставин провадження. Тому, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

Враховуючи викладене, суд обмежився допитом обвинуваченого і потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

При призначенні виду покарання ОСОБА_7 , суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, враховує розкаяння обвинуваченого у вчиненому та його сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, що на думку суду характеризує його з негативної сторони, за місцем попереднього відбування покарання характеризувався позитивно, за що його звільняли умовно-достроково з місць обмеження волі, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2004 року з приводу алкогольної залежності, працездатний, не працює, має постійне місце проживання, утриманців не має.

Згідно акту № 414 наркологічної експертизи від 27.09.2016 року, ОСОБА_7 страждає алкогольною залежністю.

Обставинами, які, у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання, у відповідності до положень ст. 67 КК України, суд визнає - рецидив злочинів.

З урахуванням особи обвинуваченого, вищенаведених обставин, які відповідно пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті.

При призначенні терміну покарання за даний злочин, також, судом враховується обставини його скоєння, спосіб та місце вчинення злочину, особу обвинуваченого та особу, яка постраждала від його дій, їх взаємовідносини.

Також, у відповідності до положень ст. 71 КК України, в строк покарання, призначеного за даним вироком, слід приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 02.11.2012 року Ковельського міськрайонного суду Волинської області за ст. 186 ч. 2 КК України, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 4-ри роки. 08.11.2014 року ухвалою Маневицького районного суду невідбуту частину покарання замінено на 1 рік 11 місяців 12 днів обмеження волі. 08.07.2015 року ухвалою Рівненського районного суду звільнено умовно достроково від відбування покарання у вигляді обмеження волі на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 13 днів. Інкримінуємий злочин ОСОБА_7 вчинив під час умовно-дострокового звільнення. Тому остаточне покарання слід призначити з урахуванням невідбутого, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки ним скоєно злочин під час умовно-дострокового звільнення від попереднього покарання, та наявність обтяжуючої обставини, що вказує на підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

Цивільні позови у справі не заявлено.

На майно обвинуваченого ОСОБА_7 арешт не накладався.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралася.
Речових доказів у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Строк покарання ОСОБА_7 слід рахувати з часу початку фактичного виконання вироку, тобто з часу коли він приступить до виконання цього вироку.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, ОСОБА_8 , -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2012 року і призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці. Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з часу початку виконання вироку, тобто з часу коли він фактично приступить до виконання вироку суду.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1