Справа № 361/6709/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/637/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 19.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
19 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7
представника потерпілих,
цивільних позивачів ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника потерпілих, цивільних позивачів ОСОБА_8 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Велика Олександрівка, Херсонської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , інвалідності не маючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого, міра запобіжного заходу не обиралась, -

засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, за ч.1 ст.289 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_7 вказаним вироком звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням та встановлено іспитовий строк терміном 2 (два) роки. У період іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, обвинуваченого зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися туди для реєстрації.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст.ст.131, 176 КПК України до вступу вироку в законну силу не застосовувалися.

Із ОСОБА_7 стягнуто:

- на користь потерпілого ОСОБА_9 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

- на користь потерпілої ОСОБА_10 5 200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а всього 15 200 грн.;

- на користь потерпілої ОСОБА_11 3 900 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а всього 13 900 грн.;

- на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 368 грн. 28 коп. за проведення експертизи №5-04/65 від 13.08.2015 року.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінальних правопорушень, вчинених за наступних обставин.

22 червня 2015 року, приблизно о 14:00 год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на території TOB «Еліон» в м. Бровари, вул. Київська, 139, Київської області, звернув увагу на моторолер марки «МАКС-15», рама № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 149 куб/см, вартістю 7 000 гривень, що належав ОСОБА_9 , після чого в нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

У цей же час, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, підійшов до вказаного моторолера та, за відсутності згоди власника, сів на нього. Шляхом оберту ключа, який був у замку запалення, запустив двигун та почав рух, виїхавши з території товариства. В подальшому вказаним моторолером розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми незаконними діями потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 7 000 гривень.

Таким чином своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України.

Крім цього, 23 червня 2015 року, приблизно о 10:00 год., у ОСОБА_7 , під час перебування на території TOB «Сільгоспхімія» за адресою: Київська область, Броварський район, с. Требухів, Кільцева дорога, яку орендує ФОП « ОСОБА_12 » для господарських цілей, виник злочинний умисел на незаконне таємне викрадення чужого майна.

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території TOB «Сільгоспхімія», де періодично виконував роботу за дорученням ОСОБА_9 , підійшов до ОСОБА_13 та чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , повних анкетних даних якого в ході досудового розслідування не встановлено, не повідомляючи останнім про свої наміри щодо незаконного таємного заволодіння чужим майном, надав їм вказівку завантажити майно в автомобіль.

Після цього, разом з ними завантажив до вантажного автомобіля марки «ГАЗ-3307» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , майно належне ОСОБА_11 , а саме: металеві труби 273 х 6 в кількості 8 шт., вартістю 500 гривень кожна, металеві швелера в кількості 4 шт. вартістю 230 гривень кожен та 2 кисневі балони вартістю 1 200 грн. кожен, а також майно належне ОСОБА_10 , а саме: металеву наковальню вартістю 500 грн., блок двигуна від автомобіля марки ГАЗ-53 вартістю 500 гривень та диски від коліс автомобіля марки ГАЗ-53 в кількості 3 шт., вартістю 1 400 гривень кожен.

Вищеперерахованим майном ОСОБА_7 з допомогою ОСОБА_15 та особи на ім`я ОСОБА_14 розпорядився на власний розсуд, відвіз до пункту прийому металобрухту, що знаходиться в АДРЕСА_2 , де здав його, отримавши кошти.

Крадіжкою майна була завдана майнова шкода потерпілій ОСОБА_11 в сумі 7 320 гривень та ОСОБА_10 майнова шкода в сумі 5 200 гривень.

Таким чином своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі, представник потерпілих, цивільних позивачів ОСОБА_8 просить скасувати вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2016 року в частині визнання пом`якшуючими покарання обставинами каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , сприяння встановленню істини по справі та зазначення його позитивної характеристики за місцем проживання, оскільки це не відповідає дійсності. ОСОБА_8 вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 переховувався від слідства, в результаті проведених слідчо оперативних заходів був виявлений не за місцем свого проживання, не зізнався, що діяв із двома спільниками за попередньою змовою, на час проживання за місцем реєстрації характеризувався посередньо.

Також ОСОБА_8 просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання за ч.1 ст.185 КК України строком на 1 рік та встановити покарання обвинуваченому за цією ж статтею строком на 3 роки. Свої вимоги мотивує тим, що призначена судом першої інстанції міра покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та є несправедливою через м`якість. Відтак, судом не враховано, що ОСОБА_7 вчинив два корисливих злочини підряд, не відшкодував потерпілим завданої шкоди, не працевлаштований, не одружений, зловживає алкогольними напоями.

У вироку суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку представника потерпілих, цивільних позивачів ОСОБА_8 , допущена неповнота судового розгляду, адже не було з`ясовано усіх обставин справи та допитано свідків, що призвело до хибних висновків та не обґрунтованого застосування положень ст.75 КК України.

