Провадження №: 1-кп/752/362/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2016 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0008793 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с.м.т. Глеваха, Васильківського району, Київської обл., українця, громадянина України, освіта середня, який не працює, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 з 17.08.2015 року перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_5 та займав посаду експедитора. Крім того, 17.08.2015 року, між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
04.09.2015 року, близько о 09:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді експедитора ФОП ОСОБА_6 , прийшов в офіс за адресою: АДРЕСА_2 , отримав маршрутний лист для доставки товару покупцям, спільно з водієм та комірником завантажили товар в вантажну машину та поїхали його розвозити.
Цього ж дня близько 19:00 ОСОБА_4 зателефонував до ФОП ОСОБА_5 та повідомив, що в нього залишилися грошові кошти, отримані за доставлений товар в розмірі 32 678 грн. 00 коп. ФОП ОСОБА_5 повідомила, щоб грошові кошти останній здав в касу на наступний день, оскільки офіс було зачинено у зв`язку з закінченням робочого дня.
05.09.2015 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на розтрату товарно-матеріальних цінностей ФОП ОСОБА_7 , а саме грошових коштів за товар в розмірі 32 678 грн. 00 коп., які в подальшому були ним використані на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що дійсно займав посаду експедитора у ФОП ОСОБА_5 04.09.2015 року, ОСОБА_4 , отримав маршрутний лист та товар, який протягом дня розвіз за відповідними адресами. В кінці дня, ОСОБА_4 зателефонував до ФОП ОСОБА_5 та повідомив, що в нього залишилися грошові кошти, отримані за доставлений товар, на що отримав відповідь, щоб грошові кошти останній здав в касу на наступний день, оскільки офіс було зачинено у зв`язку з закінченням робочого дня. 05.09.2015 року, ОСОБА_4 використав вказані грошові кошти на власний розсуд. Одночасно обвинувачений зазначив що збирається відшкодувати завдані матеріальні збитки та просив його сильно не карати, у вчиненому щиро кається, обіцяє стати на шлях виправлення.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 191 КК України, як розтрата чужого майна, яке перебувало у його віданні кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середнього ступеню тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому і відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, та заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 191 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_8