Справа № 216/532/16-к
провадження № 1-кп/216/194/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.02.2016 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Днепропетровскої області в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001198 від 24.12.2015 року кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті м. Кривому Розі, українця, громадянина України, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, не одруженого, дітей не має, не працюючого, що проживає без реєстрації: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , -

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В :
14.09.2013 року, в денний час ОСОБА_4 з метою таємного викрадення ключів від квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , порушуючи право на недоторканість житла ОСОБА_5 , прибув до належного останній будинку АДРЕСА_3 , де умисно, незаконно, таємно, без згоди власника на такі дії шляхом вільного доступу через вхідні двері незаконно проник до вказаної квартири, чим порушив передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 2 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» гарантоване право громадянина України на недоторканість житла ОСОБА_5 . Перебуваючи в квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 всупереч волі законного володільця житла, таємно викрав ключі від вхідної двері квартири, після чого покинув квартиру.

16.09.2013 року в денний час ОСОБА_7 з метою таємного викрадення паспорта громадянина України та інших важливих особистих документів ОСОБА_5 , порушуючи право на недоторканість житла ОСОБА_5 , прибула разом з ОСОБА_4 до належної останній квартири АДРЕСА_4 , де, використовуючи ключі від квартири, які були раніше викрадені ОСОБА_4 , незаконно проникли до квартири, чим порушили гарантоване право громадянина України на недоторканість житла ОСОБА_5 . В квартирі ОСОБА_7 без відома ОСОБА_4 таємно викрала паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 22.12.2003 року Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області та інші важливі особисті документи ОСОБА_5 , після чого разом з ОСОБА_4 покинули квартиру.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, за ознаками незаконного проникнення до житла.

В ході досудового слідства і в суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину визнав повністю, пояснивши, що викрав ключі від квартири своєї матері, після чого сумісно з ОСОБА_7 прийшов в квартиру. Про те, що ОСОБА_7 таємно викрала документи ОСОБА_5 , він не знав. Кається в скоєному.

29 січня 2016 року ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 підписали угоду про примирення між потерпілою і обвинуваченим, в якій узгодили покарання ОСОБА_4 у вигляді виправних робіт строком на 1 рік умовно з іспитовим строком 1 рік. Також були узгоджені умови відбуття умовного покарання. ОСОБА_4 зобов`язується:

1. Не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2. Повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Оскільки підсудний повністю визнав свою вину, примирився з потерпілою та сумісно із нею підписав угоду, в якій підсудний та потерпілі погодилися на призначення відносно підсудного покарання у вигляді умовного строку виправних робіт, суд розглянув справу відповідно до положень ст. ст. 471, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України.

Підсудний та потерпіла в судовому засіданні пояснили, що їм цілком зрозумілі наслідки угоди.

Суд переконався в добровільності укладання угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені потерпілими та підсудним від та тяжкість покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості злочину та особі підсудного.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угоду належить затвердити, а підсудного визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376, 393, 473, 474, 475, Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду про примирення між ОСОБА_4 і потерпілою ОСОБА_5 від 26 січня 2015 року затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, після набрання вироком законної сили скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно ст. 376 ч.6 Кримінального процесуального кодексу України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1