АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/ 1192/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 646/7056/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
власника майна - ОСОБА_7
представника власника майна - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року, якою клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001272 задоволено частково, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року було частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001272 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони її відчуження. Слідчий суддя дійшов висновку, що вказана квартира є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом вчинення якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за № 0001272 внесені відповідні відомості. З метою забезпечення можливої конфіскації та запобіганню можливості зміни та відчуження цього майна, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру шляхом заборони її відчуження.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді власник майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року скасувати, та зазначає, що 21.05.2016 року він уклав з ОСОБА_9 договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири. При цьому нотаріусом перевірялася достовірність правовстановлюючих документів, таким чином ОСОБА_7 є добросовісним набувачем. Однак, прибувши 20.05.2016 року до квартири, дізнався, що вона опечатана слідчим Червонозаводського ВП Комінтернівського ВП НУНП в Харківській області, оскільки в ній помер ОСОБА_10 , який мешкав у вказаній квартирі. Зазначає, що лише 26.07.2016 року дізнався, що на квартиру накладено арешт, так як у судове засідання слідчий суддя його не викликав. Апелянт вказує, що рішення слідчого судді є невмотивованим, а висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на те, що слідчий, який звернувся з клопотання про арешт майна має особу в цьому зацікавленість, оскільки відсутня потреба в такому виду забезпечення кримінального провадження. Крім того, відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення були внесені 07.06.2016 року, але протягом двох місяців його жодного разу не викликали до органів досудового розслідування, не проводили оглядів квартири та документів. Жодних вимог спадкоємці ОСОБА_10 до ОСОБА_7 не заявляли. Крім того, матеріали справи не містять даних про необхідність повідомлення будь-якій особі підозри у цьому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, та зазначили, що ОСОБА_7 купував вказану квартиру для проживання у ній сім`ї його сина, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апелянта.

Відповідно до наданих до суду матеріалів, 06.06.2016 з Харківської місцевої прокуратури № 5 до Червонозаводського ВП КВП ГУНП в Харківській області надійшли матеріали про те, що невстановлена особа шляхом підроблення документів, уклала договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані відомості 07.06.2016 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001272 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. В цих матеріалах є протокол допиту свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його сусід по будинку гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті, квартиру АДРЕСА_3 було опечатано по закінченню проведення огляду, так як на момент смерті близьких родичів не було на місці події. У померлого ОСОБА_10 є дочка ОСОБА_12 , і колишня дружина ОСОБА_13 . Свідок вказав, що зі слів ОСОБА_10 його квартира була приватизована його матір`ю ОСОБА_14 , яка померла приблизно в березні 2015 року. ОСОБА_11 не відомо чи набув ОСОБА_10 у спадок цю квартиру, проте квитанції на оплату комунальних послуг приходили від комунальних організацій саме на його ім`я. Після смерті матері та останні чотири роки Спиртні напої ОСОБА_10 не вживав. 30.05.2016 року вахтери будинку помітили, що біля квартири АДРЕСА_3 невідомі люди намагаються відчинити двері, тому вони викликали працівників поліції. Обурені сусіди не пустили «нових мешканців» до квартири. Після чого останні були доставлені до Червонозаводського ВП КВП ГУНП в Харківській області. Згідно договору купівлі продажу від 21 травня 2016 року між ОСОБА_9 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_15 ОСОБА_7 , останній купив квартиру АДРЕСА_1 . Вказана на праві особистої приватної власності належить ОСОБА_9 на підставі договору Дарування, посвідченого Першою Харківською державною нотаріальною конторою 10 квітня 1995 р. за реєстровим № 2-814. Орган досудового розслідування вважає, що при наявності такої інформації у діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, утому виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Частинами 1-3 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, і при цьому не є обов`язковою умовою повідомлення будь-якій особі про підозру. Колегія суддів вважає, що необхідність арешту майна у даному випадку обґрунтована слідчим з посиланням, що існує достатньо підстав вважати, що воно є доказом злочину, оскільки може бути об`єктом кримінально-протиправних дій, тому необхідно вжити заходи для його збереження та запобіганню можливого відчуження. До такого ж висновку прийшов і слідчий суддя. Колегія суддів, погоджуючись з рішенням останнього, вважає доведеним наявність передбачених ч. 1 ст. 173 КПК України ризиків, та погоджується з таким видом обмеження майнових прав власника майна, оскільки останній та члени його сім`ї не позбавляється можливості володіти та користуватись цим майном, і з його слів набуття права власності на це майно обумовлено необхідність проживання у цій квартирі сім`ї його сина. Тому, на думку апеляційного суду, досягнення завдань кримінального провадження обумовлюють необхідність такого заходу. При цьому, при виникненні певних умов, власник або володілець майна не позбавлений можливості звернення до слідчого судді в порядку, визначеному ст. 174 КПК України з вимогою повного скасування арешту майна. За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав вважати ухвалу слідчого судді від 14.07.2016 року незаконною, та такою, що підлягає скасуванню за доводами апеляційної скарги. Посилання апелянта на ніби то особисту зацікавленість слідчого при ініціюванні питання про арешт майна апеляційним судом не приймаються, так як належних обґрунтувань таких посилань їх автором не наведено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року, якою клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001272 задоволено частково залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: