Провадження №1-кс/554/2581/2016
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2016 року заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою в інтересах засудженої ОСОБА_6 . В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що постановою старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 від 29.02.2016 року закрито кримінальне провадження № 0000002, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2015 року за ознаками ч.1 ст.365 КК України. Копію постанови він отримав 17.03.2016 року простим поштовим листом. ОСОБА_5 вважає постанову такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: при проведенні досудового розслідування слідчим не виконані вказівки апеляційного суду Полтавської області, викладені в ухвалі від 10.02.15 року; у постанові відсутні посилання слідчого на офіційно отримані довідку, повідомлення чи письмову відмову Київського районного суду м.Полтави у наданні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_6 ; при вирішенні справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 , на накладення на неї штрафу у розмірі 51 грн. суд не звернув уваги, що крім рапортів працівників міліції жодного свідка в інкримінованому їй правопорушення не було; у постанові слідчим зазначено строк зберігання даних оператором мобільного зв`язку три роки, в той час, як прокурор ОСОБА_3 у своєму рапорті вказав, що строк зберігання складає два роки; слідчий не взяв до уваги, що факт перебування ОСОБА_6 в приміщенні Київського РВ протягом двох діб без процесуального оформлення в ході проведення слідчих дій підтвердився численними свідками; не дана належна оцінка тій обставині, що згідно з даними АРМОР ОСОБА_6 затримана 20.11.2010 року та захисник до неї був допущений лише через чотири доби, від якого вона в подальшому відмовилася; розслідуючи скарги та заяви ОСОБА_6 , слідчий ОСОБА_7 , в провадженні якого перебувало кримінальне провадження, перевіряв не наведені нею обставини, а збирав докази її вини. Заявник просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження та направити кримінальне провадження для продовження досудового розслідування.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав скаргу та уточнення до неї, просив скаргу задовольнити.

Прокурор та слідчий зі скаргою не погодилися, вважали, що досудове розслідування проведено в повному обсязі, дана юридична оцінка зібраним доказам та слідчим обґрунтовано винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Заслухавши адвоката ОСОБА_5 , прокурора та слідчого, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0000002, суд вважає відмовити у задоволенні скарги з наступних підстав.

Статтею 13 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 22 КПК України).

У статті 84 КПК України зазначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.384 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального провадження, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

У судовому засіданні встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.365 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2014 року за №0000002, що підтверджується витягом з кримінального провадження. Згідно з фабулою відомості до ЄРДР внесені на підставі постанови Київського районного суду м.Полтави від 20.01.2014 року, в судовому засіданні підсудна ОСОБА_6 заявила про те, що під час досудового слідства оперативні працівники Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, прізвищ яких вона не знає, в ході затримання завдавали їй тілесних ушкоджень, примушували оговорювати себе та давати неправдиві пояснення.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 від 29.02.2016 року вказане кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях заступника начальника СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 , колишніх співробітників Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 складу кримінальних правопорушень.

Як на підставу для скасування постанови про закриття кримінального провадження заявник посилається на те, що слідчим не виконані вказівки апеляційного суду Полтавської області, зазначені в ухвалі суду від 10.02.2015 року.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10.02.2015 року було скасовано ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 30.01.2015 року та скасована постанова старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області від 21.11.2014 року про закриття кримінального провадження №0000002.

У вказаній ухвалі зазначено, що всупереч вказівкам, викладеним у постанові старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 05.05.2014 року слідчим не встановлено та не допитано в якості свідків осіб, які в період з 20 по 22 листопада 2010 року займалися пошуком ОСОБА_6 , хоча їх прізвища та адреси місця проживання містяться у протоколі допиту свідка ОСОБА_11 . Не встановлено особу на ім`я ОСОБА_12 , який відповідно до показань ОСОБА_6 спілкувався по її мобільному телефону із працівником міліції 20.11.2010 року. Будь- які, запитання щодо вказаної особи ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_14 під час їхнього допиту не були поставлені. Встановлена особа, яка проводила обшук ОСОБА_6 та ОСОБА_14 - колишній працівник міліції ОСОБА_15 також не допитана всупереч вказівки прокурора. Матеріали провадження містять рапорт ОСОБА_16 від 07.07.2014 року про те, що за повідомленням оператору мобільного зв`язку відомості про час, тривалість та місце знаходження вхідних-вихідних дзвінків із зазначенням дати, часу, типу з`єднань, базових станцій та азимутів прийому зберігаються протягом 2-х років і надати інформацію не представляється можливим. Натомість відсутнє документально підтверджена інформація про таке звернення до мобільного оператора, як і сама його відповідь. Не долучено до справи та не проаналізовано належним чином завірена копія протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_17 . He допитані свідки такого правопорушення щодо достовірності даних внесених до протоколу. Залишилися не проаналізовані докази у своїй сукупності: довідка АРМОР про затримання 20 11.2010 року ОСОБА_6 із зазначенням підстави - вбивство, її пояснення від 20.11.2010 року щодо обставин вчинення злочину, протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та скарги ОСОБА_6 про її незаконне утримання протягом 2 діб в приміщенні Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області. Не встановлено номер кабінету, в якому утримувалася ОСОБА_6 .

