Провадження № 1-кп/200/111/16
Справа № 200/5182/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000089, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей доньок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приватного підприємця, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 лютого 2014 року близько о 18 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи особистим технічно справним автомобілем марки «Мерседес-Бенц» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в м.Дніпропетровську по вул.Запорізьке шосе з боку вул.Генерала Пушкіна в напрямку вул.Героїв Сталінграду.
Під час руху ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при включеному на світлофорному об`єкті у напрямку його руху заборонному (червоному) сигналі світлофора, не зупинив керований ним автомобіль перед світлофорним об`єктом, а продовжив рух, перетинаючи перехрестя з вул.Героїв Сталінграду, внаслідок чого, в районі даного перехрестя, допустив зіткнення з автомобілем марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який перетинав перехрестя з вул.Запорізьке шосе, рухаючись по вул.Героїв Сталінграду з боку вул.Тітова в напрямку вул.Гавриленка зліва направо за напрямком його руху на дозволяючий (зелений) сигнал світлофору.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Деу Ланос» державний номерний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
- закритого косо-спирального перелому 3-ї, 4-ї п`ясної кістки правої кисті з задовільним стоянням відламків, підшкірного крововиливу передньої поверхні грудної клітини праворуч та передньої поверхні живота праворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Мерседес-Бенц» державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги п.п. 8.7.3 (е), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
-п.8.7.3 «Сигнали світлофора мають такі значення:
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих; сигнали забороняють рух»;
п.8.10 «При подачі світлофором (окрім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо вона відсутня - не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні і в усіх інших випадках - перед проїжджою частиною, що перетинається, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;
п.16.3 «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які й рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів», невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Органом досудового розслідування, дії ОСОБА_7 , що виразилися в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив про те, що 19 лютого 2014 року приблизно о 18 годині, він керував автомобілем марки «Деу Ланос» та рухався в крайній лівій смузі руху по вул.Героїв Сталінграду в напрямку вул.Артема в м.Дніпропетровську. В процесі руху інші автомобілі на заважали йому рухатися. Далі, на перехресті з вул.Запорізьське шосе він та трамвай зупинилися на червоний сигнал світлофору й коли були увімкнуті всі три світлофора зеленим сигналом, він та трамвай розпочали рух. Однак, проїхав деяку відстань, раптово в 3-4 метрах від свого автомобіля побачив авто марки «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 . Став одразу гальмувати, але машина не зупинилася й відбулось зіткнення з цим автомобілем «Мерседес Бенц», в бокову частину. Після чого автомобіль «Мерседес Бенц» від зіткнення винесло на трамвайні рейки.
Цивільний позов підтримав та просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 завдану матеріальну шкоду, яка включає в себе розмір проведеної судово-медичної експертизи в сумі 123 грн.32 копійки, вартість ремонту автомобіля в розмірі 35 525 грн., суму завданих моральних збитків в розмірі 50 000 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 500 грн.
Показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, 19 лютого 2014 року він знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Мерседес Бенц» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 , на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_11 .
Приблизно о 18 годині вони рухались по вул.Запорізьке шосе в м.Дніпропетровську в напрямку вул. Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську, щоб повернути наліво в сторону вул.Титова. В процесі руху він не звертав уваги на сигнали світлофору в їх напрямку, а також швидкість руху, гальмування, розташування транспортних засобів. Механізму ДТП він не знає, оскільки не бачив, як все сталось, тому повідомити обставини зіткнення з автомобілем «Деу Ланос», не може. Даний автомобіль він побачив перед самим зіткненням, за 5 метрів до місця перетинання автомобіля «Мереседес Бенц» трамвайного полотна. Поруч з «Деу Ланос», транспортних засобів не було, а за ним(автомобілем потерпілого) рухалися інші автомобілі.
Вказав, що не пам`ятає, щоб автомобіль «Мересед Бенц» гальмував, а водій «Деу Ланос» подавав якісь звукові сигнали.
Після зіткнення на перехресті з вул.Героїв Сталінграду з авто «Деу Ланос», їх автомобіль відкинуло на трамвайні рейки.

Показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що 19 лютого 2014 року він керував трамваєм по маршруту №12.
Ввечері, рухаючись по вул.Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську, зупинившись на зупинці, щоб здійснити висадку-посадку пасажирів, він поновив рух та під`їхав до світлофору на перехресті вул.Героїв Сталінграду та вул.Запорізьке шосе, де в його напрямку був увімкнений заборонений сигнал - червоний. Він зупинив трамвай та став чекати дозволяючого сигналу для руху. Десь на відстані 50 м від трамваю знаходились автомобілі. Вказав, що в процесі його руху, автомобіль «Деу Ланос» рухався поруч з ним, але трохи попереду нього.
Через деякий час загорівся дозволяючий сигнал світлофору, він став рухатися й автомобіль «Деу Ланос» також рухався на зелений сигнал світлофору. Далі, як він зрозумів потім, автомобіль «Мерседес» здійснював поворот з вул.Запорізьке шосе на вул.Героїв Сталінграду. В момент переїзду перехрестя, сталося зіткнення між вказаними автомобілями «Деу Ланос» та «Мерседес», авто «Деу Ланос» в`їхав в середню частину авто «Мерседес».
На місці ДТП бригада швидкої допомоги надавала медичну допомогу водію «Деу Ланос».
Показами свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що 19 лютого 2014 року ввечері, він знаходився на передньому пасажирському сидінні в автомобілі марки «Мерседес» під керуванням водія ОСОБА_7 . На задньому сидінні перебував знайомий ОСОБА_10 . В процесі руху, з правої сторони транспортні засоби не рухалися, на світлофорі вони не зупинялися, їхали далі, зі швидкістю близько 50 км/год.
Знаходячись на перехресті вул.Запорізьке шосе та вул.Героїв Сталінграду, він відволікся й не бачив, який сигнал горів на світлофорному об`єкті, але потім сталася дорожньо-транспортна пригода, автомобіль «Деу» в`їхав в ліву стійку автомобіля «Мерседес».
А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 19 лютого 2014 року з фототаблицею та картою до нього, яким зафіксований факт дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вул.Героїв Сталінграду та вул.Запорізьке шосе у м.Дніпропетровську, вказані погодні умови, елементи вулиці та дороги, вид, тип та стан покриття, спосіб регулювання руху на даній ділянці, дорожні знаки, умови освітленості, відстань видимості з робочого місця водія, розташування транспортних засобів на місці події, локалізація та характер пошкоджень транспортних засобів, сліди шин та гальмування не виявлено ( том 1 а.с.6-9, а.с.11 -18).
Схемою дорожньо-транспортної пригоди, якою встановлений напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення ( том 1 а.с.10).
Довідкою №48 Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» ДОР, згідно до якої 19.02.2014 року ОСОБА_13 постановлено діагноз: закрита травма грудної клітини, забій грудної клітини зліва, призначено амбулаторне лікування ( а.с.20).
Довідкою №49 Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» ДОР, згідно до якої 19.02.2014 року ОСОБА_10 постановлено діагноз: забійна рана підборіддя, призначено амбулаторне лікування ( а.с.21).
Довідкою Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» ДОР, згідно до якої 19.02.2014 року ОСОБА_6 постановлено діагноз: закриті переломи 3,4 п`ясної кістки правої кисті із задовільним стоянням ( а.с.22).
Висновком судово-медичної експертизи №857е від 20 березня 2014 року та актом судово- медичного дослідження №572 від 20 лютого 2014 року, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді : закритого косо-спирального перелому 3-ї, 4-ї п`ясної кістки правої кисті з задовільним стоянням відламків, підшкірного крововиливу передньої поверхні грудної клітини праворуч та передньої поверхні живота праворуч.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини в салоні автозасобу.
Враховуючи ступінь ознак загоєння виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень (підшкірний крововилив синьо-червоного кольору), дані медичних документів та рентгенологічних обстежень, можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до його огляду та звернення до медичного закладу і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.
За своїм характером виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження мають ознаки середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день) (том 1 а.с.36-37, а.с.38-40).
Протоколом слідчого експерименту від 20 березня 2014 року з фототаблицею, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого останній на місці дорожньо-транспортної пригоди показав механізм ДТП, проведені відповідні заміри та складена схема до даного протоколу (том 1 а.с.54-64).
Даними висновку автотехнічної експертизи №70/27-211 від 26 березня 2014 року, відповідно до яких, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. При заданих вихідних даних водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди.
При заданому механізмові події дії водія автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
У даній дорожній обстановці водій автомобілю «Мерседес-Бенц» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.8.7.3 («е»), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України.
Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» для водія автомобіля «Мерседес Бенц» ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п.п.8.7.3 («е»), 8.10 та 16.3 ПДР і в нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому їх виконати.
При заданому механізмові події дії водія автомобіля «Мерседес-Бенц» ОСОБА_7 , не відповідали вимогам п.п.8.7.3 («е»), 8.10 та 16.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням даної ДТП ( том 1 а.с.69-71)

Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Так, будучи допитаним в суді, обвинувачений ОСОБА_7 провину визнав частково й вказав, що 19 лютого 2014 року десь о 18 годині він керував автомобілем марки «Мерседес Бенц» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався у крайній лівій смузі руху в м.Дніпропетровську по вул.Запорізьке шосе з боку вул.Генерала Пушкіна в напрямку вул.Героїв Сталінграду, зі швидкістю руху 40 км/год. В салоні його автомобіля знаходився хлопець, якому він хотів продати автомобіль.
Рухаючись на перехресті з вул.Героїв Сталінграду, на першому та другому світлофорному об`єкті горів дозволяючий (зелений) сигнал, й далі зелений сигнал став миготливим. В подальшому сталося зіткнення, автомобіль під керуванням ОСОБА_6 в`їхав в його автомобіль.
Вважає, що в даній дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_6 мав можливість уникнути ДТП.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 не визнав, вказав, що автомобілі застраховані, а потерпілому він сплатив 3 500 грн., які як він вважає, є достатньою сумою для відшкодування збитків.
Дані покази обвинуваченого з приводу обставин ДТП судом не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження і спростовуються, з наступних підстав.
Так, під час судового розгляду встановлено, що саме ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України і рухався на червоний сигнал світлофору.
Ці обставини підтверджується висновками автотехнічної експертизи № 70/27-211 від 23.03.2014 року, яким встановлено, що дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 8.7.3 («е»), п.8.10, п.16.3 Правил дорожнього руху України, а ігнорування ним вимог цих пунктів правил дорожнього руху і проїзд на заборонний сигнал світлофора й є причиною дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому, експертами зазначено, що водій автомобіля «Мерседес Бенц» ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів шляхом виконання вимог п. 8.7.3 («е»), п.8.10 та п.16.3 Правил дорожнього руху України оскільки, в даній дорожньо-транспортній обстановці водію ОСОБА_7 при ввімкненому в напрямку його руху сигналу світлофора, що забороняв йому рух, необхідно було зупинитися у встановленому місці, а саме перед світлофором.

У суда немає сумнівів у достовірності даного висновку експертизи, яка проведена з дотриманням встановленого процесуального порядку в експертній установі, особою, що володіє спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ним питань і має тривалий стаж експертної роботи, для їх виконання експерту був наданий необхідний і достатній матеріал.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він рухався на зелений сигнал світлофору, судом не приймаються, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та доказам, які є в матеріалах кримінального провадження й спростовуються вищенаведеним.

Також під час судового розгляду, потерпілий ОСОБА_6 , як і в ході досудового розслідування, стверджував, що рухався на перехресті з вул.Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську на дозволяючий ( зелений ) сигнал світлофору.

