Справа № 201/8291/16-к
Провадження № 1-кс/201/5206/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в якій останій просить зобов`язати прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 або будь-якого іншого прокурора прокуратури Дніпропетровскої області розглянути у відповідності до вимог ст. 220 КПК України його клопотання від 25 травня 2016 року про відкликання ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2016 року про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , а також зобов`язати зазначених службових осіб прокуратури відкликати дану ухвалу суду.
Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення у ній в розумні строки.
Прокурор ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необгрунтованість, надавши копію відповіді на ім`я адвоката ОСОБА_3 з причинами залишення клопотання останнього без розгляду.
Суд дослідивши матеріали скарги, вважає, що її слід залишити без задоволення, при цьому виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно параграфу 3 Глави 3 КПК України, до сторони захисту відносяться підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений, законні представники підозрюваного або обвинуваченого та захисник.
Статтею 45 КПК України передбачено, що захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).
Порядок залучення захисника у кримінальному провадженні регулюється нормами статті 48 КПК України, які передбачають, що захисник може бути у будь-який момент залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.
Крім того, ч. 4 ст. 46 КПК України встановлено, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Водночас, зазначені положення кримінального процесуального закону необхідно розглядати у системному взаємозв`язку з вимогами ст. 51 КПК України, зі змісту якої випливає, що договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 цього Кодексу, а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.
Однак згідно із доводами поданої скарги будь-якого рішення, прийнятого прокурором у відповідності до вимог ст. 220 КПК України, за результатати розгляду клопотання, заявник до цього часу не отримав.
У судовому засіданні прокурор пояснив суду, що зазначене клопотання не було розглянуто у відповідності до вимог ст. 220 КПК України з огляду на те, що адвокат, який звернувся із зазначеним клопотанням, не підтвердив належним чином свої повноваження щодо надання правової допомоги підозрюваній ОСОБА_5 , оскільки договір про надання правової допомоги укладався із чоловіком останньої, у зв`язку із чим адвокат не підтвердив належним чином свої повноваження та у розумінні ст. 220 КПК України адвокат ОСОБА_3 не відноситься до сторони захисту, а отже не уповноважений звертатися до прокурора з клопотаннями.
Проаналізувавши доводи сторін, суд погоджується з такими доводами прокурора, оскільки дійсно з тексту поданого адвокатом ОСОБА_3 клопотання вбачається, що у якості додатків останнім було долучено лише копії договору про надання правової допомоги, укладеного з ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , свідоцтва про заняття адвокатскою діяльністю, витягу з реєстру адвокатів та ордеру. При цьому, будь-яких інших документів, які б у відповідності до вимог ст.ст. 48, 51 КПК України підтверджували укладення договору про надання правової допомоги іншою особою за проханням чи згодою підозрюваної ОСОБА_5 прокурору не надавалося. В той час, як до матеріалів скарги була долучена копія заяви про надання такої згоди ОСОБА_5 , яка не долучалась до вказаного клопотання, направленого прокурору. Указане свідчить про відсутність у сторони обвинувачення на момент отримання клопотання адвоката ОСОБА_3 підстав розглядати останнє за правилами ст. 220 КПК України як поданого стороною захисту.
Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 , оскільки під час судового розгляду не було встановлено порушень прокурором вимог ст. 220 КПК України.
Що стосується інших вимог скарги, зокрема зобов`язати прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 або будь-якого іншого прокурора прокуратури Дніпропетровської області відкликати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2016 року про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , то такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від розгляду вищезазначеного клопотання, до вирішення якого не можуть бути предметом розгляду слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1