Справа № 202/4390/16-к
УХВАЛА
Іменем України
19 липня 2016 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Республіки Вірменія у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання Міністерства юстиції України та доданих матеріалів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Суду загальної юрисдикції адміністративного району Шенгавіт м.Єреван від 18.06.2013 року засуджений до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна за вчинення злочинів, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 266( незаконне виготовлення наркотичних засобів в особо великих розмірах), статтею 34 та пунктом 2 частини третьої статті 266( замах на незаконне виготовлення наркотичних засобів в особливо великих розмірах) Кримінального кодексі Республіки Вірменія, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, цим же вироком суду ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною четвертою статті 266 (незаконне виготовлення прекурсорів з метою виготовлення наркотичних засобів) Кримінального кодексу Республіки Вірменії, за який йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 000 вірменських драм. Вказане діяння є кримінально карним відповідно до частини першої статті 311 Кримінального кодексу України, санкція якої передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на сирок до трьох років.

16 червня 2016 року на підставі Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, відповідно до ст. 606 КПК України , Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання. ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме його місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , він висловив письмове бажання бути переданим в Україну для відбування покарання.

У зв`язку з прийняттям рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України, Міністерство юстиції України просить суд привести вирок суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечив проти подання, вивчивши та перевіривши матеріали справи у їх сукупності,вважає за необхідне привести вирок суду загальної юрисдикції адміністративного району Шенгавіт м.Єреван Респулбіки Вірменія від 18.06.2013 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність з законодавством України з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставіЗакону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.

Статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а)повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку за закінчення цієї процедури.

Виходячи з положень ст. 10 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч.4 ст. 610 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.610 КПК України, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

При цьому суд, як це зазначено у ч.3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 висловив бажання бути переведеним в Україну, що підтверджується його письмовою заявою від 09.02.2016 року.

З наданого вироку суду загальної юрисдикції адміністративного району Шенгавіт м.Єреван від 18.06.2013 року ОСОБА_4 засуджений до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна за вчинення злочинів, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 266( незаконне, з метою збуту, виготовлення наркотичних засобів в особо великих розмірах), статтею 34 та пунктом 2 частини третьої статті 266( замах, з метою збуту, на незаконне виготовлення наркотичних засобів в особливо великих розмірах) Кримінального кодексі Республіки Вірменія, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, цим же вироком суду ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною четвертою статті 266 (незаконне виготовлення прекурсорів з метою виготовлення наркотичних засобів) Кримінального кодексу Республіки Вірменіі, за який йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 000 вірменських драм. Згідно л листом Міністерства юстиції Республіки Вірменій від 27.05.2016 року рішенням Касаційного суду Республіки Вірменія від 28.03.2014 року обов`язок відшкодування штрафу у розмірі 100 000 вірменських драм скасовано.

Вирішуючи питання про приведення вироку у відповідність із законодавством України суд враховує наступні положення законодавства України.

Визначаючи статтю закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за кримінальний злочин, вчинений засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , як встановлено вироком суду Республіки Вірменія, вчинив незаконне виготовлення, з метою збуту, наркотичних засобів в особо великих розмірах, замах на незаконне виготовлення, з метою збуту, наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

Частина третя статті 307 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, в особливо великому розмірі.

Статтею 15 ч.2 КК України передбачена відповідальність за закінчений замах на вчинення злочину, у вироку суду, що знаходиться на розгляді, вказано, що злочин не було доведено до кінця, з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 ..

Таким чином, на момент вчинення інкримінованого злочину, відповідно до Кримінального кодексу України, дії ОСОБА_4 належать кваліфікації за ст. 307 ч.3;ст. 15 ч.2, ст. 307 ч.3 КК України, де передбачено покарання від девяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Засудженому призначено покарання за ст. 266 ч.3 КК Республіки Вірменія у виді 9 років позбавлення волі без конфіскації, за ст. 34, ст. 266 ч.3 КК Республіки Вірменія у виді 7 років позбавлення волі, відповідно до ст. 66 ч.4 Кримінального кодексу Республіки Вірменія, шляхом часткового складання, остаточно визначено покарання у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна, яке згідно ст. 9-11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, з урахуванням п.2 ч.4 ст. 610 КПК України зміні не підлягає.

Строк відбуття покарання слід рахувати з 05 червня 2016 року.

При цьому визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 9-11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, ст.ст. 602,606,609,610 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Привести вирок Суду загальної юрисдикції адміністративного району Шенгавіт м.Єреван Республіки Вірменія від 18.06.2013року , яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, засуджений за ст. 266 ч.3; ст. 34, ст. 266 ч.3; ст. 66 КК Республіки Вірменія до 10 років позбавлення волі без конфіскації майна у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_4 вважати засудженим за ст. 307 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на девять років без конфіскації, за ст. 15 ч.2, ст.307 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі, без конфісації.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України, шляхом часткового складання, остаточно визначити покарання у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 05.06. 2010 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали надіслати Міністерству юстиції України та центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Головуючий: ОСОБА_5