Справа № 183/5111/15
№ 1-кп/183/107/16
В И Р О К
іменем України
21 березня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000210 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене Поле Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 1999 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
28 серпня 2014 року наказом № 118 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та призначено на посаду водія електрика взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
13 вересня 2014 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 було надано відпустку військовослужбовцю військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_4 строком на 2 доби.
15 вересня 2014 року військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно із відпустки на військову службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Цього ж дня о 8.00 год. під час ранкового шикування військовослужбовців в пункті постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , було виявлено факт незаконної відсутності на службі військовослужбовця призваного на час проведення мобілізації старшого солдата ОСОБА_4 . Після чого були організовані пошукові дії у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_4 , але виявити місце знаходження останнього не вдалося.
Таким чином 15 вересня 2014 року так і в подальшому старший солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у АДРЕСА_1 , та не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

04 серпня 2015 року місце перебування старшого солдата ОСОБА_4 було виявлено військовослужбовцями зонального відділу Військової служби правопорядку та внаслідок чого ОСОБА_4 було доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, та в свою чергу злочин було припинено.

Таким чином, у період з 15 вересня 2014 року по 04 серпня 2015 року, старший солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на військову службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, за місцем мешкання та служби характеризується задовільно, в силу ст. 89 КК України не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину 1999 року народження, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1