Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/665/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2016 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи
виконання покарань ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції між Гусятинським районним судом та Копичинською виправною колонією ВК-112 заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого 27.06.2002 року місцевим судом Жидачівського району Львівської області за ст.185 ч.2, 15-185 ч.3, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Засуджений: 21.06.2004 року Колегією суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області за ст.ст. 15 ч.2-115 ч.2 п.1, 115 ч.1, 115 ч.2 п.9, 70 КК України до 14 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком місцевого суду Жидачівського району Львівської області від 27.06.2002 року і остаточно призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, по ст. ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.7 КК України виправдано.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.01.2016 року зараховано в строк призначеного покарання за вироком Колегією суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 21.06.2004 року строк попереднього ув`язнення з 04.11.2003 року по 27.07.2004 року у відповідності до ст.72ч.5 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі,-
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання так як довів своє виправлення.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання з 04.11.2003 року, кінець строку 04.11.2018 і вже відбув більше 3/4 частини строку покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в установах виконання покарань перебуває з 18.12.2003 року, за час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
За період відбування покарання у Замковій виправній колонії УДПтСУ в Хмельницькій області (№58) з 18.10.2004 року по 17.11.2014 року характеризувався негативно, допустив 39 ( тридцять дев`ять ) порушень установленого порядку відбування покарання, за які були накладені дисциплінарні стягнення. Стягнення погашенні у встановленому законом порядку. Заохочувався З (три) рази.
Міру призначеного покарання в Копичинській виправній колонії УДГІтОУ в Тернопільській області (№112) відбуває покарання з 15.12.2014 року. За час відбування покарання допустив 2 (два) порушення установленого порядку відбування, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Однак після проведеної з ним виховної та профілактичної роботи и змінив свою поведінку в кращу сторону, стягнення погашені у встановленому законом порядку і на даний час характеризується посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 1 (один) раз.
Працевлаштований у господарській обслузі робітником їдальні. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. До виконання робі т із благоустрою установи ставиться не завжди з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених.
Вину у скоєнні злочину засуджений ОСОБА_5 не визнав.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням, згідно ст.82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 04.11.2013 року. Постійно діючою комісією Замкової ВК№58 Хмельницької області засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів свого виправлення.
Суд враховує зазначене рішення комісії, так як саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально - психологічних чинників, які впливають на цей процес.
Частиною 2 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»(далі-Постанови) роз`яснює, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно пункту 17 Постанови при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд повинен ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обрання місця проживання і працевлаштування.
Доводи засудженого ОСОБА_5 про те, що нескоєнням правопорушень і дотриманням установленого порядку відбування покарання він підтвердив своє виправлення, суд оцінює критично, оскільки виправлення засудженого підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Згідно довідки про заохочення, стягнення ОСОБА_5 має 5 заохочень, 41 стягнення, які погашенні в установленому законом порядку .
Із характеристики вбачається , що засуджений став на шлях виправлення.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст.81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання - 04.02.2015 року. Постійно діючою комісією Копичинської ВК-112 від 13.02.2015 року, засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону.
Заслухавши засудженого ОСОБА_5 який просить задовольнити його клопотання, представника адміністрації колонії, думку прокурора які заперечують проти задоволення заяви даного засудженого, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення, він лише став на шлях виправлення, а тому йому слід відмовити в умовно-достроковому звільнені від відбування покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст. 537,539 КПК України, ст.81 КК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя : підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1