Справа № 317/2093/16-к
Провадження № /п 1-кп/317/178/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Астраханка Мелітопольського району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч інтересам військової служби, в порушення вимог ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10 жовтня 2014 року з метою ухилитися від військової служби, не з`явився з відпустки на службу, а саме до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі АДРЕСА_2 , ухиляючись від військової служби до 10 лютого 2016 року.
Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинуваченого.
Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.
Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину і пояснив, що дійсно в квітні 2014 року він був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією і зарахований старшим стрільцем відділення охорони взводу охорони роти охорони НОМЕР_2 батальону територіальної оборони. Після перебування в зоні антитерористичної операції восени 2014 року їх частину перевели на полігон "Близнюки" біля АДРЕСА_2 , провівши ротацію частин. Після цього на початку жовтня 2014 року його відпустили з частини у відпустку, з якої він у військову частину не повернувся. Тільки в середині лютого 2016 року він з`явився до військової прокуратури. В скоєному розкаявся.
Згідно наказу № 4 від 28.04.2014 року ( а.с. 29 ) солдата запасу ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано старшим стрільцем відділення охорони взводу охорони роти охорони НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони.
Відповідно до довідки № 284 від 06.08.2014 року ( а.с. 31 ) ОСОБА_4 приймав участь в антитерористичній операції з 01.06.2014 року.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 408 КК України за ознаками дезертирство, тобто нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проходження служби та місцем постійного проживання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено і сторона обвинувачення на них не посилалась.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння його розкриттю.
Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, тяжких наслідків від його дій не наступило.
Враховуючи вказані вище обставини, а також те, що ОСОБА_4 приймав участь в антитерористичній операції, на цей час проживає з похилого віку бабусею та двоюрідними неповнолітніми братом і сестрою, батько яких помер, а мати позбавлена батьківських прав, суд вважає можливим призначити йому покарання без позбавленням його волі, із застосуванням ст. 75 КК України.
Однак, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69 КК України.
Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню нема.
Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового розслідування міра запобіжного заходу не обиралась, клопотання відносно цього в ході судового розгляду ніхто з учасників кримінального провадження не заявляв, суд за власною ініціативою не вирішує питання про обрання йому якогось виду запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 ( двох ) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - 2 ( два ) роки не скоїть нового злочину.
На підставі п. п 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально - виконавчої інспекції.
Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралася.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1