Проте, слідчим були допитані свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ,, які показали, що про зникнення ОСОБА_6 їм стало відомо зі слів ОСОБА_11 , ніякі дії щодо пошуку ОСОБА_6 вони не проводили.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 також дізналися про зникнення ОСОБА_6 від її матері, яка просила допомогти з пошуком дочки.

Свідок ОСОБА_22 вказала, що об`їздила зі ОСОБА_23 райвідділи міліції м.Полтави та не знайшли ОСОБА_6 і пізніше від ОСОБА_11 дізналася, що вона перебуває у Київському РВ, але коли приїхали до відділу, їх не пустили до неї.

Слідчим здійснювалися заходи щодо встановлення особи чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , з яким спілкувалася ОСОБА_6 , та її мати. Проте, ні сама ОСОБА_6 ні ОСОБА_11 не вказали будь-яких даних про вказану особи, окрім ім`я. ОСОБА_11 показала, що з ним вона спілкувалася по телефону, але вона його не знає, з ним не знайома та пошук дочки з ним не проводила.

Згідно листа-відповіді ПрАТ «МТС Україна» від 15.07.2015, яка наявна в матеріалах кримінального провадження, слідчому на запит повідомлено, що записи про надані телекомунікаційні послуги зберігаються протягом строку позовної давності, строк якої складає 3 роки.

Таким чином, є слушним посилання слідчого в постанові на недоцільність звернення до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до інформації оператора мобільного зв`язку.

Крім того, враховуючи, що строк зберігання справ про адміністративні правопорушення, які перебували в провадженні суду, становить 5 років, а тому відсутня можливість витребування матеріалів про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, на підставі яких Київським районним судом м.Полтави було прийнято постанову від 22.11.2010 року.

Не знайшов свого підтвердження і факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 працівниками міліції, фізичного знущання над нею та здійснення на неї психологічного тиску, на наявність яких вказує тільки сама ОСОБА_6 .

Так, згідно з висновком експерта № 2462 від 26.11.2010 року у ОСОБА_6 при огляді було виявлено синець шкіри в ділянці п`ясткових кісток то тильній поверхні 4-5 пальців кисті, який, як вказала сама ОСОБА_6 , утворився 20.10.2010 року, коли вона наносила удари ОСОБА_24 . Будь-які інші тілесні ушкодження відсутні.

Свідок ОСОБА_25 показала, що вона була затримана разом з ОСОБА_6 та з її слів їй відомо, що працівники міліції спричинили останній тілесні ушкодження, але вона не була свідком цих подій.

Підтвердити чи спростувати перебування ОСОБА_6 в приміщенні Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області протягом двох діб без процесуального оформлення на даний час є неможливим у зв`язку зі знищенням із закінченням строку зберігання «Журналу обліку відвідувачів та запрошених до Київського РВ ПМУ».

У скарзі заявник посилається на те, що при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.173 КУпАП суддя Київського районного суду м.Полтави не звернув уваги, що відсутні свідки адміністративного правопорушення, матеріали містять копії пояснень свідків у кримінальній справі №103210742, та свідки не були опитані з приводу хуліганських дій.

Разом з тим, у даному випадку слід зазначити, що вказане не є предметом розгляду слідчого судді під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження та не входить до його компетенції, оскільки зазначеним обставинам надано правову оцінку іншим судом, про що винесено відповідне процесуальне рішення.

Згідно зі ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом перевірено законність прийнятої слідчим постанови, остання містить детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Враховуючи зібрані і перевірені всі матеріали, слідчий суддя вважає, що досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000002 проведено повно, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.

Слідчим надано обґрунтовану юридичну оцінку обставинам у достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, виконані вказівки апеляційного суду Полтавської області, зазначені в ухвалі від 10.02.2015 року, проведено інші необхідні слідчі дії, за результатом чого прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням вимог ст.110 КПК України.

Також скарга не підлягає задоволенню з тих підстав, що ні у скарзі, ні у поясненнях в судовому засіданні не було наведено переконливих доводів, які б стверджували про те, що шляхом проведення додаткових процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000002 від 21.01.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, будуть встановлені фактичні дані про обставини, які б свідчили про вчинення вказаного кримінального правопорушення, та відповідно виключали підстави для закриття даного кримінального провадження за п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1