Дані покази не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, оскільки узгоджуються з іншими доказами, зокрема протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та висновком автотехнічної експертизи.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_12 вказав, що управляючи 19.02.2014 року трамваєм, він став свідком дорожньо-транспортної пригоди, й зазначив, що автомобіль «Деу Ланос» та він, рухалися на дозволяючий сигнал світлофору зелений. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які були пасажирами автомобіля «Мерседес», під керуванням водія ОСОБА_7 вказали, що за дорожньою обстановкою не стежили та не бачили, який сигнал світлофору був увімкнений в їх напрямку при перетинанні перехрестя з вул.Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську.

Крім того, суд також приходить до висновку про те, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_7 і саме внаслідок порушень п.п.8.7.3 («е»), 8.10 та 16.3 ПДР України обвинуваченим під часДТП, потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що об`єктивно підтверджується проведеними по справі судово- -медичними експертними дослідженнями, узгоджуються з показами потерпілого стосовно механізму, локалізації та обставин отримання ним тілесних ушкоджень.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що причиною даного ДТП також стали й дії потерпілого ОСОБА_6 , які не відповідали Правилам дорожнього руху України, судом не приймаються як доказ його невинуватості, з наступних підстав.

Відповідно до діючого законодавства, у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням ( порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі ( внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку,про що також вказано і в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14.

Так, пунктом 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи, у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Мерседес Бенц» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п.8.7.3 («е»), 8.10 та 16.3 ПДР України. Також зазначено, що дії водія ОСОБА_6 ( потерпілого) не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України.
Але, під час судового розгляду судом достеменно встановлено, що саме завдяки діям обвинуваченого ОСОБА_7 була створена не тільки небезпечна дорожня обстановка, а й аварійна ситуація. Причиною даного ДТП, стали саме неправомірні дії водія ОСОБА_7 , який при ввімкненні в напрямку його руху сигналу світлофора, що забороняв йому рух не зупинив автомобіль перед світлофором, а продовжив його рух, виїхавши на перехрестя, грубо порушуючи п.п. 8.7.3 («е»), 8.10, 16.3 ПДР України, у разі виконання який у водія ОСОБА_7 була технічна можливість уникнути ДТП і в нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому їх виконати.
Тобто, саме ці дії обвинуваченого ОСОБА_7 перебувають у причинному зв`язку з суспільно- небезпечними наслідками ( заподіяння потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень).
Суд вважає, що в даній ситуації потерпілий ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Деу Ланос», й перетинаючи перехрестя, маючи перевагу в його перетинанні, був вправі розраховувати, що водій автомобіля «Мерседес Бенц» ОСОБА_7 , виконає вимоги ПДР і дасть дорогу автомобілю потерпілого, оскільки для водія «Мерседес Бенц» ОСОБА_7 був забороняючий для руху сигнал світлофору, а тому потерпілий ОСОБА_6 не передбачав, не зобов`язаний був і не мав можливості передбачити, що автомобіль, яким керував ОСОБА_7 , проїде на забороняючий сигнал світлофору, грубо порушить Правила, створюючи перешкоду для його руху, не зупиниться на вимогу світлофору і не пропустить його автомобіль, оскільки відповідно до п.1.4 Правил дорожнього руху України, кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи, наслідків, характеру порушень ПДР України водіями, причиною даного ДТП стали саме неправомірні дії водія ОСОБА_7 , який при ввімкненні в напрямку його руху сигналу світлофора, що забороняв йому рух не зупинив автомобіль перед світлофором, а продовжив рух, виїхавши на перехрестя, порушуючи п.п. 8.7.3 («е»), 8.10, 16.3 ПДР України, й внаслідок саме цих дій відбулося зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» під керуванням водія ОСОБА_6 , тому в причинному зв`язку з суспільно- небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії водія ОСОБА_7 .

А не відповідність дій потерпілого ОСОБА_6 в даній дорожній обстановці п.12.3 ПДР України є вимушеним, через створення аварійної ситуації водієм автомобіля «Мерседес Бенц» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 , й тим самим виключає кримінальну відповідальність потерпілого ОСОБА_6 в даному ДТП.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує, що злочин скоєний ОСОБА_7 є необережним, віднесений до злочинів невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра на перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні неповнолітніх дітей.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язку, передбаченого п.3 ч.1 ст.76 КК України.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Однак, у справі встановлені підстави для звільнення ОСОБА_7 від призначеного судом покарання на підставі акту про амністію.

