Провадження № 11-сс/795/130/2016 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2016 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2016 року в задоволенні клопотання слідчого Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано останнього здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України та закордонний паспорт, в разі його наявності, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що в подальшому підозрюваний може продовжувати вчиняти аналогічні злочини, ухилятися від слідства та суду та вчиняти тиск на свідків, а також не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних за тримання під вартою.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги прокурор послався на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Звертає увагу, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, продовжити злочинну діяльність, зможе незаконно впливати на свідків. Слідчим суддею, на думку апелянта, не було враховано, що підозрюваний ніде не зареєстрований, не працює, не займається суспільно корисною працею, не має стійких соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку в наркологічному диспансері, те, що останній вчинив тяжкий злочин. Також, не було враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий.

Крім того, застосовуючи домашній арешт слідчий суддя поклав на підозрюваного лише один із дев`яти, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, обов`язків, і який не спроможний в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку останнього. Також, в порушення вимог ст. 181 КПК України, слідчий суддя не визначив строк дії ухвали про застосування домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, пояснення слідчого ОСОБА_8 щодо наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, пояснення підозрюваного, який просив залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, 30 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000887 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

01 травня 2016 року ОСОБА_7 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 1 ст. 183 КПК України визначає тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про не доведення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про відсутність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у клопотанні слідчого необхідно відмовити.

За таких підстав, слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого, з урахуванням вимог ст.ст.178, 194 КПК України, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з тим, колегія судді приходить до висновку, що вимоги прокурора щодо недостатності покладення на підозрюваного одного з передбачених ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, а також необхідності визначення строку дії ухвали про застосування домашнього арешту, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 407, 422 Кримінального процесуального кодексу України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 змінити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 домашній арешт в період з 20 години до 07 години наступної доби на строк до 01 липня 2016 року.

В порядку ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 і інші обов`язки:

- протягом дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з`являтись за кожною вимогою до слідчого, суду чи іншого органу державної влади;

- не відлучатись з м. Прилуки без дозволу слідчого, прокурора або суду.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4