Справа № 418/283/15-к
Провадження № 11-сс/782/89/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Міловського районного суду Луганської області у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Мілове Міловського району Луганської області, є громадянином України, військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України,

якою задоволено клопотання начальника СВ Міловського РВ ГУМВСУ у Луганській області та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

встановила:

Органи досудового слідства підозрюють ОСОБА_7 у вчиненні 24.03.2015 року о 03-00 годині терористичного акту за попередньою змовою з трьома особами, а саме, пошкодженні шляхом вибуху РЛС «П-18», розташованої на території військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , чим державі було завдано збитків на суму 1 467 017, 46 грн. та поставлено в небезпеку життя та здоров`я громадян.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється,- особливо тяжке; провина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними доказами, він може переховуватися від органів досудового слідства або суду і, перебуваючи на волі, може продовжувати свою злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини по справі.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання та взяття ОСОБА_7 під варту, в обґрунтування своїх висновків зазначив, що у судовому засіданні встановлено наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, яке є особливо тяжким; існування ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України та відсутність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

На судову ухвалу захисником ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, де він просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 .

Захисник зазначає про неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими порушення вимог ст.ст.210-211 КПК України при фактичному затриманні ОСОБА_7 05.06.2015 року, про що зазначали у своїх скаргах прокурору близькі родичі ОСОБА_7 безпосередньо після його затримання.

Посилається на те, що єдиним доказом злочинної діяльності ОСОБА_7 є незавірена належним чином ксерокопія протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_9 , яку він вважає недопустимим доказом, тому що допит частково проводився в нічний час, не зрозуміло з яких підстав до участі в допиті було допущено захисника ОСОБА_10 та чи був цей захисник присутнім на допиті. У зв`язку з тим, що підозрюваний не несе відповідальності за завідомо неправдиві показання, свідчення ОСОБА_9 не можуть бути використані як достовірні докази.

Захисник також вважає, що прокурором не доведене існування ризиків, передбачених ч.1,5 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 мав постійне місце служби, сім`ю, неповнолітніх дітей, і даних про те, що він скоював інші кримінальні правопорушення , не існує.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 який підтримав у повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевірив у межах апеляційних вимог матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , та додані сторонами у судовому засіданні документи ,знаходить, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий чи прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зазначає відомості про кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, обставини, що свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, посилання на докази, що обґрунтовують ці обставини, обставини, які свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Тобто, ухвала слідчого судді повинна відповідати вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, передбаченими у ст. 370 КПК України.

Як вбачається зі змісту журналу судового засідання, даних носія технічної інформації, слідчим суддею ці вимоги були порушені.

Із змісту журналу судового засідання ( а.п. 18-21), даних носія технічної інформації вбачається, що під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого щодо обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу стороною захисту наголошувалось про незаконність затримання ОСОБА_7 без відповідного дозволу суду, у період з 05 по 09 червня 2015 року , та тримання його у цей період у відділку міліції та було заявлено відповідне клопотання про дослідження цієї обставини шляхом витребування журналу реєстрації прибулих осіб до Міловського райввіділу міліції, допиту з цього приводу відповідних осіб тощо.

Однак, слідчим суддею це клопотання не розглянуто і оцінка дійсності таких фактів не надана взагалі, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Ухвала судді також не містить аналізу перелічених у ст. 196 КПК України обставин щодо обґрунтованості оголошеної ОСОБА_7 підозри, мотивованих висновків про те, чи були доведені прокурором у судовому засіданні зазначені у клопотанні слідчого ризики, передбачені п.1,5 ст. 177 КПК України, причини неможливості застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів тощо.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне судову ухвалу скасувати на підставі ст. 410 КПК України та постановити нову.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підставі слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний чи обвинувачений можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК, України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суддя, суд повинен врахувати ризики, передбачені ст.177 КПК України та обставини, зазначені у статті 178 КПК України.

На вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення вказують дані протоколів допиту підозрюваного ОСОБА_9 ,від 19.05.2015, 9-10.06.2015 року, де він, неодноразово підтверджуючи свої покази, зазначив, що за пропозицією голови сільради ОСОБА_11 , маючи на меті вчиняти дії по дестабілізації ситуації у Міловському районі, зокрема, по підриву військової частини, розташованої у АДРЕСА_1 , з розрахунком на майбутню обіцяну винагороду. З цього приводу та на обіцяних умовах винагороди він почав спілкування з ОСОБА_7 і той погодився провести ОСОБА_9 із вибухівкою на територію військової частини НОМЕР_2 , залишався на місці, поки вибухівка закладалась 22 березня 2014 року, і здійснював допомогу ОСОБА_9 потрапити вдруге, 23 березня 2014 року, із іншою особою та вибухівкою, на територію військової частини, у результаті чого був здійснений підрив РЛС.

Колегія суддів вважає, що, відповідно до п.1 ч.1 ст. 194 КПК України надані слідчим докази свідчать про обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України та критично оцінює доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що цей доказ ( допит ОСОБА_12 ) є неналежним та недопустимим, оскільки при розгляді питання про обрання запобіжного заходу слідчому судді діючим законодавством надане право оцінювати вагомість наданих доказів як підстави для застосування певного виду запобіжного заходу, але не давати оцінку їх допустимості.

На наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та ( або) суду свідчить те, що ОСОБА_7 є мешканцем прилеглої на дуже близькій відстані від державного кордону України території, має вільну можливість перетину кордону та переховуватись на території іншої держави.

Разом з тим, прокурором не було надано достатньо обґрунтованих доводів існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України про можливість ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому він підозрюється, оскільки , з моменту внесення факту про підрив РЛС на території військової частини НОМЕР_1 у ЄРДР 24.03.2015 року до моменту затримання 05.06.2015 року ОСОБА_7 жодної підозри у скоєнні інших кримінальних правопорушень не оголошувалось.

При застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу колегія суддів також враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 258 КК України, яке належить до особливо тяжких злочинів і за вчинення якого передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі і вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190-114-1, 258-258-5, 260,261 КК України.

З огляду на це, колегія суддів, обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, розмір застави не визначає і не обговорює можливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Порушене у апеляційній скарзі захисника питання про те, що ОСОБА_7 затримувався на підставі та у спосіб, передбачений ст. 207-213 КПК України та про допущені при цьому істотні порушення вимог діючого кримінального процесуального законодавства було предметом судового розгляду, і з цього приводу була винесена ухвала слідчого судді від 18.06.2015 року про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_13 за необґрунтованістю викладених у ній вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 194, 405,407,422 КПК України, колегія суддів

ухвалила

Ухвалу слідчого судді Міловського районного суду Луганської області від 09 червня 2015 року про застосування щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.
Клопотання начальника СВ Міловського РВ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_14 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, на підставі п.5 ст. 176 КПК України.

Строк тримання під вартою обчислювати з 09 червня 2015 року.

Строк дії ухвали встановлюється по 07 серпня 2015 року включно.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді