Справа № 296/105/12-к
Провадження №11/772/4/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

засуджених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14

представника потерпілого: ОСОБА_15

потерпілої: ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з доповненнями, захисників ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , ОСОБА_11 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на вирок Корольовського районного суду м. Житомир від 2 вересня 2014року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, розлученого, з незакінченою середньою освітою, розлученого, працюючого водієм таксі «Пілот», невійськовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 115 ч. 2 п. 11 КК України та призначено йому покарання у виді 15 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Станишівка, Житомирського району та області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, з професійно- технічною освітою, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , раніше судимого : 05.03.1993 року Богунським райсудом м. Житомира за ст. 140 ч.3 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 28.02.1997 року Житомирським райсудом Житомирської області за ст. 94 КК України до 8 років позбавлення волі; 08.11.2005 року за ст. 309 ч.1 КК України Богунським райсудом м. Житомира до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 05.12.2007 року Богунським райсудом м. Житомира за ст.ст. 309 ч.2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Голопристанського райсуду Херсонської області від 25.03.2010 року, 05.03.2010 року був умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на 1 рік 1 місяць 15 днів,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 27 ч. 2, п.п. 11, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку м. Житомира, громадянку України, вдову, маючу двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, непрацюючу, проживаючу АДРЕСА_5 , раніше не судиму,
визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 27 ч. 5, 115 ч. 2 п. 11 КК України та призначено їй покарання у виді 14 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_17 в солідарному порядку 500 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з кожного засудженого на користь держави по 5056 грн. 52 коп. судових витрат за проведення судових експертиз.
Вирішено долю речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, на початку березня 2011 року ОСОБА_7 почав підтримувати інтимні стосунки з дружиною приватного підприємця таксі «Пілот» ОСОБА_18 - ОСОБА_9 . В ході їх стосунків ОСОБА_9 почала висловлювати ОСОБА_7 скарги на подружнє життя з ОСОБА_18 , що стало причиною того, що у невстановлений слідством день квітня 2011 року ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_9 вчинити умисне вбивство її чоловіка ОСОБА_18 , на що вона погодилась. Взявши на себе організацію вчинення умисного вбивства ОСОБА_18 , ОСОБА_7 розробив план вчинення злочину, відповідно до якого вирішив залучити виконавцем умисного вбивства свого знайомого, з яким раніше відбував покарання у ВК - 73 м. Райки, Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_8 - особу, яка раніше вчинила умисне вбивство, а ОСОБА_9 - пособником, розподіливши при цьому між усіма обов`язки.
Діючи у відповідності до розробленого плану, ОСОБА_7 уклав з ОСОБА_8 угоду, відповідно до якої останній зобов`язався позбавити життя ОСОБА_18 , а ОСОБА_7 - сплатити останньому за це винагороду в розмірі 5000 доларів США.
18 квітня 2011 року у невстановлений слідством час ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 про те, що умисне вбивство ОСОБА_18 буде вчинено ввечері цього ж дня, доручивши їй спочатку повідомити час, коли ОСОБА_18 прийде додому. Після цього, за дорученням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 повинна буде під будь-яким приводом сприяти, щоб ОСОБА_18 вийшов з будинку на вулицю та негайно повідомити про це ОСОБА_7 .
Продовжуючи спільні злочинні дії, поєднані єдиним злочинним умислом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на умисне вбивство на замовлення ОСОБА_18 , діючи у відповідності до розробленого ОСОБА_7 плану, ОСОБА_9 у вказаний день, у невстановлений слідством час, повідомила ОСОБА_7 про час повернення ОСОБА_18 додому після чого у невстановлений слідством час ОСОБА_7 приїхав на своєму автомобілі «Ореl Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_8 до місця проживання ОСОБА_18 , де залишив останнього для вчинення умисного вбивства потерпілого, а сам у відповідності до розробленого ним плану поїхав на власному автомобілі на вул. Шевченка, де залишився чекати ОСОБА_8 , щоб забрати останнього після вчинення умисного вбивства.
Продовжуючи свої злочинні дії, поєднані єдиним злочинним умислом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на умисне вбивство ОСОБА_18 , діючи у відповідності до розробленого ОСОБА_7 плану, ОСОБА_9 у вказаний день приблизно о 21 год. 30 хв., знаходячись по місцю проживання в квартирі АДРЕСА_6 по мобільному телефону повідомила ОСОБА_7 про те, що її чоловік ОСОБА_18 вийшов з будинку в гараж, який розташований на вулиці Довженка неподалік від їх домоволодіння, достовірно знаючи, що, як в подальшому їй стало відомо, ОСОБА_8 , найнятий ОСОБА_7 , вчинить умисне вбивство на замовлення ОСОБА_18 . В такий спосіб ОСОБА_9 сприяла вчиненню злочину, надаючи іншим співучасникам інформацію, необхідну для реалізації спільних злочинних намірів по вчиненню умисного вбивства ОСОБА_18 на замовлення.
В цей час ОСОБА_7 , діючи у відповідності до заздалегідь розробленого ним плану, по телефону повідомив ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_18 вийшов з будинку на вулицю.
Продовжуючи спільні злочинні дії ОСОБА_8 , діючи на замовлення у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, у вказаний день, час та у вказаному місці, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, з корисливих мотивів, бажаючи одержати матеріальну винагороду за виконання умисного вбивства, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_18 підійшов до останнього неподалік гаража, який розташований на вулиці Довженка поруч із вище вказаним домоволодінням та невстановленим слідством колюче-ріжучим предметом, заздалегідь взятим з собою, умисно наніс численні удари по тулубу та у нижню кінцівку ОСОБА_18 і таким чином умисно вбив потерпілого на замовлення з корисливих мотивів, будучи особою, яка вчинила умисне вбивство.
Після цього ОСОБА_8 , діючи у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, прийшов до обумовленого раніше місця, де знаходився автомобіль останнього, після чого разом з ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник.
Смерть ОСОБА_18 настала від множинних колото-різаних поранень тулуба та нижньої кінцівки з пошкодженням внутрішніх органів, кісток, м`яких тканин, що призвели до масивної крововтрати.
Крім того, в ході умисного вбивства ОСОБА_18 на замовлення, ОСОБА_8 потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді одинадцяти ран, десять з яких в ділянці тулубу, одна на нижні кінцівці, від яких розповсюджуються ранові канали, на протязі яких ушкоджені м`які тканини, ребра, лопатка, легеня, серце, печінка, селезінка, хребець, діафрагма - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.
В своїй апеляції прокурор просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 змінити, виключивши посилання на ч. 2 ст. 27 КК України, кваліфікувавши його дії за п.п. 6, 11, 13 ч. 2 ст. 115 КК України як виконавця, та у вступній частині вироку стосовно ОСОБА_8 зазначити про професійно-технічну освіту, виключивши вказівку про вищу освіту. В решті вирок залишити без змін.
Захисник ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_7 в своїй апеляції просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 , а справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не доведена об`єктивна та суб`єктивна сторона вчинення злочину, так як у ОСОБА_7 не було мотивів та підстав для скоєння злочину, оскільки інтимні стосунки з ОСОБА_9 він не мав та не підтримував та знав ОСОБА_9 лише через її чоловіка у якого працював таксистом на його фірмі. Ввечері у день вбивства ОСОБА_7 зустрічався з ОСОБА_8 , щоб з`ясувати питання по грошам, які ОСОБА_7 був винний останньому, а тому возив його на своєму автомобілі та дзвонив ОСОБА_8 коли той неодноразово виходив з автомобіля для покупки цигарок.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_7 давав неправдиві покази під час досудового слідства, оскільки з боку працівників міліції до нього застосовувались фізичні та психологічні методи тиску, а тому слід брати до уваги його покази у суді. Крім того, не слід брати як доказ вчинення злочину роздруківку телефонних дзвінків, так як засуджені були знайомими, спілкувались між собою, та неможливо встановити точне місце знаходження абонента стільникового зв`язку, а інші докази є неналежними.

Засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляції просив скасувати вирок суду, через неповноту і однобічність судового розгляду, та направити справу на новий судовий розгляд, оскільки досудове слідство було проведене з грубим порушенням КПК України та суд відмовив в задоволені ряду його клопотань, чим порушив його право на захист, не взяв до уваги докази, які спростовують його вину, а також висновки суду протирічать матеріалам кримінальної справи і будуються на не перевірених і не досліджених в суді фактах і доказах, а тому не можуть бути взяті до уваги як доказ його вини, як наприклад телефонні дзвінки чи його зізнання під час досудового слідства, в наслідок застосовування до нього фізичного та психологічного тиску працівниками міліції.
Засуджений ОСОБА_8 в апеляції з доповненнями просив скасувати вирок суду, через однобічний і неповний розгляд справи, та направити справу на додаткове досудове розслідування, з метою з`ясувати обставини, які мають істотне значення для встановлення фактичних обставин подій, так як не були проведені певні слідчі дії, та суд безпідставно відхилив різні його клопотання для забезпечення можливості захисту під час розгляду справи, не взявши до уваги важливі докази, які мають суттєве значення та впливають на зроблені висновки про непричетність до скоєння злочину. Також суд не взяв до уваги розташування базових станцій мобільного оператора та зони їх дій, перебування засудженого під час вбивства в іншому місці, та залишив поза увагою тиск на нього з боку працівників міліції, які фабрикували матеріали справи та докази.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок щодо ОСОБА_8 , а справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину, оскільки досудове та судове слідство було проведене неповно та однобічно, не взято до уваги докази, які доводять невинуватість ОСОБА_8 . Також явка з каяттям була написана під психологічним та фізичним тиском працівників міліції, які незаконно утримували ОСОБА_8 в приміщенні Корольовського РВ УМВС та змушували зізнатись у злочині.

Крім того, захисник зазначає, що слідством не доведено вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, а обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях, так як не було виявлено жодних слідів вчинення злочину ОСОБА_8 , судово-медична експертиза проведена невірно, та не є доказом вини засуджених той факт, що вони здійснювали мобільні телефонні дзвінки в зоні дії базових станцій, які обслуговують місце вчинення злочину, оскільки не можливо встановити точне місце знаходження абонента стільникового зв`язку.

Захисник ОСОБА_11 в інтересах засудженої ОСОБА_9 в апеляції просить вирок скасувати щодо ОСОБА_9 , у зв`язку з однобічністю та неповнотою досудового та судового слідства, не відповідністю висновків суду, викладеним у вироку, фактичним обставинам справи, а справу закрити за відсутністю в її діях складу злочину, оскільки суд не взяв до уваги докази, що спростовують обвинувачення, не дав оцінки мотиву вчинення злочину ОСОБА_9 , якщо вона кохала чоловіка, мала двох дітей та була вагітною третьою дитиною.

Також захисник стверджує, що не можна долучати як доказ протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу щодо фіксації зізнання у розмові в ІТТ Бердичівського МВ, так як він складений старшим лейтенантом ОСОБА_19 , який не був включений до складу слідчої групи по даній справі та не надавалось йому на це доручення, роздруківки дзвінків мобільних телефонів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та протоколи слідчих дій, які не мають відношення до характеристики особи обвинувачених і не доводять винність цих осіб.

Засуджена ОСОБА_9 в апеляції з доповненнями просить скасувати вирок суду, так як висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, а справу закрити за відсутністю в її діях складу злочину, оскільки суд безпідставно взяв до уваги покази потерпілої ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_20 про конфліктне подружнє життя їх сина ОСОБА_18 та його наміри продати бізнес і переїхати в село, протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу, оскільки розмови з жінкою, які записані в протоколі, ОСОБА_9 не вела, що може підтвердити проведення судово-фоноскопічної експертизи, та протокол не може бути доказом, так як особа, що його складала, не був включений у слідчу групу. Також ОСОБА_9 зазначає, що працівники міліції незаконно затримали її і чинили на неї постійний тиск та погрожували, в наслідок чого вона була змушена оговорити себе і ОСОБА_7 , хоча ці зізнавальні покази не ґрунтуються на матеріалах справи та не можуть бути доказом у справі, як і роздруківки дзвінків мобільного телефону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію щодо зміни вироку відносно ОСОБА_8 шляхом виключення зайвої кваліфікації за п. 11 ст. 115 ч. 2 КК України та даних про вищу освіту, заперечує проти задоволення апеляцій засуджених та їх захисників в їх інтересах, потерпілу ОСОБА_16 та її представника ОСОБА_15 , які заперечують проти задоволення апеляцій засуджених і захисників про скасування вироку за відсутністю складу злочину та закриття кримінальної справи, засуджену ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляцію з доповненнями та просять вирок скасувати і закрити кримінальну справу за відсутністю складу злочину, засудженого ОСОБА_7 , який уточнив свої апеляційні вимоги та просить скасувати вирок, з закриттям кримінальної справи через відсутність складу злочину в його діях, а не на новий судовий розгляд, як зазначено ним в апеляції, захисника ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтримали подану апеляцію в інтересах ОСОБА_7 та також просили про скасування вироку із закриттям кримінальної справи через відсутність складу злочину, засудженого ОСОБА_8 , який також уточнив свої апеляційні вимоги та просив про скасування вироку і закриття кримінальної справи через відсутність в його діях складу злочину, захисника ОСОБА_10 , який підтримав апеляцію в інтересах засудженого ОСОБА_8 та просив скасувати вирок і закрити кримінальну справу через відсутність складу злочину в діях ОСОБА_8 , провівши часткове судове слідство в ході якого були допитані свідки, спеціалісти з мобільного зв`язку та дослідивши матеріали справи, доводи апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість апеляції прокурора та не знаходить підстав для задоволення апеляцій засуджених і захисників в їх інтересах, через відсутність підстав для скасування обвинувального вироку.

Прокурор, підтримавши апеляцію пояснив, що в матеріалах справи відсутні дані про вищу освіту ОСОБА_8 , а також суд безпідставно зазначив про кваліфікацію дій ОСОБА_8 за п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України ще й за ст. 27 ч. 2 КК України, така кваліфікація є зайвою, оскільки ОСОБА_8 був виконавцем, а тому її необхідно виключити, зазначив, що доводи засуджених щодо відсутності мотиву на вбивство ОСОБА_9 спростовуються матеріалами, також зазначив, що немає підстав не довіряти тим записам, які долучені до матеріалів справи, на яких зафіксовані розмови ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , коли вони утримувались під вартою, також протокол, складений оперативним працівником ОСОБА_21 , відповідає ст. 65 КПК (в ред. 1960р.) та Законам, які діяли на той час.

