АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/4103/15-к
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/350/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
іменем України
25 березня 2016 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000573 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 28 січня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Снігурівка Миколаївської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, такого, що не має судимості;

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Початок строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання про речові докази.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 06 квітня 2015 року в період часу з 06.00 по 19.00 годину, знаходячись в с. Посад-Покровське Білозерського району Херсонської області, шляхом вільного доступу проник до сараю, розташованого на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належало ОСОБА_9 , а саме: одну металеву каністру об`ємом 40 л., вартістю 250 гривень, один металевий прут, вартістю 100 гривень, цвяходер, вартістю 60 гривень, чим спричинив потерпілому шкоду на загальну суму 410 гривень.

Він же, повторно, 08 квітня 2015 року, близько 14.00 години, знаходячись в с. Посад - Покровське Білозерського району Херсонської області, шляхом вільного доступу проник до сараю, розташованого на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належало ОСОБА_9 , а саме: чотири головки циліндра до трактора Т-40, вартістю однієї 500 гривень, одну кришку клапанів до трактора Т-40, вартістю 120 гривень, один вентилятор до трактора Т-40, вартістю 700 гривень, одну стойку плугу ПА-35., вартістю 450 гривень, два колеса до велосипеду «Україна», вартістю одного 100 гривень, один корпус плуга ПА-35, вартістю 500 гривень, чим спричинив потерпілому шкоду на загальну суму 3970 гривень.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про зміну вироку щодо ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів указує, що кваліфікуючи ознаки крадіжки проникнення та повторність не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки потерпілий та обвинувачений є співвласниками домоволодіння. Також судом не враховано тотожність діянь обвинуваченого, який вчинив один продовжуваний злочин. На його думку, показання потерпілого щодо ступеня вини ОСОБА_8 є необ`єктивними. Просить змінити вирок суду першої інстанції та перекваліфікувати дії Снігового з ч.3 на ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому відповідне покарання.

Заслухавши доповідача, доводи захисника, який підтримав свої апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, в дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в приміщення, обґрунтований дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідає фактичним обставинам провадження.

Вважаючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 неправильною, захисник в апеляційній скарзі посилається на те, що кваліфікуючи ознаки вчинення крадіжки з проникненням в приміщення та повторність, не знайшли свого підтвердження.

Ці доводи апелянта колегія суддів розцінює як безпідставні і такі, що суперечать встановленим обставинам провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, докази, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні крадіжок, були предметом безпосереднього дослідження суду, і вони в апеляційній скарзі захисником фактично не оспорюються.

Зокрема, під час судового розгляду за участю захисника обвинувачений ОСОБА_8 частково визнав себе винним у вчиненні крадіжок і не заперечував той факт, що двічі вчиняв крадіжки майна потерпілого. Перелік, найменування, кількість та вартість викраденого майна не оспорював, розкаявся у вчиненому. Визнав, що викраде майно через ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здав на металобрухт.

При цьому стверджував, що крадіжки вчиняв з подвір`я потерпілого, а не з сараю останнього.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення були предметом перевірки під час судового розгляду і спростовуються наведеними у вироку доказами.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_8 вчинив продовжуваний злочин, оскільки його діяння є тотожними, є непереконливими, оскільки цю обставину не підтвердив сам обвинувачений в судовому засіданні, що він заздалегідь мав єдиний злочинний намір на вчинення крадіжок.

З показань обвинуваченого ОСОБА_8 випливає, що вчинюючи крадіжки, він не мав наміру на викрадення певної кількості майна, а кожна крадіжка була самостійним епізодом.

Потерпілий ОСОБА_9 показав, що на початку квітні 2015 року він виявив факти викрадення з сараю належних йому речей, а саме: каністри, металевого пруту, цвяходеру, 4 голівок циліндра і кришки клапанів до трактору, вентилятору до трактора, стойки плугу, 2 коліс до велосипеду, корпусу плуга.

Він же, підтвердив той факт, що його майно було викрадено з сараю, а не подвір`я.

Ці показання потерпілого перевірені судом і правильно визнані достовірним джерелом доказів, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, зокрема, показанням обвинуваченого ОСОБА_8 щодо переліку, найменування, кількості та вартості викраденого майна, якими спростовуються твердження ОСОБА_8 та доводи захисника про вчинення обвинуваченим крадіжок з подвір`я потерпілого.

Вартість викраденого майна за двома епізодами крадіжок на суму 410 грн. та 3970 грн. підтверджено висновком товарознавчої експертизи № 100 від 27.04.2015 року.

Свідок ОСОБА_12 показав, що на початку квітня 2015 року він придбав у ОСОБА_11 металобрухт, серед якого були головки циліндра від трактора, металевий прут, вентилятор.

Факт виявлення та вилучення у свідка вказаний речей підтверджується даними протоколу огляду місця події.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що в квітні 2015 року у його присутності обвинувачений ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 мішок з металобрухтом для продажу. При цьому ОСОБА_8 пояснив, що вказаний металобрухт належить йому.

Показання зазначених свідків узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він через ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здав викрадене майно на металобрухт.

Оскільки викладені докази узгоджуються між собою щодо обставин учинення ОСОБА_8 крадіжок і відповідають фактичним обставинам провадження, у суду не було підстав ставити під сумнів їх допустимість та достовірність, зокрема, показання потерпілого ОСОБА_9 , які обґрунтовано покладено в основу обвинувального висновку.

Колегія суддів вважає, що зібрані та досліджені докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, які у своїй сукупності прямо викривають обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, а тому доводи захисника про те, що обвинувачення ґрунтується на недостовірних та недостатніх доказах, є безпідставними.

Отже, сукупність наведених у вироку доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, свідчать про те, що ОСОБА_8 таємно викрав чуже майно, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення. Його вина у цьому судом доведена повністю.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

У зв`язку з чим, доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є такими, що суперечать наведеним доказам.

Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.3 на ч.1 ст. 185 КК України, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин учинення злочинів при проведенні досудового розслідування та судовому розгляді, в тому числі права обвинуваченого на захист при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, як на це вказує захисник, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_8 , судом апеляційної інстанції не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин учинення злочинів, а також про доповнення судового розгляду сторона захисту не заявляла.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який характеризується негативно, обставини, що пом`якшує покарання, яке на думку колегії суддів, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 28 січня 2016 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_13 Черства
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 25 березня 2016 року
Ухвала набрала законної сили 25 березня 2016 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2