Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/396/16 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2016 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000958, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2014 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого в ТОВ «Украгроком», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу в сумі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1352 грн. 86 коп. за проведення експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 3000 грн. витрат за надання правової допомоги.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ПАТ «СК Провідна» та ТОВ «Украгроком» про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження за наступних обставин. Так, 13 травня 2014 року близько 12 год. ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «OPEL ASTRA» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись у денний світлий час доби, погоді без опадів, по рівному та сухому асфальтному покритті в місті Олександрія Кіровоградської області, по вул. 50 років Жовтня зі сторони вул. Калініна в напрямку площі Леніна, грубо порушив Правила дорожнього руху, а саме п.1.3, п.1.4, п.1.5, п.2.3 (б,д). Під час руху проявив власну необережність та наближаючись до перехрестя із площею Леніна, на якій організовано круговий рух транспорту, в порушення п. п. 10.1 та 12.1 ПДР України, будучи достатньо проінформованим про заокруглення проїзної частини вправо по ходу свого руху, наблизився до заокруглення дороги з круговим рухом та маючи намір продовжити рух у зазначеному напрямку, через невірно обрану швидкість руху, не переконався, що виконуваний маневр буде безпечним. В подальшому ОСОБА_10 , наближаючись до заокруглення проїзної частини дороги, виявив двох велосипедистів, які рухалися попереду у попутному напрямку, котрі управляли велосипедами біля правого краю проїзної частини дороги, та, здійснивши безпечне випередження першого велосипедиста, продовжив рух далі. Наближаючись до другого велосипеда, під керуванням ОСОБА_7 , котра рухалася попереду у попутному напрямку, ОСОБА_10 проявив особисту неуважність та безпечність, і під час здійснення її випередження, в порушення вимог п. п. 13.1 та 13.3 ПДР України, обрав небезпечний боковий інтервал між автомобілем та велосипедом, що в свою чергу створило небезпеку для дорожнього руху та в момент зміни напрямку руху (вправо) допустив дотиковий контакт задньою правою частиною керованого ним автомобіля із лівою частиною керма велосипеда «Україна» під керуванням ОСОБА_7 . Від контактування транспортних засобів ОСОБА_7 втратила рівновагу, внаслідок чого впала на проїзну частину дороги, при цьому отримала тілесні ушкодження у вигляді: вторинного відкритого внутрішньо-суглобового перелому лівої плечової кістки, внутрішньо-суглобового перелому ліктьового паростку лівої ліктьової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №413 від 28.08.2014 року віднесені до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок суду, яким визнати винним ОСОБА_10 за ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки. Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1352 грн. 86 коп. за проведення судових експертиз. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 3000 грн. витрат за надання правової допомоги. Посилаючись на те, що призначаючи ОСОБА_10 покарання у виді штрафу в сумі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, суд недотримав вимоги пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Судом не дано належної оцінки тому, що ОСОБА_10 під час судового розгляду кримінального провадження фактично не визнавав своєї вини та попри наявність висновку інженерно-транспортної експертизи №1659 від 26.09.14 згідно якого, в даній дорожній ситуації належні дії водія автомобіля «OPEL ASTRA» держаний номер НОМЕР_1 , перед початком зміни напрямку руху для забезпечення безпеки дорожнього руху та можливості уникнення ДТП регламентувалися вимогами п.2.3 «б», п.10.1 та 13.1 ПДР. Проведене дослідження показує, що умовою, яка могла забезпечити безпеку і можливість запобігання ДТП для водія автомобіля «OPEL ASTRA» в описаній дорожній ситуації, є належне виконання ним вимог п.2.3 «б», п.10.1 та 13.1 на ПДР, тобто бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну та рухаючись в попутному напрямку з велосипедистом на одному з ним рівні, обрати такий безпечний інтервал, при якому водій автомобіля при зміні напрямку руху (виконанні маневру повороту праворуч на перехресті) зможе постійно контролювати та підтримувати обраний безпечний інтервал. В даній дорожній ситуації при своєчасному належному виконанні водієм автомобіля «OPEL ASTRA» державний НОМЕР_1 вимог п.2.3 «б», п.10.1 та 13.1 на ПДР України, ОСОБА_10 мав технічну можливість не створювати умов, які в подальшому призвели до ДТП, а саме мав можливість уникнути контактування з велосипедисткою ОСОБА_7 . ОСОБА_10 вказував, що саме ОСОБА_7 порушила правила дорожнього. Вказаний факт свідчить, що останній не зробив належних для себе висновків щодо дотримання ПДР України і будучи переконаним в своїй правоті, і в майбутньому буде обирати такий інтервал, який він обрав при здійсненні маневру 13.05.14, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Також вказав, що у мотивувальній частині вироку не узгоджується твердження суду про те, що ОСОБА_10 визнав вину та розкаявся, та відсутність обставин, пом`якшуючих покарання. З вказаного, можна зробити висновок, про те що, визнання своєї вини та розкаяння під час судових дебатів ОСОБА_10 суд не прийняв як пом`якшуючу обставину і вона не може бути врахована при призначенні покарання. Крім того, ОСОБА_10 жодним чином не відшкодував потерпілій ОСОБА_7 завдані злочином збитки. Тому заява про каяття ОСОБА_10 не є щирою, а є формальною і зробленою лише для пом`якшення покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просив вирок суду першої інстанції змінити та виключити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік. Посилаючись на те, що за вісімнадцять повних років керування автотранспортом він лише тричі притягувався до адміністративної відповідальності, останнє правопорушення було скоєно у 2011 році. Відповідно вимог ст. 39 КУпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню протягом року, з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, а тому посилання суду першої інстанції на вказану обставину вважає необґрунтованою.

Вказав, що не працює водієм, однак позбавлення права керувати транспортними засобами суттєво обмежить можливість виконання службових обов`язків, оскільки технічні пристрої, які він обслуговує, знаходяться в різних місцях Кіровоградської області. Зазначив, що призначаючи йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд першої інстанції мотивував рішення з порушенням Загальної частини КК України.

Звертає увагу на те, що ДТП, сталося за участі двох водіїв: автомобіля та велосипеда. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність та справедливості обраного заходу примусу набуває значення дослідження характеру порушень, які вчинив кожен із водіїв. Натомість у цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції в ухваленому вироку такого дослідження не навів. На його думку, його вина могла бути зменшена, якщо б суд врахував дані, що водій велосипеда ОСОБА_7 при здійсненні маневру повороту вправо (перед зіткненням) рухалась з боковим інтервалом 0,8 м до правого краю проїзної частини (згідно її пояснень наданих під час судового засідання), а місце зіткнення транспортних засобів на відстані 1,5 м від правого краю проїзної частини (згідно протоколу ОМП). Тобто, потерпіла під час маневрування, також вчинила певні дії на зближення транспортних засобів, які він не міг передбачити при обрані безпечної дистанції.

Вказав, що враховуючи допущені судом порушення при призначенні ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 286 КК України додаткового покарання, конкретні обставини справи, за якими від дій ОСОБА_10 тяжких наслідків не настало, позитивних даних про особу засудженого, вважає можливим змінити вирок суду та виключити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В заперечені на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просила у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити, мотивуючи тим, що внаслідок зіткнення з автомобілем під керуванням обвинуваченого ОСОБА_10 вона отримала травму лівої руки, для лікування якої їй у травматологічному відділенні Олександрійської міської лікарні № 1 двічі робили хірургічні операції - 16 травня 2014 року та 17 лютого 2015 року. Під час перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні нею на придбання ліків і медичних препаратів були витрачені грошові кошти на загальну суму 16369 грн. 24 коп. Обвинувачений ОСОБА_10 жодного разу її не відвідав у лікарні, станом її здоров`я не поцікавився, жодної копійки на покриття моїх витрат на лікування мені не відкошував і навіть не пропонував гроші на відшкодування матеріальних збитків, а також у відшкодування моральних страждань.

Вказала, що повністю погоджуюся з доводами прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального порушення та особі обвинуваченого. Згодна з позицією прокурора, що виходячи з поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 як під час проведення досудового слідства, так і в ході розгляду матеріалів кримінального провадження у суді не вбачається доказів щирого каяття обвинуваченого. Зазначила, що тілесні ушкодження, які нею були отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_10 , призвели до невиправного погіршення стану її здоров`я, що вказує на наявність тяжких наслідків кримінального правопорушення, які повинні враховуватися судом, наряду з іншими обставинами, при призначенні покарання. Вказала, що виходячи з характеру допущених обвинуваченим ОСОБА_10 порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення кримінального правопорушення, мірою покарання, яка буде достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових порушень у сфері безпеки дорожнього руху, є покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. З доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо незаконності вироку Олександрійського міськрайонного суду у частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік вона не погоджується. Крім того вказала, що за даними роздруківки ДАІ щодо порушень правил дорожнього руху водієм ОСОБА_10 17.06.2008 року та 20.09.2008 року відносно цього водія інспектором ДАІ було складено протоколи за ч.1 ст.122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху, тобто водій ОСОБА_10 незважаючи на застосування відносно нього адміністративного стягнення через два місяці повторно вчинив таке ж саме порушення правил безпеки дорожнього руху. 02.03.2011 року інспектором ДАІ відносно ОСОБА_10 складено протокол за ч.2 ст. 122 КУпАП - порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть. Таким чином, є усі підстави вважати, що порушення правил безпеки дорожнього руху з боку водія ОСОБА_10 носять систематичний характер, оскільки після застосування відносно цього водія адміністративного стягнення він продовжує вчиняти такі самі порушення правил дорожнього руху, за які вже раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Вказала, що у своїх поясненнях обвинувачений ОСОБА_10 пояснив суду, що у момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди у нього була обідня перерва, 13 травня 2014 року він керував автомобілем «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_1 за згодою орендаря цього транспортного засобу, зранку використовував автомобіль у своїх особистих справах, зокрема, для того щоб відвезти вагітну дружину у лікарню. З огляду на всі ці обставини при ухваленні вироку у справі суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 не працює водієм та відповідно призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік не призведе до обмеження його можливостей виконувати свої службові обов`язки за місцем роботи.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечили проти апеляції прокурора, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив відмовити в апеляції обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_7 та в її інтересах адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, та просили відмовити в апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляція обвинуваченого та прокурора у кримінальному провадженні не підлягають задоволенню з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, в межах поданих апеляцій, колегія суддів вважає, що досудове та судове слідство у кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин фактично встановлених вироком суду першої інстанції є правильним оскільки ґрунтуються на сукупності зібраних і досліджених у судовому засіданні доказах.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 вину в вчиненні злочину не визнав. Пояснив, що 13.05.2014 року рухався на автомобілі «OPEL ASTRA» по середині проїзної частини вул. 50 років Жовтня в м. Олександрії Кіровоградської області. По ходу руху, перед заокругленням дороги, обігнав потерпілу, яка рухалася на велосипеді. Він їхав зі швидкістю приблизно 25 км/год., а потерпіла рухалася зі швидкістю приблизно 15 км/год. Коли повертав, то почув черкаючий звук. В дзеркалі автомобіля побачив, що велосипедистка впала. Відразу зупинив автомобіль, викликали швидку допомогу і потерпілу доставили в лікарню. Моменту зіткнення його автомобіля з велосипедом потерпілої ОСОБА_7 не бачив, чув лише звук. В результаті ДТП в автомобілі було пошкоджене заднє крило. Вважав, що ним не було порушено Правил дорожнього руху, а порушення допустила ОСОБА_7 , яка мала намір не повертати на заокругленій дорозі, а їхати прямо. Зазначив, що пропонував потерпілій кошти для її лікування, але потім не дійшов згоди щодо суми матеріальної шкоди з сином потерпілої. В судових дебатах визнав свою вину у вчиненні злочину, у вчиненому розкаявся, попросив вибачення у потерпілої. У судовому засіданні апеляційної інстанції обґрунтовуючи подану апеляцію вказав, що вину у вчиненому визнає повністю та кається і просить вибачення у потерпілої.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_10 у скоєнні кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового та судового слідства і, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 13 травня 2014 року разом з знайомим ОСОБА_12 рухалися на велосипедах по вул. 50 років Жовтня в м. Олександрії по напрямку свого руху біля бордюрів. Останній їхав за нею. ОСОБА_10 обігнав її на автомобілі, не подаючи звукових сигналів. Коли він повертав, то зачепив її велосипед і вона впала на проїзну частину;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 13 травня 2014 року разом з знайомою ОСОБА_7 рухалися на велосипедах по вул. 50 років Жовтня в м. Олександрії. Біля перехрестя, при повороті праворуч, ОСОБА_10 , обганяючи ОСОБА_7 , яка рухалася на велосипеді з невеликою швидкістю, зачепив останню. Звукових сигналів при обгоні не подавав. В результаті зіткнення ОСОБА_7 проїхала приблизно 1-1.5 метри і впала на землю, а ОСОБА_10 після зіткнення проїхав приблизно 3 метри. На місці падіння потерпілої ОСОБА_7 була кров на асфальті. Потім приїхала швидка допомога і забрала останню у лікарню;