Потерпіла ОСОБА_16 і представник потерпілої пояснили, що мотив вбивства слідством встановлено, оскільки стосунки між ОСОБА_22 і ОСОБА_23 були дійсно напружені, ОСОБА_23 дійсно хотів розлучитись, ОСОБА_7 вів себе у стосунках з ОСОБА_9 не як підлеглий, про що свідчать покази свідків в суді.

Засуджена ОСОБА_9 в апеляційному суді пояснила, що у неї з ОСОБА_18 були нормальні стосунки в сім`ї, хоча інколи вони сварились, вона доглядала за дітьми, але також допомагала і з бухгалтерією на роботі чоловіка у фірмі «Пілот», дружні стосунки з ОСОБА_7 були не лише у неї, але й у чоловіка ОСОБА_23 , також вони дружили сім`ями. Після того як їх автомобіль попав в ДТП та знаходився в ремонті тривалий час, її почав возити ОСОБА_7 , за що вона йому сплачувала по 200 грн. щоденно. Також вони дуже часто спілкувались з ним телефоном, так як ОСОБА_7 був бригадиром в фірмі «Пілот» і їм приходилось вирішувати питання по фірмі та проблеми, які виникали у водіїв, але цьому не дано оцінки. Зважаючи на її покази та покази свідків в суді І інстанції, не доведено, мотиву злочину, який зазначено у вироку, а потерпіла її оговорює.

Щодо своїх первинних визнавальних показів, то пояснила, що вони від неї отримані під тиском, їй обіцяли відпустити її додому, оскільки дома залишились діти, то вона погодилась на такі покази, відмовившись від зустрічі з адвокатом, але оскільки її не відпустили, то вона відмовилась від показів, які не є правдивими, і за участю адвоката дала покази, які відповідають дійсності, зазначила про відсутність текстів розмов телефоном, які б підтверджували версію слідства, а також на записі з місця ув`язнення голос, схожий на її, але дійсності відповідають лише окремі фрази, а решту вона такого не говорила, також не дано належної оцінки схемам і телефонним роздруківкам, які спростовують її вину та інших засуджених.

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційному суді пояснив, що його покази у яких він робить зізнання отриманні незаконним шляхом, під тиском, написані під диктовку, а запис із місця ув`язнення зроблений з іншою особою, бо це не його голос.

У нього не було мотиву організовувати вбивство ОСОБА_18 , оскільки вони дружили сім`ями, а він на той час проживав з ОСОБА_24 в цивільному шлюбі, інтимних стосунків у нього з ОСОБА_9 не було. Він працював на фірмі «Пілот», був бригадиром, йому нічого не відомо про конфлікт в сім`ї ОСОБА_25 . Дійсно він возив ОСОБА_9 майже кожного дня так як їхня машина була в ремонті, привозив і відвозив дочку в садок, возив ОСОБА_9 по справах фірми, часті телефонні розмови також пояснює робочими питаннями, які виникали на фірмі та у водіїв, бо він був бригадиром, дійсно отримував по 200 грн. кожен день від ОСОБА_9 за свої послуги водія. Він брав у борг у ОСОБА_8 , щоб погасити комунальні платежі за квартиру, а після її продажу мав віддати отримані в борг гроші, і з цього приводу спілкувався з ОСОБА_8 Телефонував ОСОБА_8 також з приводу роботи, він також давав йому уроки їзди декілька раз на тиждень.

18.04.11р. дійсно перебував з ОСОБА_8 в автомобілі, так як останній тренувався навичкам їзди, після отримання дзвінка від ОСОБА_9 про вбивство чоловіка, розстались з ОСОБА_8 і він поїхав до будинку ОСОБА_25 .

Засуджений ОСОБА_8 суду пояснив, що явку з повинною написав після його затримання по адмінсправі, під тиском фізичним, цю явку використали для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснення від 28.04.11р. написані ним під диктовку, а покази в якості підозрюваного відповідають дійсності.

Він навмисно ставив різні підписи на первинних документах, щоб звернути на це увагу. В 20 числах березня 2011р. він вперше зустрівся з ОСОБА_7 , а на початку квітня дав останньому свій номер телефону, дійсно давав йому кошти в борг, які мав від отриманої пенсії та зароблені так як працював і здавав золото в ломбард. Тому у нього не було потреби вбивати за гроші.

За кошти, які повернув ОСОБА_7 купив пістолет і газовий балончик, для самозахисту від нападу, коли перевозив великі суми грошей і золото. З ОСОБА_7 спілкувався в основному щодо отримання грошей в борг, не доведено, що саме він вбив ОСОБА_18 , а також висновки судово-медичної експертизи спростовують, що він сам міг вбити ОСОБА_18 , зважаючи на кількість різаних ран, їхню несхожість та місця де вони завдані, тілобудову ОСОБА_18 . Також стверджує, що він в момент скоєння злочину був в іншому місці, хоча і в межах базової станції мобільного зв`язку в зону якої входить і будинок де проживала сім`я ОСОБА_25 , що є на його думку доказом його невинуватості.

Засуджені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_11 в її інтересах, а також захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_14 стверджували, що у ОСОБА_9 і у ОСОБА_7 не було мотиву скоювати даний злочин, а покази, якими обґрунтував суд І інстанції мотиви є недостатніми і упередженими, оскільки суд взяв до уваги лише покази потерпілої ОСОБА_16 та її чоловіка, проте не взято до уваги покази свідка ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , яким нічого не було відомо про проблеми в сімейному житті ОСОБА_28 і ОСОБА_23 .

Проте із протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_27 зазначав, що ОСОБА_18 був скритною людиною і не розповідав нікому про свої відносини в сім`ї, стосунки між ОСОБА_7 і ОСОБА_18 були службовими (а.с. 129 т. 6), а свідок ОСОБА_26 пояснював також, що після лікарні ОСОБА_18 був у знервованому стані, кричав, хоча це не було йому притаманно, навіть іноді залишався ночувати в його гаражі, хоча нічого не пояснював, тривалий час ремонтував автомобіль ОСОБА_29 , бо у нього не вистачало грошей (а.с. 141 т. 6), тобто дані свідки також зазначили про обставини, які не свідчать про відсутність проблем у стосунках подружжя ОСОБА_25 .

Також в суді І інстанції допитувалась свідок ОСОБА_30 , яка працювала нянею у ОСОБА_25 , яка підтвердила покази свідка ОСОБА_20 що мали місце факти перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 , а також були випадки коли, ОСОБА_18 перебував в лікарні, засуджена ОСОБА_9 після дитсадка приводила їй дітей і просила побути з ними до 20 год., хоча причин цього не називала (а.с. 145 т. 6).

Крім того доводи засудженої ОСОБА_9 , що у них з чоловіком були гарні стосунки, вони кохали одне одного, спростовуються показами свідків, які допитані в апеляційному суді.

Зокрема свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які є сусідами ОСОБА_9 , проживали в одному будинку пояснили, що вони за час проживання в даному будинку були свідками скандалів та сварок в сім`ї, особливо скандали були частими після повернення ОСОБА_18 з лікарні.

Свідок ОСОБА_33 в апеляційному суді пояснював, що був знайомий з ОСОБА_18 з 2007р. З ОСОБА_23 вони працювали разом і створювали фірму «Пілот», крім того у нього з покійним були добрі стосунки і йому відомо від ОСОБА_23 , що у нього були конфлікти з ОСОБА_34 і справа йшла до розлучення, навіть були бійки і вітчим ОСОБА_9 втручався в ці стосунки, застосовуючи силу до ОСОБА_18 , йому також розповів про те, що мати ОСОБА_9 йому повідомила про зраду ОСОБА_35 і він задумався над цими словами.

Також свідок повідомив про стосунки ОСОБА_36 і ОСОБА_35 з ОСОБА_7 та про останнього, що знає давно ОСОБА_7 , у нього було скрутне матеріальне становище і він його пожалів та давав йому свій автомобіль в оренду, через проблеми на фірмі «Пілот» ОСОБА_7 виганяли з роботи, і коли ОСОБА_7 знову появився на фірмі, то це викликало у нього здивування, та ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_7 повернула на роботу ОСОБА_9 у його відсутність. Жодних розмов про створення нових ПП не було і конфліктів з цього приводу також.

Стосунки у ОСОБА_18 з ОСОБА_7 були непрості і він запитував чи він готовий піти з ним проти ОСОБА_7 , який останніх півроку став більш вхожим у сім`ю ОСОБА_25 , порівняно з ним.

Крім того, свідок ОСОБА_33 підтвердив про особливі стосунки ОСОБА_9 з ОСОБА_7 , саме він постійно приїзджав з ОСОБА_9 до лікарні де перебував ОСОБА_18 , про це йому повідомила дружина, яка працює в лікарні. Також в ніч вбивства ОСОБА_9 поїхала з ОСОБА_7 ночувати до знайомого, також ОСОБА_7 ночував у ОСОБА_9 вдома 22.04.11р.

Ці пояснення суперечать показам засудженої ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , що у них були лише ділові та дружні стосунки, які полягали у спілкуванні з ОСОБА_7 , як бригадиром фірми, а також він надавав їй послуги з перевезень, за що вона сплачувала йому по 200 грн. щоденно та про дружні стосунки ОСОБА_7 з ОСОБА_37 .

Щодо співпраці саме з ОСОБА_7 з приводу діяльності фірми «Пілот», то засуджена ОСОБА_9 пояснювала, що спілкувалась з ОСОБА_7 постійно, в тому числі і за допомогою телефону, так як він був бригадиром, крім того виникали питання щодо документів, оскільки мали намір відкрити нове ПП, а також щодо роботи водіїв, зокрема, так засуджена ОСОБА_9 пояснювала численні телефонні розмови з ОСОБА_7 , в тому числі і в досить пізній час доби.

Проте ці пояснення спростував свідок ОСОБА_33 , який пояснив, що посада «бригадир» не є офіційною, він наглядає за дзвінками та вирішував конфлікти між диспетчерами і водіями, але не вирішував жодних конфліктних ситуацій, які могли виникнути на лінії у водіїв, не був посередником між водіями та ОСОБА_9 , якщо виникали якісь проблеми, тим більше, що директором був ОСОБА_38 і він мав би вирішувати всі питання, а не ОСОБА_9 , яка займалась бухгалтерією, а тому «нічні» дзвінки між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 не стосувались питань, пов`язаних з роботою водіїв.

Крім того, на фірмі були 2 бригадира, які мали однакові повноваження, але ОСОБА_9 не змогла пояснити чому спілкувалась лише з ОСОБА_7 .

Також свідок ОСОБА_39 , яка працювала з грудня 2010р. на фірмі диспетчером пояснила, що стосунки між ОСОБА_37 і ОСОБА_7 були діловими, на фірмі говорили, що ОСОБА_7 став особистим водієм ОСОБА_9 і отримує за це по 200 гр., хоча і ходили чутки про близькі стосунки між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

З часу коли ОСОБА_7 почав возити ОСОБА_9 у нього було дуже мало викликів, нічних взагалі не було виїздів, що спростовує пояснення ОСОБА_7 в тій частині, що він у вільний час від перевезень ОСОБА_9 , виїзджав на лінію і заробляв кошти, зокрема і в нічний час.

В апеляційному суді також було з`ясовано більш детально матеріальний стан сім`ї ОСОБА_25 та спроможність сплачувати по 200 грн. щоденно за послуги ОСОБА_7 .

Так ОСОБА_9 пояснила, що їх сім`я отримувала близько 10 тис. грн. в місяць і вона мала можливість сплачувати такі суми грошей, хоча у них на утриманні було 2 малолітніх дітей і вона офіційно не працювала, у них було декілька кредитів, у жовтні 2010р. був розбитий автомобіль і через нестачу коштів лише у квітні 2011р. вдалось його відремонтувати, крім того були витрати, пов`язані з лікуванням ОСОБА_18 , оплатою праці няні, витрати на комунальні послуги, дитсадок, що спростовує реальну можливість оплати послуг ОСОБА_7 по перевезенню ОСОБА_9 за 200 грн. щоденно.

Такі пояснення суд оцінює як намагання пояснити оточуючим причину постійного перебування з ОСОБА_7 .

Також не знайшли підтвердження в суді першої інстанції пояснення щодо того, що ОСОБА_7 і його співмешканка дружили сім`ями з Хмелюками, так як допитана в суді першої інстанції ОСОБА_24 пояснювала, що всього 2 р. була в будинку ОСОБА_25 , один з яких був після похорон, та не давала свідчень про дружбу сім`ями, чим спростувала покази ОСОБА_7 в апеляційному суді, що вони сім`ями зустрічались неодноразово в будинку і поза його межами. Крім того вона охарактеризувала ОСОБА_9 як легковажну.

Судом також було проаналізовано роздруківки телефонних з`єднань, зокрема, між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , з 18.03 з яких вбачається, що телефонні розмови між ними відбувались не лише в денний час, а й у нічний. Такі дзвінки мали місце, наприклад 19.03.11 о 21.54, 24.03 о 22.39, 29.03 з 21.18 до 00 год. 7 дзвінків, 30.03 о 23.53, всі за ініціативою ОСОБА_9 . Також ОСОБА_7 телефонував, наприклад 31.03 о 00.12 год., 6.04 о 22.06 год., 9.04 о 22.28, та і в послідуючі дні, до 11.04.11р., коли ОСОБА_18 повернувся із лікарні додому, що є також доказом того, що між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 були стосунки, які не характерні для службових і підтверджують висновки слідства про їх інтимні стосунки.

Засуджена ОСОБА_9 вказувала на те, що слідство і суд зробили невірні висновки щодо її дзвінків до ОСОБА_7 18.04.2011р., а саме що вона повідомила про те, що ОСОБА_40 вийшов з будинку, оскільки вони постійно спілкувались з ОСОБА_7 дуже багато телефоном.

Із роздруківок телефонних розмов за період з 18.03.2011р. вбачається, що телефонні розмови між ними мали місце кожного дня, включаючи і вихідні, а саме 19.03.2011р. вони спілкувались 2 рази, 20.03. 4 рази в період з 9 до 17 год., 21.03 3 рази до 18 год., 22.03. 4 дзвінка до 19 год., 23.03. 4 дзвінка до 12 год., 24.03. 3 дзвінка, 25.03. 2 дзвінка, 26.03. і 27.03. по 1 дзвінку, 29.03. 12 дзвінків на протязі дня, 30.03. 2 дзвінка, 31.03. 1 дзвінок, 1.04. 2 дзвінка, 2.04. 2 дзвінка, 3.04. 1 дзвінок, 4.04. 2 дзвінка, 5.04. 5 дзвінків, 6.04. 5 дзвінків протягом дня, 7.04. 6 дзвінків протягом дня, 8.04. 4 дзвінка, 9.04. 8 дзвінків протягом дня, 10.04. 9 дзвінків протягом дня, 11.04. 5 дзвінків з ночі до ранку, 12.04. 3 дзвінка на протязі години з 10 до 11 год., 13.04. 4 дзвінка протягом дня, 14.04. 2 дзвінка, 15.04. 5 дзвінків протягом дня, 16.04. 18 дзвінків протягом дня, 17.04. 10 дзвінків до 18 год.

А 18.04.2011р. дійсно з`єднання телефоном мало місце 21 раз, найбільше за весь період з наданих роздруківок, що спростовує пояснення ОСОБА_9 .

Також між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в цей день було найбільше розмов 10 з`єднань, порівняно з іншими днями, де кількість дзвінків в день складала від 1 до 6.

Разом з тим, аналіз телефонних роздруківок ОСОБА_29 свідчить про те, що ОСОБА_7 лише в окремих випадках спілкувався з ОСОБА_41 , хоча він був директором і мав би вирішувати питання, які виникали, а також ця кількість телефонних дзвінків з 18.03. по 18.04. 7 не свідчить про їх дружні стосунки, оскільки таке спілкування майже відсутнє.

Також ОСОБА_7 не зміг пояснити в суді, чому він в ході проведення судово-психіатричної експертизи говорив про те, що мав інтимні стосунки з ОСОБА_9 (т.а.а.с. 206), де до нього не застосовувався тиск, про що він стверджував в суді, заперечуючи інші покази на досудовому слідстві.

Крім того, всі наведені факти свідчать про те, що судом першої інстанції було обґрунтовано взято у якості доказу покази ОСОБА_9 в якості підозрюваної від 29.04.11р., в присутності захисника, де вона підтвердила, що між нею та чоловіком були конфліктні ситуації, а на початку березня 2011р. між нею та ОСОБА_7 виникли інтимні стосунки і вона почала розповідати ОСОБА_7 про свої проблеми з чоловіком і ОСОБА_7 їй запропонував вирішити цю проблему, на що вона погодилась, що і стало мотивом для скоєння даного злочину.

Заперечення з цього приводу ОСОБА_7 , що він збирався укласти шлюб з ОСОБА_24 також не спростовує мотиву злочину.

Судова колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано взяв в якості доказу зафіксовані розмови в ІТТ ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , оскільки такі протоколи про результати проведення оперативно-технічного заходу, а саме негласного слухового контролю, складені у відповідності до діючих норм на той час КПК в ред. 1960р. і засуджена ОСОБА_9 в апеляційному суді визнала, що на запису є її голос, але не всі фрази вона визнає, та виходячи із тексту зафіксованих розмов, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо їх достовірності, оскільки ОСОБА_7 дійсно на досудовому слідстві не давав показів щодо ОСОБА_9 , згадував про «Марчелу», який, як повідомив свідок ОСОБА_33 , є вітчимом ОСОБА_9 . Крім того, в разі імітування даних розмов, вони були б складені таким чином, що відповідали б версії слідства про причетність ОСОБА_9 .

Судом першої інстанції також перевірені скарги ОСОБА_9 та інших засуджених про те, що їхні покази отримані під тиском психічним та фізичним.

За результатом розгляду даних скарг було відмовлено у порушенні кримінальних справ та закриті кримінальні провадження після перевірки їх судовими інстанціями місцевих судів та апеляційним судом Житомирської області.

Вказані скарги неодноразово перевірялись після скасування, для дотримання всебічності і повноти перевірки, набули законної сили і в апеляційному суді не встановлено нових обставин, які б свідчили про отримання пояснень під тиском, зважаючи на те, що будучи обвинуваченими вони відмовились від дачі показів.

Крім того їхні покази, отримані на досудовому слідстві не є єдиним доказом вини.

Колегією суддів апеляційного суду були досліджені всі письмові докази від імені засуджених, які є в матеріалах кримінальної справи, в яких вони вказували на свою причетність до злочину, а пізніше відмовились від них, посилаючись на зізнання під тиском, зокрема написання явок з повинною ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Засуджені зазначали, що такі покази вони писали під диктовку, оскільки їм не було відомо про обставини злочину через їх непричетність.

Проте тексти, зокрема явок з повинною та пояснення після цього якраз за своїм змістом відрізняються від версії слідства, в багатьох деталях не співпадають між показами кожного із затриманих, що спростовує пояснення засуджених, що вони писали зазначені ними документи під диктовку, інакше вони були б одного змісту, якби їх зміст готували працівники міліції.
ОСОБА_8 також зазначав, що йому приносили явку з повинною ОСОБА_9 , таким чином тиснули на нього, але ОСОБА_9 не писала явку з повинною.
Крім того, повідомлені факти, знайшли підтвердження на підставі зібраних доказів, які суд взяв до уваги. Але суд обґрунтовано не взяв в якості доказів, явки з повинною ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , зважаючи на те, що засуджені від них відмовились.
Судовою колегією також перевірені доводи засудженого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про те, що вони не укладали угоду про вбивство ОСОБА_18 за 5 000 доларів США, а стверджували, що між ними були розмови щодо коштів, але мала місце передача ОСОБА_8 . ОСОБА_7 коштів в борг на місяць, частину з яких було повернуто саме 18.04.11р., в день вбивства ОСОБА_18 .
Так в суді першої інстанції ОСОБА_7 пояснював, що кошти йому терміново були потрібні, щоб розрахуватись з боргами за комунальні послуги в сумі 26 тис. грн. за квартиру по АДРЕСА_7 , щоб продати її, з послідуючою купівлею будинку. Отримавши гроші від ОСОБА_8 , він передав їх ОСОБА_24 , після чого купили будинок в с. Кодня Житомирської області.

Проте ці покази не знайшли підтвердження, оскільки свідок ОСОБА_24 не підтвердила покази щодо отримання коштів від ОСОБА_7 , а також було додатково з`ясовано, що квартира була продана ще задовго до того часу, на який вказує ОСОБА_7 про отримання грошей від ОСОБА_8 , а саме в грудні 2010р. і після цього був куплений будинок.

Таким чином засуджений ОСОБА_7 і ОСОБА_8 давали неправдиві покази щодо того, що спілкування телефоном в більшості випадків мало місце щодо бажання отримати кошти в борг ОСОБА_7 , який з цією метою дзвонив неодноразово до ОСОБА_8 в період часу, зафіксованого на телефонних роздруківках, які є в матеріалах справи.

Також не знайшли підтвердження покази ОСОБА_8 щодо того, що у нього були такі кошти і що він їх міг передати ОСОБА_7 .
Так засуджений ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснював, що саме ОСОБА_7 скаржився йому на фінансові труднощі, попросив знайти йому гроші, на що він погодився і дав 4500 дол. США, або 32 тис. грн., проте не зазначив коли саме передав ці кошти, та звідки вони у нього були.
ОСОБА_8 лише назвав дату, коли він випадково зустрівся з ОСОБА_7 , це 11.03.2011р. і домовились зустрітися через 3 тижні, не пояснивши причини зустрічі саме через 3 тижні.
Судова колегія, ознайомившись з матеріалами кримінальної справи вважає, що такі пояснення надані з метою пояснити причину з якої вони почали спілкуватися з ОСОБА_7 телефоном, а саме з 07.04.11р. коли зафіксовано перше з`єднання між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 і цього дня між ними відбулось 6 розмов через мобільного оператора «Лайф».
Також ці покази не відповідають показам ОСОБА_8 на досудовому слідстві в якості підозрюваного від 29.04.11р. (а.с. 32 т. 3), де він вказував, що вперше зустрівся з ОСОБА_7 в кінці березня 2011р., через 3-5 днів відбувся телефонний дзвінок і зустріч, ще через 2 доби на початку квітня зателефонував ОСОБА_7 , який попросив гроші. Він подзвонив ОСОБА_7 , що є гроші, і 7 чи 8 квітня 2011р. віддав йому 35 тис. грн., а 18.04. передзвонив ОСОБА_7 щодо повернення грошей, близько 18 год. він сів в авто ОСОБА_7 і останній їздив по своїх справах, а він був поруч.
В ході апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_8 ще раз змінив свої покази, зазначивши, що гроші в нього були особисто, це накопичення від пенсії за час коли він відбував покарання, а також він працював в агентстві нерухомості «Берлога» і ще крім того займався скупкою-продажем золотих виробів і також мав прибуток.
Проте за весь час доки кримінальна справа знаходилась на розгляді в суді ним та його захисником не надано жодних доказів наявності у нього цих коштів, що можливо було отримати без запиту суду і слідства.
Крім того прокурором надані довідки, які спростовують пояснення про наявність таких коштів у ОСОБА_8 .
Також покази ОСОБА_8 в частині того, що він отримував офіційні і неофіційні доходи, а тому у нього не було підстав погоджуватись на вбивство з користі спростовується показами колишньої дружини ОСОБА_42 , яка в ході допиту пояснила, що їй не було відомо про наявність коштів у ОСОБА_8 , більш того, вона насварилась на ОСОБА_8 18.04.11р. за витрачання коштів на покупку колеса до велосипеда, через їх нестачу, а підстав обмовити ОСОБА_8 у ОСОБА_42 не було, оскільки на той час у них були нормальні стосунки.
Тому судова колегія вважає, що доведено корисливий мотив ОСОБА_8 щодо скоєного вбивства ОСОБА_18 , на замовлення ОСОБА_7 , оскільки останньому було відомо про те, що ОСОБА_8 вже відбував покарання за вбивство.
Засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 також в апеляціях посилаються на те, що висновки судово-медичної експертизи та пояснення в суді першої інстанції спростовують його безпосередню причетність до вбивства ОСОБА_18 . При цьому вони посилаються на допит завідуючої судово-медичної криміналістики Загороднєвої про можливість нанесення ран ОСОБА_18 двома ножами та експерта Хміль, який також не виключав такої можливості, а висновки комплексної судово-медичної експертизи від 14.03.12р. щодо спричинення тілесних ушкоджень одним колюче-ріжучим предметом вважають припущенням.
Проте судова колегія не може погодитись з такими твердженнями, оскільки експерти Загороднєва і Хміль не виключили такої можливості, після їх показів і була судом призначена комплексна судово-медична експертиза, яка спростувала неможливість нанесення тілесних ушкоджень саме одним колото-ріжучим предметом та належно мотивувала такі висновки, в тому числі і щодо різних ран на тілі ОСОБА_18 , а тому і не було підстав для призначення ще повторної судово-медичної експертизи, в тому числі і через упередженість висновків.
Не дають підстави для сумнівів щодо зазначених висновків і пояснення ОСОБА_8 в апеляційному суді щодо неможливості ним скоїти вбивство самостійно, зважаючи на те, що ОСОБА_18 був молодший і добре розвинутим.
Проте судова колегія бере до уваги, що ОСОБА_18 лише тиждень назад був виписаний з лікарні після важкої операції, не мав можливості для оборони через напад на нього зненацька.
Крім того, прокурором надана копія вироку щодо ОСОБА_8 із якого вбачається, що попереднє вбивство ним також скоєно за допомогою ножа.
Щодо відсутності самого знаряддя злочину та слідів на одязі та тілі ОСОБА_8 , то судова колегія бере до уваги, що ОСОБА_8 був затриманий лише 28.04.11р., а знаряддя злочину не було віднайдено. ОСОБА_8 не побажав дати покази щодо детального опису знаряддя злочину, а тому і не було підстав для призначення додаткової експертизи щодо знаряддя злочину, як і відсутність слідів на тілі ОСОБА_18 від ОСОБА_8 не є доказ невинуватості, оскільки між засудженим і потерпілим не було боротьби.
В апеляціях всіх засуджених та захисників звертається увага на недоведеність і необґрунтованість схем та зроблених висновків щодо дзвінків між засудженими, їх можливого перебування в місці скоєного злочину, час та кількість телефонних дзвінків з посиланням на допитаних в суді першої інстанції спеціалістів в області мобільного зв`язку ОСОБА_43 , ОСОБА_44 і ОСОБА_45 , а засуджений ОСОБА_8 вказує, що безпідставно не взято до уваги його маршрут пересування, що підтверджує його непричетність до вбивства.
Судова колегія задовільнила клопотання про додаткове дослідження даних доказів, з метою перевірки правильності висновків слідства і суду, які взяті в якості доказів у вироці суду.
З цією метою був проведений одночасний допит спеціалістів ОСОБА_43 , який надав технічну допомогу слідчому у складанні зазначених схем щодо перебування засуджених в зоні базових станцій, їх місце розташування, можливого переміщення засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , та спеціалістів з мобільного зв`язку операторів «Київстар» та «Лайфселл» ОСОБА_46 та ОСОБА_47 .
Засуджений в апеляційному суді ОСОБА_8 пояснював, що він 18.04.11р. з 18 до 22 год. перебував в АДРЕСА_8 , в офісі, на автозаправці по АДРЕСА_9 , в магазинах по вул. Шевченка, 36, та АДРЕСА_10 , що підтверджується межами зон дії базових станцій.
Також покази засудженого ОСОБА_8 в апеляційному суді щодо того, як він провів 18.04.11р. не співпадають з тими, що давав ОСОБА_7 , а саме, що вони чекали товариша ОСОБА_7 , який мав повернути йому того дня гроші, що заперечив ОСОБА_7 .
Спеціаліст ОСОБА_48 в своїх поясненнях наголосив, що аналіз зафіксованих телефонних дзвінків мобільними телефонами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали можливість скласти схеми можливого їх переміщення і не виключають їх перебування в місці скоєного вбивства та віддалення від цього місця після скоєного вбивства, оскільки точне фіксування до 1 метра могло мати місце лише у разі, якщо б мобільні телефони вказаних осіб перебували під технічним контролем.
Озвучені пояснення ОСОБА_8 щодо переміщення, які він називає доказом його невинуватості, є технічно можливим, оскільки об`єкти на які він вказував, знаходяться в межах тих самих базових станцій, які вказані слідством у схемах можливого переміщення засудженого до місця скоєння злочину.
Ознайомившись з усіма матеріалами справи, колегія суддів вважає, що така позиція ОСОБА_8 є добре продуманою тактикою його захисту, яку він обрав після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи.
Це підтверджується тим, що на досудовому слідстві він не давав показів щодо його переміщення за вказаними ним адресами.
Зокрема, будучи допитаним в якості підозрюваного 29.04.2011р. ОСОБА_8 на запитання де він знаходився 18.04.2011р. з 21 до 22 год. відповів, що до часу не прив`язаний і точно сказати де він був з 21 до 22 год. 18.04.2011р. не може, оскільки не пам`ятає в скільки прийшов додому, а до того, як прийшов додому, весь вечір був з ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 36), тобто через 11 днів він не вказував про відвідування тих об`єктів на які посилається тепер, звідки робив дзвінки до ОСОБА_7 .
З метою пояснити такі розбіжності у поясненнях в суді, ОСОБА_8 зазначає, що хоча він відмовився давати покази на слідстві, як про це і зазначено в усіх протоколах його допитів в якості обвинуваченого, за участю захисника, проте подавав власноручно написані пояснення з зазначенням даних переміщень, але слідчий відмовив йому у долученні їх до матеріалів кримінальної справи.
Судова колегія оцінює критично такі пояснення, оскільки цьому немає жодних підтверджень, а також з цього приводу не було висловлено скарг і захистом ОСОБА_8 .
Спеціаліст ОСОБА_48 також зазначив, що дійсно на схемі, на а.с. 198 т. 1 була допущена помилка і четверта базова станція вказана не вірно, але це не впливає на всі інші висновки. Всі зазначені схеми були складені після отримання даних про місце скоєного злочину та по дзвінках, які зафіксовані, якщо особа рухається, без телефонних дзвінків визначити маршрут особи пометрово не можливо.
Спеціалісти з мобільного зв`язку «Київстару» та «Лайфселл», які ознайомились з складеними схемами та поясненнями ОСОБА_43 підтвердили, що складені схеми та зроблені висновки відповідають технічним можливостям та не виключають скоєння злочину за версією слідства.
Також спеціалісти погодились, що місцевість до базової станції не прив`язується, але за допомогою спеціальних технічних засобів це можливо зробити, як і зазначив ОСОБА_49 . Більш детально зазначити місце розташування базових станцій мобільного оператора «Лайф» не є можливим через сплив часу, про що отримано відповідь від оператора.
Крім того, колегія суддів критично оцінює посилання засуджених на окремі відповіді, допитаних в суді першої інстанції, в якості представників «Київстару» та «Лайфу», оскільки суд не переконався у їхній технічній обізнаності. Із протоколу судового засідання вбачається, що представник «Київстару» є інженером, а представник «Лайфу» діяв на підставі доручення щодо повноважень у правових питаннях, а тому не мав спеціальних знань для відповідей на поставлені запитання. Це викликано тим, що спеціалістів з технічних питань у представництві м. Житомира немає, про що повідомив спеціаліст «Лайфселлу» в апеляційному суді.
Судовою колегією також досліджено роздруківки телефонних дзвінків між ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на предмет кількості спілкувань між ними.

Так 7.04.2011р. першим до ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_7 і його спілкування з ОСОБА_8 відбувається у проміжках в спілкуванні з ОСОБА_9 . Так після вхідних дзвінків від ОСОБА_8 , через короткий проміжок часу ОСОБА_7 телефонує до ОСОБА_9 .

Спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відбувається практично кожного дня по кілька разів на день, так 9.04. 5 дзвінків та 2 смс; у період часу з 11.04. між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зафіксовані 3 дзвінки; 12.04. 3 дзвінки; 14.04. 3 дзвінки; 15.04. 4 дзвінки, і всі з ініціативи ОСОБА_7 ; 16.04. 4 дзвінка і 2 смс; 17.04. 1 дзвінок і в цей час період часу відбувалось спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_9 , а починаючи з 19.04.11р. по 22.04.11р. майже всі дзвінки відбуваються за ініціативи ОСОБА_8 до ОСОБА_7 .

Аналіз з`єднань між засудженими за 18.04.2011р., даний у вироку, також є належним доказом, оскільки свідчить про інтенсивність спілкування напередодні скоєння злочину.
Кількість телефонних розмов між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вечірній час 18.04.2011р., коли ОСОБА_9 перебувала дома не свідчить про те, що необхідно було обговорювати наступний день з ОСОБА_7 , оскільки жодних планів, крім як зазвичай, завезти її до офісу чи в дитсадок дитину не було.
Це підтвердив і ОСОБА_7 , що не було інших причин для спілкування телефоном.
Крім того, із оголошених показів свідка ОСОБА_30 вбачається, що саме 18.04. ОСОБА_9 їй повідомила, щоб вона не приходила до них додому наступного дня, а дитину приведе до неї, не пояснивши причини цього, що було виключенням із правил, оскільки вона завжди з дитиною перебувала в будинку ОСОБА_25 .
Все це свідчить про обізнаність ОСОБА_9 про сплановане вбивство і надання інформації нею про ОСОБА_18 .
Досліджені пояснення засуджених свідчать про те, що вони в суді давали покази, які не знайшли свого підтвердження, що свідчить про неправдивість їх показів та придумування своїх пояснень, щоб заперечити здобуті докази їх вини.
Зокрема засуджений ОСОБА_7 пояснював, що 18.04.2011р. він вранці забирав ОСОБА_9 і привіз після роботи додому, що також спростовано матеріалами справи, такі покази його ніхто не заставляв давати.
Засуджені ОСОБА_9 і ОСОБА_7 звертали увагу на відсутність роздруківок текстів смс і текстів розмов, які велись ними, які б засвідчували про їх невинуватість.
Відсутність текстів самих розмов і смс не спростовує висновків слідства, що саме в ці дні йшли перемовини між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , оскільки їхні версії щодо телефонних розмов щодо отримання коштів в борг не знайшли підтвердження.
Посилання засуджених на зумисність не витребування текстів є безпідставними, оскільки роздруківка текстів телефонних розмов можлива лише в разі, якщо проводились оперативні слідчі дії з дозволу суду, по фіксуванню даних розмов.
Також є безпідставним посиланням на порушення права на захист ОСОБА_8 слідчим, який не перевірив його покази шляхом проведення слідчих дій, оскільки ОСОБА_8 відмовився від дачі пояснень по суті на підставі ст. 63 Конституції України.
В апеляції засуджений ОСОБА_8 посилається також на порушення його права на захист з тих підстав, що судом було відхилено його клопотання про допит свідків ОСОБА_50 і ОСОБА_51 , та про вилучення копії відеонагляду за 18.04.11р., які б підтвердили в чому він був одягнутий 18.04.11р., але судом мотивовано прийняте рішення про відмову, яке не впливає на повноту судового слідства, а прохання про витребування копій було заявлено 31.10.12р., тобто більше чим через 1,5 року після дати вбивства, коли такі дані не зберігаються такий тривалий час.
Засуджений ОСОБА_8 також звертає увагу на покази засуджених ОСОБА_7 і ОСОБА_9 на досудовому слідстві, які відмовились від них в суді першої інстанції, як отриманих під тиском і які не знайшли підтвердження в суді, а також суперечать матеріалам справи. Це покази ОСОБА_7 в якості підозрюваного про сварку між ним та ОСОБА_41 по телефону, у присутності ОСОБА_8 , а також що ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_40 близько 18 год.
Проте дані покази не покладені в основу обвинувачення, а покази даного змісту ще раз підтверджують, що вони не писались під диктовку працівниками міліції, а давались ОСОБА_7 з метою приховати роль ОСОБА_9 .
Судова колегія бере до уваги, що саме після передачі коштів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 придбав собі пістолет та газовий балончик з яким і був затриманий.
Щодо коштів, отриманих від ОСОБА_7 , то цього не заперечує і сам ОСОБА_8 , але зазначає, що це частина боргу, незважаючи на відсутність доказів про існування боргу.
При цьому в суді першої інстанції він пояснював, що придбав пістолет на прохання ОСОБА_52 , на гроші, які взяв у свого батька, а дружині повідомив, що придбав пістолет на прохання таксиста на ім`я ОСОБА_53 .
В апеляційному суді ОСОБА_8 висунув нову версію, що пістолет придбав за власні кошти, для самозахисту в ті дні, коли їздив з золотом для продажі, але в день його затримання у нього не було виявлено великої суми грошей чи золотих виробів, щоб були підстави носити при собі пістолет, а тому ці покази ОСОБА_8 також слід оцінити критично.
Посилання засудженого ОСОБА_8 на аудіозапис розмови ОСОБА_9 , яка нібито вказувала, що перед вбивством її чоловіка вона виходила за ним та побачила, як чоловік біля гаражу розмовляє з ОСОБА_54 ( ОСОБА_55 ) не відповідає дійсності, оскільки там відсутні такі твердження.
Щодо неправдивих показів ОСОБА_7 на слідстві щодо скоєння вбивства саме ОСОБА_8 , від яких він відмовився в суді, як отриманні під тиском, то судова колегія бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_7 до затримання викликався для допиту на предмет з`ясування можливої причини вбивства ОСОБА_18 , проте розповідаючи про проведений день 18.04.11р. він жодним словом не обмовився про ОСОБА_8 та ті обставини, що повідомляв в суді, хоча на нього ніхто не тиснув, а навпаки, розповідав про підозрілий автомобіль та можливі проблеми у ОСОБА_25 із-за фірми.
