печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6227/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність ГСУ Національної поліції України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000931,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року за клопотанням сторони обвинувачення було надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 з метою відшукання та вилчення документів, у тому числі мобільних телефонів, які містять відомості про бухгалтерський, податковий обліки ТОВ «Хорс і К» та ТОВ «Солард-Тех», фінансово-господарську діяльність цих товариств, в ході яких було вилучено майно, яке мало статус тимчасово вилученого майна і яке не було повернуто у строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

У судовому засіданні представник особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 просив задовольнити скаргу, посилаючись на її обґрунтованість та безпідставність вилучення майна під час проведення обшуку.

Слідчий ГСУ Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник ГСУ Національної поліції України, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Заслухавши пояснення представника особи, яка подала скаргу, вивчивши скаргу, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ГСУ Національної поліції України провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000931 від 15.09.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

У зв`язку зі здійсненням досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року було надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 .

Зі змісту протоколу, складеного за результатами проведеного обшуку вбачається, що 10.02.2016 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 .

Як встановлено в ході розгляду скарги, під час проведення обшуку було вилучено мобільний телефон «Iphone» 6, IMEI: НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Разом з цим, стороною обвинувачення не доведено, що вилучений мобільний телефон «Iphone» 6, IMEI: НОМЕР_1 , містить відомості про бухгалтерські, податкові обліки ТОВ «Хорс і К» та ТОВ «Солард-Тех», фінансово-господарську діяльність цих товариств, а тому вказаний вище мобільний телефон не охоплюється ухвалою слідчого судді від 08.02.2016 про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родових ознак визначених у ній.

Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 10.02.2016, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше наступного дня накладено у передбаченому законом порядку не було.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність ГСУ Національної поліції України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000931 задовольнити.

Зобов`язати компетентну посадову особу ГСУ Національної поліції України, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000931, повернути ОСОБА_4 вилучене майно, а саме мобільний телефон «Iphone» 6, IMEI: НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1