справа № 208/507/16-к
провадження № 1-в/208/156/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника КЗ «ДМЛ № 1» ДОР»- ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську письмову заяву Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної Ради» від 01.02.2016 року про припинення примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, інваліда 2 групи, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

ВСТАНОВИВ:
01.02.2016 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла письмова заява Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної Ради» про припинення примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах хворого ОСОБА_5 .

Письмова заява мотивована тим, що згідно ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 30.07.2014 р. до ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем мешкання. 04.02.2015 р. та 12.08.2015 р. за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська продовжені примусові заходи медичного характеру в амбулаторних умовах терміном на шість місяців. На протязі останніх 6 місяців стан ОСОБА_5 стабілізувався, він регулярно відвідував дільничного лікаря психіатра, психічний стан пацієнта розцінювався як стабільний. При знаходженні у стаціонарному відділенні з 26.10.2015 р. 03.11.2015 р. стабільний стан був підтверджений.

В судовому засіданні представник заявника - лікар-психіатр ОСОБА_4 заяву не підтримала, оскільки стан хворого не дозволяє відмінити йому примусові заходи медичного характеру в амбулаторних умовах, просила суд винести ухвалу, про відмову у задоволенні заяви про припинення примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах.

Законний представник ОСОБА_6 , захисник - адвокат ОСОБА_8 , не заперечували проти відмови у задоволенні заяви.
Прокурор також висловив думку про те, що дана заява не підлягає задоволенню.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 КПК України порядку.

Відповідно до статті 19 Закону України " Про психіатричну допомогу" одним із видів примусових заходів медичного характеру, які можуть бути застосовані за рішенням суду, є надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно дослідженого в судовому засіданні висновку комісії лікарів-психіатрів на ОСОБА_5 № 2 від 11.03.2016 р. (а.с.25-26), встановлено діагноз: легка розумова відсталість із значним порушенням поведінки, судомим синдромом, дісфорії. Незважаючи на проведене медикаментозне лікування та комплексу соціально-реабілітаційних заходів, стан хворого залишається не стабільним. Згідно висновку МСЕК від 25.02.2016 р. страждає хронічним психічним захворюванням, визнаний неосудним. Висновок: комісія лікарів-психіатрів пришла до висновку про те, що хворому ОСОБА_9 необхідно змінити примусові заходи медичного характеру в амбулаторних умовах на госпіталізацію в психіатричному відділенні з посиленним наглядом згідно висновку МСЕК від 25.02.2016 р.
Відповідно до копії епікризу з історії хвороби № 1545/16 ОСОБА_5 (а.с. 27-28), який перебував на обстеженні з 19.02.2016 по 07.03.2016 встановлено діагноз: легка розумова відсталість із значними порушеннями емоцій та поведінки, з частими судомними нападами ( 16 за період перебування в стаціонарі), у тому числі серійні, суперечні розлади свідомості. Обмеження життєдіяльності по категоріям: навчання, трудова діяльність, спілкування, контроль поведінки.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні письмової заяви Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної Ради» від 01.02.2016 року про припинення примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах хворого ОСОБА_5 , необхідно відмовити.
Керуючись ст.19, Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 512-514 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні письмової заяви Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної Ради» від 01.02.2016 року про припинення примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру в амбулаторних умовах, строком на шість місяців.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1