Справа № 296/1931/16-к
У Х В А Л А

29 лютого 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого ГУ НП України в Житомирській області капітана поліції Коротких- ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221 від 21.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Слідчий звернулася з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 25.02.2016 року у ході проведення обшуку в житлі та іншому домоволодінні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначаючи в обгрунтування, що вилучені документи і речі можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та мають статус тимчасово вилученого майна.

Також слідчий просить накласти арешт на майно, належне ОСОБА_5 і членам його родини, мотивуючи наявністю достатніх правових підстав вважати, що зазначене у клопотанні майно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Клопотання ж про арешт тимчасово вилученого майна повинно розглядатися за участю підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, неприбуття яких не перешкоджає розгляду клопотання.

Однак, слідчий, звернувшись з клопотанням про арешт одночасно тимчасово вилученого майна, яке повинно розглядатися за участю підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна тощо, а також майна, яке не було тимчасово вилучене, просить з метою запобігання його пошкодження, відчуження розглядати клопотання у відсутності власника, що суперечить вимогам ч.1 ст.172 КПК України щодо необхідності обов`язкового повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна тощо про розгляд клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Крім того, відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

При цьому, КПК України визначено, що треті особи, майно яких може бути арештовано, це особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Для накладення арешту має бути встановлена наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.

Всупереч вимог ст.171 КПК України слідчим у клопотанні не обґрунтовано та до клопотання не додано матеріалів на підтвердження наявності підстав для арешту майна відповідно до положень ст.170 КПК України, у тому числі, що зазначене майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Крім того, з наданих слідчим матеріалів, у тому числі витягу з ЄРДР, не вбачається, що ОСОБА_5 є підозрюваним (особою, якій у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченим, засудженим або третьою особою (особою, яка отримала чи придбала у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знав чи повинен був знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації).

При цьому, згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання про арешт майна повернути та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1