Так, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності згідно Закону України «Про амністію у 2014 році» основного та додаткового покарання на тій підставі, що він має на утриманні неповнолітніх дітей доньок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що надав письмову заяву і просив застосувати до нього положення цього Закону.

Також зазначив, що йому зрозумілі наслідки застосування до нього амністії відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році».

Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_5 просили розглянути заяву щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2014 році» на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2014 році» й звільнення від основного та додаткового покарання.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного основного та додаткового покарання з наступних підстав.

Статтею 85 КК України визначено, що на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до вимог п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Згідно ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.

У відповідності ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив необережний злочин за ч.1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України не є особливо тяжким, до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» і на день набрання цим Законом чинності мав на утриманні неповнолітніх дітей доньок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також обвинувачений ОСОБА_7 під час дорожньо-транспортної пригоди був тверезий, місце ДТП не залишав.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2014 році», те, що на день набрання чинності цим Законом він мав на утриманні неповнолітніх дітей, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, вчинене з необережності та не є особливо тяжким, враховуючи, що Закон України «Про амністію в 2014 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного основного та додаткового покарання, суд вважає необхідним задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та звільнити його від відбування основного да додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році».

Вирішуючи питання по цивільному позову потерпілого ОСОБА_6 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди, суд приходить до наступного висновку.
Так, статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Вирішуючи питання по цивільному позову потерпілого ОСОБА_6 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди 35 525 грн., суд вважає за необхідне задовольнити його в повному обсязі, оскільки такий розмір шкоди підтверджено наданими суду рахунками-фактурами та товарними чеками, які потерпілий витратив для ремонту свого транспортного засобу, а отже суд вважає дані вимоги обґрунтованими та такими, що повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 вартості проведення судово-медичної експертизи в розмірі 123 грн. 32 коп., суд вважає за необхідне задовольнити дані вимоги, оскільки це підтверджено наданими копіями квитанцій № ПН 55618к від 20 лютого 2014 року на 118 гривень 32 копійки та № ПН 5568 РКО від 20 лютого 2014 року на 05 гривень 00 копійок, також під час судового розгляду справи ніхто з учасників кримінального провадження не заперечував факт проведення судово медичного дослідження потерпілого ОСОБА_6 щодо встановлення ступеня тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень після ДТП, що мало місце 19 лютого 2014 року, а тому відповідно до ч.2 ст.88 КПК України суд вважає даний доказ допустимим.

Також, під час розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 у відповідності до ст.ст. 79, 88, 214 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 сплачений судовий збір у розмірі 500 (п`ятсот) гривень при подачі позовної заяви щодо відшкодування моральної шкоди.

Доводи викладені в цивільному позові щодо відшкодування завданої моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 суд вважає обґрунтованими та доведеними з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Зокрема, при визначенні розміру грошового відшкодуванням моральної шкоди, судом враховуються тяжкість завданих тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , які віднесені до середнього ступеню тяжкості, вимушені зміни в життєвих і виробничих відносинах потерпілого ОСОБА_6 , час, який той витратив під час пересування без транспортного засобу, а також його моральні страждання, пов`язані із самими обставинами дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 10 000 грн. заподіяної моральної шкоди, що буде відповідати ступеню моральних та фізичних страждань потерпілого.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо передачі потерпілому грошових коштів в розмірі 3500 гривень як компенсації за завдані збитки внаслідок ДТП, суд не приймає, оскільки об`єктивно дана обставинна нічим не підтверджена. В той же час, потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду неодноразово заявляв, що не пам`ятає обставин про відшкодування зі сторони обвинуваченого 3 500 грн.

Керуючись ст.ст.85, 86, 368 371, 373-376 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.3 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного та додаткового покарання за даним вироком суду.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 суму завданих матеріальних збитків в розмірі 36 148 гривень 32 копійки, а також 10 000 гривень завданих моральних збитків, а всього 46 148 гривен 32 копійки.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1