Справа № 450/2585/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/655/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7

встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Пустомитівського ВП Франківського відділу поліції ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_9 , погодженого з заступником начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_7 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України (матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002195 09 жовтня 2016 року), а саме, що він 09 жовтня 2016 року, орієнтовно о 10 год. 20 хв., перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних взаємовідносин, наніс один удар ножем в область живота своєму синові ОСОБА_10 , який згідно повідомлення лікаря отримав тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани передньої черевної стінки справа з проникненням у черевну порожнину.
В апеляційній скарзі заступник начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.
Наголошує, що виносячи вказану ухвалу слідчий суддя зазначив, що останнім не здобуто, а сторонами кримінального провадження не надано і не наведено жодних доказів та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставин, визначених ч.1 ст. 194 КПК України, які б свідчили про наявність зазначених у клопотанні мотивів обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що підставою для обрання найтяжчого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 органом розслідування послужило те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, безробітний, зловживає алкогольними напоями, а тому може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім, цього підозрюваний ОСОБА_7 проживає разом із потерпілим ОСОБА_11 , який є його сином і в них часто виникають конфліктні ситуації, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільний, так як ОСОБА_7 не має іншого місця проживання.
Звертає увагу на те, що у довідці Комунальної 8 міської клінічної лікарні м. Львова № 1559 від 12 жовтня 2016 року, зазначено час поступлення у хірургічне відділення лікарні потерпілого 08 жовтня 2016 року, а не 09 жовтня 2016 року, однак це є опискою та спростовується зібраними матеріалами провадження.
Акцентує, що слідчому судді представлено постанови слідчого від 11 жовтня 2016 року про призначення судово-медичних експертиз щодо встановлення тілесних ушкоджень у потерпілого і підозрюваного з відміткою працівників експертних установ про їх отримання. На час розгляду клопотання в суді, експертизи не були завершені, однак в судовому засіданні стороною обвинувачення також зазначалося, що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпечного для життя, належить ушкодження живота, котрі проникли у черевну порожнину, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів.
Покликається на те, що зазначені вище обставини у їх сукупності (вчинення тяжкого злочину в умовах неочевидності, невизнання підозрюваним своєї вини, посередня характеристика особи підозрюваного, перебування його у стані сп`яніння, конфлікти із сином, стан безробіття, проживання з потерпілим в одному будинку), на думку сторони обвинувачення і свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а те, що підозрюваний проживає разом з потерпілим, доводить неможливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу (домашнього арешту, застави).
Окрім цього зазначає, що за наявності повноважень, передбачених ч.4 ст. 193 КПК України, слідчим суддею під час розгляду клопотання від сторони обвинувачення для повноти та всебічності не було витребувано матеріали кримінального провадження для ознайомлення.
Вважає, що слідчим суддею були порушені вимоги ч.1 ст. 194 КПК України.
Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 скасувати та постановити нову, якою задоволити клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
На дану апеляційну скаргу захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала заперечення, в яких зазначає, що ухвала слідчого судді від 12 жовтня 2016 року є законною і обґрунтованою, винесена з дотриманням як норм КПК України так і норм Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини.

Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника ОСОБА_8 та пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , про залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відтак, на думку колегії суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повному обсязі.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відмовляючи в його задоволенні, слідчий суддя не в повній мірі дослідив матеріали справи та прийшов до хибного висновку про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, і є наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, на думку колегії суддів, прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів з врахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, сама по собі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_12 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється і наявність зазначених ризиків, не можуть бути безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідно до ч.3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України є найбільш суворим запобіжним заходом, винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В даному випадку, відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду від 12 жовтня 2016 року слід скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Пустомитівського ВП Франківського відділу поліції ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_9 погодженого з заступником начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 і застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 194, 196, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу заступника начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 задоволити частково.
Ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Пустомитівського ВП Франківського відділу поліції ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти відповідно до ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого Пустомитівського ВП Франківського відділу поліції ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_9 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4