Справа № 191/2064/16-к
Провадження № 1-в/191/1439/16
У Х В А Л А
іменем України
12 квітня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженого 16.08.2004 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України до 13 років позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року зараховано попереднє ув`язнення на підставі ст..72 КК України з 07.04.2004 року по 22.11.2004 року включно. Початок строку- 07.04.2004 року, кінець строку-22.08.2016 року,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що останній раз комісією установи питання про застосування до нього ст..81 КК України вирішувалося 08.01.2014 року.

Представник адміністрації СВК-94 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, обґрунтовуючи це тим, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не має, не працевлаштований, бажання працювати не має, своє виправлення не довів, у зв`язку з чим рішенням комісії установи від 09.01.2014 року йому було відмовлено у застосуванні ст.81 КК України. 12.01.2015 року засуджений був переведений з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, заслухавши засудженого, представника адміністрації СВК-94, думку прокурора, а також дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за особливо тяжкий злочин, відбув 3/4 частини призначеного судом покарання станом на 07.01.2014 року, але рішенням комісії установи від 09.01.2014 року ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні ст..81 КК України як особі, що не довела своє виправлення. За час відбування покарання в СВК-94 засуджений ОСОБА_5 заохочень та стягнень не має. Згідно характеристики, наданої начальником відділення №7 СВК-94, за час відбування покарання засуджений зарекомендував себе посередньо, не працевлаштований, наміри працевлаштуватися не висловлює, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний , правомірних та ввічливих взаємовідносин дотримується з метою отримати поблажливість, до виконання передбачених законом вимого персоналу ставиться не завжди сумлінно. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає. Безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Вину у скоєному злочині визнає, розкаюється не щиро.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про можливість застосування засудженому умовно-дострокового звільнення від відбування покарання висновки суду повинні ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Суд находить, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 у скоєному злочині не розкаявся, своєю поведінкою виправлення не довів, його поведінка не є сумлінною, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1