Крім того, потерпілі не згодні із рішенням суду про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. Відтак, представник потерпілих, цивільних позивачів просить задовольнити вимоги цивільних позивачів в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_9 50 000 грн., ОСОБА_11 20 000 грн., ОСОБА_10 20 000 грн.

Розмір моральної шкоди мотивований тим, що потерпілі зазнали і продовжують зазнавати негативних наслідків злочинів, вчинених ОСОБА_7 . Так, потерпіла ОСОБА_10 втратила суттєвий дохід до своїх прибутків, оскільки автомобіль «Газ-5312», який ОСОБА_7 разом із спільниками розібрали на запчастини та здали на металобрухт, приносив їй дохід 10 000 грн. у місяць. Потерпіла ОСОБА_11 вказала, що у зв`язку із крадіжкою матеріалів для білбордів, вона не змогла вчасно виконати замовлення клієнтів, що спричинило збитки, частину викрадених у потерпілої труб і швелерів було повернуто, але їх використання за призначенням стало не можливим, оскільки вони порізані. Потерпілий ОСОБА_9 вказав, що скоєні ОСОБА_7 злочини спричинили йому сильні душевні переживання, почуття приниження, образи, розлади здоров`я, порушення актуальних життєвих планів та перспектив. Негативні наслідки злочину потерпілий ОСОБА_9 відчуває й досі, адже шкода, завдана злочином, не усунута.

У судовому засіданні 16.05.2016 року при розгляді апеляційної скарги представника потерпілих, цивільних позивачів ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_7 було надано письмові заперечення. ОСОБА_7 зазначив, що посилання на неправомірність врахування, як пом`якшуючих обставин каяття, сприяння встановленню істини по справі та позитивної характеристики є безпідставними. Натомість вказує, що при призначенні покарання судом першої інстанції було враховано, що злочини були вчинені внаслідок неправомірних дій потерпілого ОСОБА_9 , адже він не сплачував обвинуваченому ОСОБА_7 заробітної плати та використовував його матеріальну залежність у своїх корисливих інтересах. Внаслідок цього у обвинуваченого ускладнилися відносини із дружиною, його перестали поважати близькі. На думку обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначене підпадає під ознаки пом`якшуючих обставин передбачених п.5,6 ч.1 ст.66 КК України. Щодо характеристики, наданої йому за місцем реєстрації, то вона не містить негативних посилань, отже є позитивною за своїм змістом.

Також, обвинувачений підкреслює, що має на утриманні дитину, про яку постійно піклується, як і належить батькові.

ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції не обґрунтовано задоволив цивільні позови потерпілих у частині відшкодування моральної шкоди, адже вона не підтверджена жодними доказами. Відтак, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника потерпілих, цивільних позивачів ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, доводи прокурора, який вважає, що вирок є законним та обгрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.185, ч.1 ст.289 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано та враховано повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, наявність на утриманні дитини. Також, при ухваленні вироку та призначенні обвинуваченому покарання, судом першої інстанції враховано особу ОСОБА_7 , зокрема посередню характеристику за місцем реєстрації, відсутність судимостей чи притягнення до кримінальної відповідальності в минулому. Таким чином, місцевим судом при призначенні покарання ОСОБА_7 враховано всі обставини, що впливають на призначення покарання.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання в межах санкцій ч.1 ст.185, ч.1 ст.289 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином обґрунтував можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України і дійшов правильного висновку, щодо можливості виправлення та перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, однак із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 визнані судом першої інстанції цивільними позивачами, а тому відповідно до вимог ст.ст.61,128 КПК України мають право підтримувати цивільний позов.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до п.6, 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.89 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам. Вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Заявлені потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 цивільні позови про стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 50 000 грн., ОСОБА_11 20 000 грн., ОСОБА_10 20 000 грн. моральної (немайнової) шкоди судом першої інстанції було задоволено частково.

Міськрайонним судом було прийнято до уваги, що в результаті вчинення крадіжки майна потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та угону моторолера ОСОБА_9 , вони перенесли душевний біль, тривалі переживання, погіршення стану здоров`я, негативні зміни в житті, адже злочинами був порушений нормальний ритм їхнього життя та суспільні зв`язки, витрачено час на відвідування правоохоронних органів і судових засідань.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при задоволенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 на користь потерпілих, цивільних позивачів, обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 - 10 000 грн., на користь ОСОБА_11 - 10 000 грн. та на користь ОСОБА_10 - 10 000 грн. Саме вказана сума моральної шкоди, яку суд стягнув на користь потерпілих, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Вказані висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для зміни чи скасування вироку суду не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2016 року відносно ОСОБА_7 без зміни.
Головуючий :

Судді: