справа № 208/2074/16-к
№ провадження 1-кп/208/321/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000530 від 18 лютого 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 липня 2010 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 19.07.2010 року, щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Однак ОСОБА_7 , знаючи про обов`язок сплачувати аліменти став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів з метою уникнення по виконавчому листу утримань та не бажаючі виконувати покладений на нього обов`язок утримання дитини, хоча і був попереджений про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів 01.10.2012 чим порушив ч.10 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», яке передбачає, що при наявності заборгованості по аліментах у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, особа притягується до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.07.2010 ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі:

за липень 2014 року - 573 грн.,

серпень 2014 року - 573 грн.,

вересень 2014 року - 573 грн.

за жовтень 2014 року - 573 грн.,

за листопад 2014 року - 573 грн.,

за грудень 2014 року - 573 грн.,

за січень 2015 року - 573 грн.,

за лютий 2015 року - 573 грн.,

за березень 2015 року - 573 грн.,

за квітень 2015 - 573 грн.,

за травень 2015 року - 573 грн.,

за червень 2015 року - 573 грн.,

за липень 2015 року - 573 грн.,

за серпень 2015 року - 573 грн.,

за вересень 2015 року - 661 грн.,

за жовтень 2015 року - 661 грн.,

за листопад 2015 року - 661 грн.,

за грудень 2015 року - 661 грн.,

за січень 2016 року - 689 грн.,

за лютий 2016 року - 689 грн.

Між тим в період з жовтня 2014 по березень 2016 року ОСОБА_5 працював неофіційно у приватних осіб за усною домовленістю та отримував заробіток у розмірі близько 1000 грн. але аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в службу зайнятості населення не звертався, і допустив заборгованість зі сплати аліментів за даний період часу.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку.

Згідно абзацу четвертого п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. При цьому зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, ОСОБА_5 будучі працездатною особою, знаючі про обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.07.2010, будучі попередженим державним виконавцем Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ 01.10.201 про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, працюючи у приватних осіб за усною домовленістю, маючі умисел на злісне ухилення від сплати аліментів злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 01.10.2014 по 01.03.2016 та допустив заборгованість зі сплати аліментів за 9 місяців, або у твердій грошовій сумі 11 355 гривень 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду наступне: він знав що повинен виплачувати аліменти, судовий виконавець його попереджував про його обов`язок. Аліменти він не платив. Працював у приватних осіб, з отриманого заробітку він не сплачував аліменти оскільки заробіток був мізерним. Нетривалий час перебував на обліку в центрі зайнятості, але посварився, знятий з обліку. Дитині не надавав матеріальної допомоги, суму заборгованості визнає. Просив суд розглядати справу в порядку ч.3 ст.349 КК України, фактичні обставини справи він не оспорює, погоджується з кваліфікацією, це є його добровільна позиція, також просив суворо не карати. Платити аліменти буде. Вибачився перед потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_4 суду вказала що, дочка проживає разом з нею. Аліменти колишній чоловік не платить взагалі, один раз дав дитині 50 грн. Він взагалі ніяк не спілкується з дочкою. Їй потрібні гроші, дитина буде продовжувати навчання, також дитині потрібна підтримка його як батька моральна, поспілкуватися з батьком, особливо коли дитині погано. Просить суворо не карати . Вона не оспорює фактичні обставини справи, просить суд розглядати справу в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_5 у вчинені злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/ встановлена і доведена і його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 в силу ст.. 67 УК України, судом не встановлені.

Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності до ст.. 66 КК України, суд враховує щире каяття, повне визнання своєї вини обвинуваченим у вчинені кримінального правопорушення.

При призначені покарання ОСОБА_5 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України , відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості .

Враховуючи викладене, щире каяття ОСОБА_5 , повне визнання вини, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, добру побутову характеристику , те що на обліку у лікаря нарколога не перебуває, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді ста двадцяти годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1