Справа № 346/5428/15-к
Провадження № 11-кп/779/181/2016
Категорія ч.2 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000772 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції прокурора Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаусово1 Першотравневого району Миколаївської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, не працює, судимого Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 11.08.2011 року за ст.185 ч.2, 304 ч.1,69 ,70 КК України до покарання у виді 800 гривень штрафу, котрого не сплачено та 210 годин громадських робіт, покарання в частині громадських робіт відбув, на утриманні має двоє малолітніх дітей, депутатом не являється, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2011 року у виді штрафу в розмірі 800 гривень і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт та штрафу в розмірі 800 гривень із самостійним його виконанням відповідно до ч.3 ст.72 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 13.09.2015 року біля 20.00 год., знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , де в подальшому, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, при зустрічі на сходовій клітці другого поверху, із своїм сусідом потерпілим ОСОБА_9 , вчинив із ним словесний конфлікт, в ході якого, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно головою наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар в область обличчя в ділянку носа, внаслідок чого потерпілому заподіяно тілесне ушкодження у виді відкритого перелому кісток спинки носа з травматичним набряком м`яких тканин носа, забійної рани та саднами спинки носа; садно на фоні травматичного набряку м`яких тканин, волосистої частини голови на межі потиличної та тім`яної ділянок ліворуч; закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку. Тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому спинки носа( з травматичним набряком м`яких тканин, саднами та забійною раною) та закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а садна (з травматичним набряком м`яких тканин) волосистої частини голови відносяться до легкого тілесного ушкодження, що стверджується висновком експерта № 261від 28.09.2015 року в зв`язку з чим потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у отоларингологічному відділенні Коломийської центральної районної лікарні з 15.09.2015р. по 25.09.2015р.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 125 КК України покарання у виді 240 годин громадських робіт, виключивши посилання на ч.1 ст. 71 КК України.

Звертає увагу апеляційної інстанції на те, що відповідно до вимог ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років, в разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Під час розгляду справи було встановлено, що вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2011 ОСОБА_8 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 800 гривень. Згідно ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення ОСОБА_11 від відбування покарання визначеного вироком суду.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував вимоги ст.80 КК України та безпідставно застосував ст.71 КК України та призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив вирок суду змінити в частині призначеного судом покарання;

Відповідно до вимог ч.4 ст.401 КПК України участь обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції не є обов`язковою, оскільки в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється правильність, встановлених судом першої інстанції, фактичних обставин вчиненого злочину, доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та юридична кваліфікація його дій, то ці питання відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував ч.1 ст.71 КК України та призначив обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі прокурором було допущено помилку, яка є очевидною і має технічний характер, оскільки останній замість ч.1 ст.71 КК України помилково послався на ч.1 ст.70 КК України.

Так , відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 був засуджений вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2011 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 304, ст. 70 КК України до сплати штрафу в розмірі 800 гривень та 210 годин громадських робіт. Покарання у виді 210 годин громадських робіт засуджений ОСОБА_8 відбув, однак штраф не сплатив і в цій частині вирок суду першої інстанції не було виконано.

Визначений законом дворічний термін для виконання вироку суду минув і під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та в апеляційній інстанції не встановлено даних які свідчать про те, що засуджений ухилявся від відбування покарання.

Стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч.3ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі ст.ст. 389, 390 КК України , оскільки ухилення від відбування покарання, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного попереднім вироком, суд першої інстанції безпідставно застосував ч.1 ст.71 КК України, приєднавши не відбуту частину покарання за попереднім вироком у виді штрафу в розмірі 800 грн. та самостійне його виконання відповідно до ч.3 ст. 72 КК України.

Згідно з п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при ухваленні вироку, в частині призначення обвинуваченому покарання було неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни судового рішення та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407,409 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з резолютивної та мотивувальної частини вироку вказівку суду про застосування ч.1 ст.71 КК України та про самостійне виконання вироку Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2011 року відповідно до ч.3 ст.72 КК України, яким ОСОБА_8 засуджено до штрафу в розмірі 800 гривень.

Вважати, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2016 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.125 КК України до остаточного покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4