У Х В А Л А

Справа № 183/2083/16

№ 1-кс/183/370/16

12 квітня 2016 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району, Дніпропетровської області, маючого неповну середню освіту, учня Перещепинського професійного ліцею, проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 6, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив :

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 03 квітня 2016 р. у вечірній час доби, ОСОБА_8 , перебуваючи в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_7 умисно позбавити життя раніше малознайомого йому ОСОБА_10 , з метою заволодіння належним йому автомобілем та іншим майном, на що останні надали свою згоду. Достовірно знаючи, що ОСОБА_10 займається перевезеннями осіб, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розподілили між собою ролі, а саме ОСОБА_8 повинен був зателефонувати ОСОБА_10 та під вигаданим наміром запросити останнього приїхати в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області для їх подальшого перевезення, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повинні були сісти в салон автомобіля на заднє пасажирське сидіння та в подальшому позбавити життя ОСОБА_10 шляхом удушення, а ОСОБА_9 повинен був сісти на переднє пасажирське сидіння праворуч від ОСОБА_10 та під час удушення наносити останньому удари руками в голову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 08 квітня 2016 р. біля 21 год. 00 хв. ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_10 та попросив його приїхати в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області з метою перевезення до м. Новомосковська Дніпропетровської області, на що останній погодився. По приїзду на автошляху «Харків Сімферополь» біля повороту до с.Кільчень Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 по завчасно обумовленому плану сіли до салону автомобіля марки «ВАЗ 2171» Лада Пріора з державним номером НОМЕР_1 згідно раніше розподілених ролей та для підтвердження своїх намірів проїхати до м.Новомосковська Дніпропетровської області надали за проїзд ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 250 грн. Однак, як тільки ОСОБА_10 почав рухатися у напрямку м. Новомосковська, ОСОБА_8 , перебуваючи позаду нього, накинув останньому на шию завчасно підготовлену мотузку та почав її здавлювати. ОСОБА_7 , що також перебував на задньому пасажирському сидінні, став допомагати йому в цьому. ОСОБА_9 , що перебував на передньому пасажирському сидінні поряд з водієм, став умисно наносити ОСОБА_10 удари руками в обличчя. Побачивши, що ОСОБА_10 перебуває без ознак життя, ОСОБА_8 після зупинення автомобіля вийшов з нього та переконався в тому, що ОСОБА_10 помер, а саме перевірив відсутність пульсу та серцебиття. Упевнившись, що ОСОБА_10 знаходиться без ознак життя, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 сховали тіло ОСОБА_10 в лісосмузі, розташованій поблизу автошляху «Харків-Сімферополь» біля повороту на с. Кільчень Новомосковського району Дніпропетровської області, а самі з метою приховати сліди злочину труп ОСОБА_10 , на автомобілі останнього поїхали за місцем мешкання ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 , за лопатами, маючи за мету в подальшому закопати тіло ОСОБА_10 .. Повернувшись до лісосмуги, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 поклали труп ОСОБА_10 до багажника автомобіля та поїхали у визначене ними місце в напрямку с.Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області. Однак на шляху до визначеного місця ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 зупинилися, оскільки їх помітили невстановлені в ході досудового розслідування особи, внаслідок чого їм не вдалося закопати труп ОСОБА_10 .. Вирішивши, що їх можуть впізнати, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 залишили автомобіль марки ВАЗ 2171» Лада Пріора з державним номером НОМЕР_1 , та труп ОСОБА_10 , що перебував у багажнику, після чого з місця злочину втекли.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані слідчим за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство з корисливих мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР за №0001319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.6, п.12 ч. 2 ст.115 КК України.

Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_7 кримінальному правопорушенню підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_7 , яке підтримав, мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання лише позбавлення волі, вчинив особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства, заздалегідь планував вчинення злочину, а після його вчинення з місця злочину втік, що свідчить про те, може переховуватися від органів досудового розслідування, тому ніякий запобіжний захід крім тримання під вартою обрати не можливо, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, сам ОСОБА_7 намагався приховати сліди злочину закопати труп, про вчинення злочину не повідомив органи влади, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав, вказав, що нікого не вбивав, вважає, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід.

Захисник ОСОБА_4 вказала, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як слідчим порушено вимоги ст. 184 КПК України щодо складання клопотання, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказаний слідчим в клопотанні не доведений та нічим не підтверджується, ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України взагалі не мотивований. Крім того ОСОБА_7 має постійне місце проживання, живе разом з батьками та сестрою, своєчасно буде з`являтися до слідчого, є неповнолітнім, тому можливо обрати йому запобіжний захід домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 вказала, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ризик слідчим не вмотивований, ОСОБА_7 має постійне місце проживання і своєчасно буде з`являтися до слідчого, крім того він працює в домашньому господарстві, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання. Також слід суду врахувати, що ОСОБА_7 співпрацює зі слідством, визнав всі обставини, не мав умислу на вбивство, а мав намір тільки на пограбування, він на сьогодні не має загрози суспільству, тому можливо обрати йому запобіжний захід домашній арешт.

Суд, перевіривши законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухавши, доводи учасників судового процесу, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ «Ніколова проти Болгарії», дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельєр проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

При обранні запобіжного заходу суд також враховує принципи конвенційного прецедентного права, який передбачає одну із основних підстав: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, встановленого у рішенні у справі «Штеґмюллер проти Австрії»

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого п.6, п.12 ч. 2 ст.115 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, та його перебування на волі буде спонукати ОСОБА_7 до ухиляння від слідства, що дає суду беззаперечні підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, зможе переховуватися від слідства.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до п`ятнадцяти років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, суспільну небезпеку вчиненими діями в наслідок яких було вбито людину, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_7 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_7 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення у яких йому повідомлено про підозру, із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого задовольнити та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 01 год. 10 хв. 10 червня 2016 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала не набрала законної сили.

Суддя