- показаннями судового експерта ОСОБА_13 , який надав по даній справі висновок експерта № 1659 від 26.09.2014 року інженерно-транспортної ( авто технічної) експертизи, про те, що надані ним висновки в експертизі ґрунтувалися на матеріалах кримінального провадження, наданих слідчим. Мав також значення і попередній висновок інженерно-транспортної експертизи №265 від 08.09.2014 року, а саме напрямок пошкодження - спереду назад уздовж поздовжньої осі автомобіля;

- показаннями експерта ОСОБА_14 ,який надав по даній справі висновок експерта інженерно-транспортної експертизи №265 від 08.09.2014 року про те, що ним оглядалися транспортні засоби, а саме автомобіль і велосипед. Транспортні засоби не вилучалися і вони були надані власниками для огляду. Транспортні засоби оглядалися окремо. Були проведені порівняльні дослідження та розташування від рівня опорної поверхні. Встановлено, що велосипед контактував рукояткою рульового керування з заднім правим крилом автомобіля, встановлена спрямованість спереду назад уздовж повздовжньої осі автомобіля. Слід на автомобілі розмазаний від рукоятки велосипеда.

Крім того, вина ОСОБА_10 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

- висновком судово-медичної експертизи №413 від 28.08.2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: вторинного відкритого внутрішньо-суглобового перелому лівої плечової кістки, внутрішньо-суглобового перелому ліктьового паростку лівої ліктьової кістки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості з розладом здоров`я на термін понад 21 добу.( т.1 а. с. 101-104)

- висновком експерта №69 від 17.09.2015 року комісійної судово-медичної експертизи, згідно якої в теперішній час у ОСОБА_7 має місце посттравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу, посттравматична нейропатія ліктьового нерву зліва, стійка нейрогенна контрактура 3-4-5 пальців лівої кисті з вираженим порушенням функції лівої кисті. Даний стан визвав стійку втрату загальної працездатності, процент стійкої втрати загальної працездатності відповідає 25% і за цією ознакою відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, які викликали стійку втрату працездатності менше як на 1/3 згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.01.1995 року № 6 п. п. 2.2 «г» , 2.2.3 ( т.2 а. с. 201-204 );

- протоколом проведення слідчого експерименту з схемою до протоколу від 18.07.2014 року за участю свідка ОСОБА_15 , згідно якого останній розповів, що 14.05.2014 року він був свідком ДТП на перехресті 50 років Жовтня та пл. Леніна. Велосипед потерпілої знаходився на відстані 1.6 метрів від правого краю проїзної частини, місце зіткнення знаходилося на відстані 2 метрів від бордюрного каменю ( т.1 а.с.54-56);

- протоколом проведення слідчого експерименту з схемою та фото таблицями від 18.08.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого остання розповіла про обставини ДТП, а саме, що 13.05.2014 року рухалася на велосипеді «Україна» по вул. 50 років Жовтня в напрямку пл. Леніна в м. Олександрії на відстані приблизно 1 м. від правого краю проїзної частини. Біля заокруглення дороги її почав обганяти легковий автомобіль чорного кольору. Передньою частиною автомобіль її обїхав, а задньою частиною зачепив за кермо її велосипеда. Від контакту втратила рівновагу та по інерції проїхала приблизно 2 метри та впала на землю. Перед контактом не змінювала свій напрямок руху, рухалася плавно, не виляючи. Місце контакту встановлено на відстані 1.5 метра від правого краю проїзної частини та 1.4 метри від перехрестя з вул.50 років Жовтня. Місце падіння розташоване на відстані 3.7 м від місця контакту та 2.4 м від правого краю проїзної частини ( т.1 а. с. 63-73);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 із схемою та фото таблицею, в ході якого свідок пояснив, що 14.05.2014 року рухався на велосипеді « Україна» по вул. 50 років Жовтня, попереду нього на велосипеді рухалася потерпіла ОСОБА_7 .Коли остання почала рухатися по заокругленню перехрестя, то її обігнав автомобіль чорного кольору , який не витримавши бокового інтервалу, зачепив задньою частиною автомобіля кермо велосипеда ОСОБА_7 . Від даного контакту велосипедистка втратила керування та впала ( т.1 а. с. 74-81);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.05.2014 року із схемою, підписаною ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_12 та фото таблицею. Згідно даного протоколу місцем ДТП є перехрестя проїзних частин пл. Леніна та вул. 50 років Жовтня в м. Олександрії Кіровоградської області, дорожнє покриття асфальтне сухе. Стан транспортних засобів на місці пригоди: автомобіль «OPEL ASTRA» державний номер НОМЕР_1 має на правому задньому крилі прочерчену лінію на лаковому покритті, велосипед « Україна» жіночий зеленого кольору візуально пошкоджень не має ( т.1 а. с. 4-12);

- протоколом огляду місця події від 11.08.2014 року із схемою до протоколу, згідно якого місцем пригоди є перехрестя вул.50 років Жовтня та пл. Леніна в м. Олександрії. В ході огляду встановлено, що перед перехрестям з площі Леніна по вул. 50 років Жовтня встановлений дорожній знак «Рух по колу» на відстані 13 метрів від перехрестя. Ширина вулиці 50 років Жовтня перед перехрестям становить 8.3 м до границі перехрестя, а по площі Леніна 9.6 м до границі перехрестя, радіус заокруглення дороги склав 3.6 м. ( т.1 а. с.60-62);

- висновком інженерно-транспортної експертизи №265 від 08.09.2014 року із фото таблицею, згідно якої встановлено, що велосипед «Україна» контактував виступаючою частиною, а саме рукояткою рульового керування з заднім правим крилом автомобіля «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_1 . На даному автомобілі маються потертості лакофарбового покриття, які розташовані в районі заднього правого крила, а саме в задній частині кузова, які відображають спрямованість спереду назад уздовж поздовжньої осі автомобіля (т.1 а. с. 109-114);

- висновком експерта № 1659 від 26.09.2014 року інженерно-транспортної авто технічної експертизи, згідно якої в даній дорожній ситуації належні дії водія автомобіля «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_1 , перед початком зміни напрямку руху для забезпечення безпеки дорожнього руху та можливості уникнення ДТП регламентувалися вимогами п.2.3 б», п.10.1 та 13.1 ПДР. Проведене дослідження показує, що умовою, яка могла забезпечити безпеку і можливість запобігання ДТП для водія автомобіля «OPEL ASTRA» в описаній дорожній ситуації, є належне виконання ним вимог п.2.3 «б»,п.10.1 та 13.1 ПДР, тобто бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну та рухаючись в попутному напрямку з велосипедистом на одному з ним рівні, обрати такий безпечний інтервал, при якому водій автомобіля при зміні напрямку руху (виконанні маневру повороту праворуч на перехресті) зможе постійно контролювати та підтримувати обраний безпечний інтервал. В даній дорожній ситуації при своєчасному належному виконанні водієм автомобіля «OPEL ASTRA» , державний номер НОМЕР_1 вимог п.2.3 "б", п.10.1 та 13.1 ПДР України, він мав у своєму розпорядженні технічну можливість не створювати умов, які в подальшому призвели до ДТП, а саме мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути контактуванню з велосипедисткою ОСОБА_7 . Так як на схемі огляду місця пригоди не зафіксована будь-яка слідова інформація перед зіткненням транспортних засобів або безпосередньо в місці зіткнення, то встановити траєкторію руху транспортних засобів перед зіткненням експертним шляхом не представляється можливим, тому на даному етапі перевірити покази водіїв та свідків пригоди в частині траєкторії руху перед зіткненням експертних шляхом не представляється можливим. Можна сказати, що в разі зміни напрямку руху водієм велосипеда (повороту вліво) безпосередньо перед зіткненням, на автомобілі повинні були б залишитися сліди від переднього колеса велосипеда, яке є поворотним та виступає на більшу величину ніж кермо велосипеда. Тому можна заключити, що в момент первинного контактування повздовжні вісі автомобіля та велосипеда рівнялися «о», що відповідає попутному руху транспортних засобів та до моменту утворення подряпини велосипедист рухався по одній траєкторії. Покази водія автомобіля «OPEL ASTRA» державний номер НОМЕР_1 , не відповідають дійсності в частині того, що він здійснив обгін велосипедистки перед перехрестям на відстані 12.1 м, а також в частині того, що велосипедистка після того, як він здійснив її обгін , ударилася в його автомобіль та напрямок удару був ззаду-наперед, оскільки фактично в момент утворення подряпини, велосипед знаходився попереду автомобіля( попереду утвореної на автомобілі подряпини). Враховуючи, що зіткнення транспортних засобів ( учасників ДТП) відбулося в районі заокруглення проїзної частини( згідно схеми огляду місця пригоди та показів свідків та учасників пригоди), тобто в момент коли обидва транспортні засоби знаходились в процесі повороту вправо, не виключена можливість утворення ушкоджень на автомобілі в момент, коли задня частина автомобіля «OPEL ASTRA» державний номер НОМЕР_1 , розпочала зміщуватися вправо до центру повороту автомобіля в момент його повороту праворуч. У даній дорожньо-транспортній ситуації водію велосипеда ОСОБА_7 з моменту виявлення тієї обставини, що на її смугу руху на повороті дороги вправо, раптово розпочинає зміщуватися задня частина автомобіля, який до цього рухався в попутному з нею напрямку, слід було відповідно до вимог п. 1.10 ПДР визначити дану ситуацію , як небезпечну для подальшого руху і згідно вимог п.12.3 ПДР ужити заходів до екстреного гальмування керованого нею велосипеда. Оскільки встановлено, що контакт автомобіля відбувся задньою правою його частиною з передньою лівою частиною велосипеда, тобто в момент, коли передня частина автомобіля вже проїхала велосипедистку, тому остання завчасно не могла бути проінформована про небезпеку, яка наближалася з лівого боку( раптове зменшення інтервалу між транспортними засобами, зміщення задньої частини автомобіля до центру його повороту в момент його повороту праворуч), оскільки після її випередження передньої частини автомобіля з дотриманням інтервалу вона ОСОБА_7 могла розраховувати на те, що автомобіль , який її випереджав , буде рухатися поряд з нею, постійно підтримуючи безпечний інтервал, тому через швидкоплинність утворення даного зіткнення та неможливість ОСОБА_7 своєчасного виявлення небезпеки для подальшого руху, вона, ОСОБА_7 була позбавлена будь-якої можливості вплинути на подальший хід розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній ситуації діями водія автомобіля «OPELASTRA» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 ( недотриманням безпечного інтервалу під час повороту на перехресті) для водія велосипеда ОСОБА_7 була створена така дорожня ситуація, в якій вона будь-якими своїми однобічними діями не мала технічної можливості уникнути контактування з автомобілем. Після контакту автомобіля з кермом велосипеда, рух велосипеда було переведено з звичайного в аварійний, тобто в такий, в якому водій велосипеда не має можливості контролювати його подальший рух, тому падіння велосипедистки на проїзну частину відбулося вже в аварійному режимі. Результати проведеного дослідження технічної можливості у водіїв автомобіля «OPEL ASTRA» державний номер НОМЕР_1 та водія велосипеда ОСОБА_7 уникнути ДТП, показують, що в даному випадку в причинному зв`язку з фактом ДТП (контактування транспортних засобів, що призвело до падіння велосипеда на проїзну частину) знаходяться саме невідповідні дії водія автомобіля «OPEL ASTRA» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 вимогам п.2.3 б», п.10.1 та 13.1 ПДР, який при зміні напрямку руху( повороті дороги вправо) на перехресті не дотримався безпечного інтервалу до транспортного засобу, який рухався в попутному напрямку ( т.1 а. с. 119-126);

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, за що його засуджено, колегія судів приходить до висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи. Колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_16 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції правильно критично віднісся до показань обвинуваченого ОСОБА_10 під час розгляду справи та під час проведення слідчих експериментів за його участю, так як його показання щодо місця ДТП, механізму зіткнення з велосипедом потерпілої не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому правильно врахував, що обвинувачений в судових дебатах визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю. Також районний суд правильно критично віднісся до показань свідка ОСОБА_15 , який змінював показання під час судового розгляду щодо місця ДТП та механізму зіткнення транспортних засобів, зазначаючи під час досудового розслідування, що не бачив моменту зіткнення, а в судовому засіданні зазначив, що бачив, як потерпіла ОСОБА_7 переднім колесом свого велосипеда вдарилася в автомобіль обвинуваченого, тобто вважав, що потерпіла мала намір їхати прямо, а не повертати на заокругленій дорозі. Показання даного свідка не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні по кримінальному провадженню доказами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, вчинений з необережності та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у судових дебатах вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та покаявся. Врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та призначив покарання обвинуваченому у вигляді штрафу, в межах санкції статті ст.286 ч.1 КК України, із позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік, яке із урахуванням на переконання колегії суддів є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Доводи прокурора щодо невідповідності призначеного основного покарання у виді штрафу ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та призначення ОСОБА_10 більш суворого покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки є необґрунтованими. На переконання колегії суддів суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_10 скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості скоєних з необережності, особу обвинуваченого який працює, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, в судових дебатах вину визнав повністю та покаявся. Врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин справи та призначив покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, яке є необхідними і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. При цьому колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_10 хворіє на хронічну хворобу серця, що підтверджується відповідною довідкою лікаря.

Також, колегія суддів також бере до уваги те, що в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 частково відшкодував потерпілій завдану матеріальну та моральну шкоду у розмірі 6000 грн. незважаючи на те, що потерпіла до нього із цивільним позовом не зверталася та того, що заявлений нею цивільний позов до ПАТ «СК Провідна» та ТОВ «Украгроком» за її заявою був районним судом залишений без розгляду. Крім того, колегія суддів також бере до уваги те що у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_7 не наполягала на призначенні суворої міри покарання обвинуваченому. (т.2 а.с.224).

Разом із тим, доводи обвинуваченого викладені в апеляції стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно призначив йому додаткове покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами на 1 рік є необґрунтованими. На переконання колегії суддів суд першої інстанції призначивши додаткове покарання обвинуваченому правильно врахував, що останній вчинив кримінальне правопорушення з необережності проте раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, водієм не працює.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що підстави для задоволення апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_10 відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4