Це свідчить про намагання приховати від слідства про його спілкування з ОСОБА_8 , з метою не бути викритим.
Також засуджений ОСОБА_8 в апеляції вказує на не добровільність написання ним явки з повинною, але даний документ не взятий до уваги як доказ його вини.
Також засуджений ОСОБА_8 зазначає, що з протоколу огляду телефону ОСОБА_7 вбачається, що в телефоні останнього є дані про прийнятий дзвінок від ОСОБА_8 за 28.04.11р., хоча він вже був затриманий.
Засуджений ОСОБА_8 вважає, що такий дзвінок було зроблено умисно, щоб були підстави обрати йому запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Даний доказ не впливає на доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні вбивства так як мав місце після вбивства, а також не міг впливати на вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, оскільки цей протокол був складений 15.06.2011р. (т. 4 а.с. 144), тобто після прийняття рішення про утримання під вартою ОСОБА_8 .
Допитаний з цього приводу слідчий ОСОБА_56 повідомив, що йому невідомо за яких обставин відбувся цей дзвінок, він лише зафіксував ті дані, що були в телефоні, про що і було складено цей протокол.
Посилання засудженого ОСОБА_8 в апеляції на не взяття до уваги можливого маршруту злочинця, зафіксованого кінологічною службою, слід зазначити, що такі докази не можуть братись до уваги, оскільки є недопустимими.
Засуджені також зазначили в апеляціях про порушення їх права на захист через несвоєчасне ознайомлення їх з призначеними експертизами в ході слідства, це є порушенням КПК, проте не істотним і не тягне за собою скасування вироку, зважаючи ще й на те, що обвинувачені були ознайомлені з усіма експертизами і у них не виникло зауважень чи доповнень.
Також спростовані прокурором посилання на незаконність виконання певних дій оперуповноваженим, який не входив до слідчої групи, який зазначив, що він діяв в межах ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» за яким не потрібно було доручення слідчого, виходячи із норм ст. 65 КПК України (в ред. 1960р.), також вся оперативно-розшукова діяльність, яка залучена в якості доказів здійснювалась з дозволу Апеляційного суду Житомирської області.
Судова колегія критично оцінює покази ОСОБА_9 , що вона погодилась дати покази щодо ОСОБА_7 і після цього її відпустять додому, оскільки в силу свого віку і розвитку ОСОБА_9 могла усвідомлювати наслідки дачі неправдивих показів, незважаючи навіть на вагітність, яку в неї виявили після затримання.
Засуджений ОСОБА_8 також посилається на те, що судом не в повній мірі взяті до уваги всі пом`якшуючі обставини - це інвалідність, наявність хронічних хвороб, те що він одружився та в нього народилась дитина, має на утриманні батька, був трудовлаштованим.
Проте, зважаючи на особливу тяжкість скоєного злочину, відсутність пом`якшуючих обставин у вигляді сприяння у розкритті злочину та розкаяння у скоєному, намагання перекласти відповідальність на ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про що зазначено в письмових поясненнях до дебатів або на інших осіб, судова колегія не вбачає підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_8 .
Разом з тим підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора щодо зайвої кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 27 КК України, як виконавця умисного вбивства та вказівки у вироку про вищу освіту засудженого ОСОБА_8 , який не надав підтвердження документально цьому.
Щодо зайвості дій кваліфікації ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 27 КК України, то це відповідає роз`ясненням в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", де зазначено, що дії осіб, які безпосередньо брали участь у позбавлені життя потерпілого або заподіяли шкоду його здоров`ю, потрібно кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за умисне вбивство, а дії організаторів, підбурювачів і пособників, які не були співвиконавцями злочинів за тими ж статтями з посиланням на відповідну частину ст. 27 КК України.
Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 27 КК України, як виконавця вчинення злочину, є зайвою та підлягає виключенню.

Виключення даної кваліфікації за одним із пунктів ст. 115 ч. 2 КК України не обтяжує відповідальність ОСОБА_8 за скоєний злочин, оскільки ОСОБА_8 визнаний винним за трьома пунктами ст. 115 ч. 2 КК України де покарання за кожним пунктом окремо не призначається.

В ході апеляційного розгляду засуджена ОСОБА_9 і ОСОБА_7 звернулись з клопотанням про зарахування їм в строк покарання, терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Зважаючи на внесені зміни до ст. 72 КК України клопотання засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_7 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960р.)

У Х В А Л И Л А:
Апеляції з доповненнями засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляцію прокурора задовільнити.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомир від 2.09.2014 року щодо ОСОБА_8 змінити, виключивши з кваліфікації дій ОСОБА_8 посилання на ч. 2 ст. 27 КК України, та замінити у вступній частині дані щодо освіти ОСОБА_8 , зазначивши про професійно-технічну освіту ОСОБА_8 , замість вищої освіти.

В решті вирок залишити без змін.

Клопотання засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_7 щодо перерахування строку попереднього ув`язнення задовільнити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 28 квітня 2011р. по 14.04.2016р., з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом вірно: