Справа № 204/1740/16-к
Провадження № 1-в/204/1201/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України від 26.11.2015, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування засудженому ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України від 26.11.2015.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.05.2016, ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07.04.2016 скасовано, справу направлено на розгляд до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, оскільки клопотання адвоката ОСОБА_4 територіально підсудне Красногвардійському районному суду м.Дніпропетровська.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.94 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25.08.2011. При цьому, до строку покарання було зараховано строк знаходження ОСОБА_5 під вартою з 18.12.2000 по 05.02.2002. Крім того, ОСОБА_5 був затриманий 10.01.2014 у м.Києві, та з 10.01.2014 по 14.01.2014 перебував у Лук`янівскому СІЗО, 15.01.2014 був доставлений до Дніпропетровського СІЗО, 04.02.2014 був направлений до виправної колонії. 05.09.2014 прибув до Дніпропетровського СІЗО на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014 для ознайомлення з матеріалами справи, з зазначеного часу перебуває в СІЗО. Ні підставі чого, просить зарахувати зазначені проміжки часу у строк покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні уточнив заяву, просив зарахувати у строк покарання строк перебування ним під вартою з часу затримання 10.04.2000 по 13.04.2000, з 18.12.2000 по 05.02.2002, з 10.01.2014 по 04.02.2014, з 05.09.2014 по день винесення рішення. Період попереднього ув`язнення з 10.04.2000 по 13.04.2000 обґрунтовує мотивувальною частиною вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010, в якій зазначено, що ОСОБА_5 був затриманий та знаходився у Бабушкінському РВ як адміністративний правопорушник та пояснення про обставини скоєння ним злочину він давав у якості свідка. Період попереднього ув`язнення з 18.12.2000 по 05.02.2002 обґрунтовує посиланням на нього у вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010, за яким зазначений строк зарахований до строку покарання. Період часу з 10.01.2014 по 04.02.2014 обґрунтовує затриманням його у м.Києві 10.01.2014 та перебуванням у СІЗО м.Києва, з подальшим етапуванням до СІЗО м.Дніпропетровська, з якого його було направлено до виправної колонії. Період з 05.09.2014 по теперішній час обґрунтовує тим, що на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014 етапований для ознайомлення з матеріалами справи в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська. У зазначений проміжок часу він неодноразово приймав участь у судових засіданнях в судах першої та апеляційної інстанції за його скаргами на дії та бездіяльність посадових осіб під час досудового розслідування кримінальної справи у відношенні нього та час слухання її у суді. Крім того, засуджений посилався на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 30.12.2015, за якою засудженому зараховано у строк покарання час перебування його в СІЗО під час слухання кримінальної справи у відношенні нього у судах першої та апеляційної інстанції, а також час до його етапування до виправної колонії та час самого етапування, а також час перебування засудженого у СІЗО для участі у касаційному перегляді справи щодо нього, зазначаючи, що суд, при розгляді заявленого клопотання ОСОБА_5 , має за аналогією зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за дві дні позбавлення волі засудженому ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_5 посилався на те, що соціальна дискримінація щодо нього за Конституцією України є неприпустимою, враховуючи той факт, що особа, щодо якої слухалась справа в Оболонському районному суді м.Києва, був суддею, а він начальником виробництва, зазначивши, що винесення іншого рішення, аніж аналогічного ухвалі Оболонського районного суду м.Києва, буде розцінене ним як дії дискримінаційного характеру, які порушують його права. Крім того, засуджений просив окремою ухвалою відобразити правову позицію суду щодо виконання антідискримінаційного законодавства під час розгляду аналогічних клопотань, а також застосувати при винесенні рішення по заяві рішення за аналогічними справами національних судів.

Заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свого підзахисного.

Прокурор не заперечував проти зарахування у строк відбування покарання та перерахунку терміну попереднього ув`язнення засудженого з 18.12.2000 по 05.02.2002. З приводу терміну часу з 10.04.2000 по 13.04.2000, зазначив, що факт утримання ОСОБА_5 в статусі попереднього ув`язненого документально не підтверджений. З приводу зарахування періоду часу з 10.01.2014 по 04.02.2014 зазначив, що інформації щодо утримання ОСОБА_5 в СІЗО в якості попереднього ув`язнення, немає, проте є інформація щодо затримання його у виконання вироку суду, за яким його позбавлено волі, у зв`язку з перебуванням ним у розшуку, тому цей проміжок часу зарахуванню із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не підлягає. Проміжок часу з 05.09.2014 по теперішній час зарахуванню також не підлягає, оскільки за ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014 ОСОБА_5 було доставлено до СІЗО для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи щодо нього, крім того, за час перебування в СІЗО він написав ряд скарг до суду першої та апеляційної інстанції, що не є тимчасовим ув`язненням, оскільки вирок щодо нього набув законної сили та виконується.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, наданої на огляд суду, приходить до наступного.

ОСОБА_5 засуджений вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010, його визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.94 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Ухвалою суду апеляційної інстанції (а.с. 8- 10), вирок залишений без змін. Вирок набрав законної сили 25.08.2011, цей час ОСОБА_5 перебував у СІЗО.

Датою взяття під варту ОСОБА_5 є 18.12.2000, що встановлено зазначеним вироком суду. Відповідно до вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010, ОСОБА_5 зараховано строк тримання під вартою з 18.12.2000 по 05.02.2002. Зазначений час ОСОБА_5 був попередньо ув`язнений у СІЗО, тому зазначений строк зарахуванню та перерахунку за Законом України від 26.11.2015 №838-VIII підлягає.

Відповідно до довідки (а.с. 149) та копії рапорту (а.с.155), ОСОБА_5 був затриманий 10.01.2014 в м.Києві.

З відомостей щодо руху засудженого, зазначених в особовій справі відносно ОСОБА_5 , вбачається, що 10.01.2014 він прибув до СІЗО м.Києва, а 15.01.2014 був доставлений до Дніпропетровського СІЗО. З пояснень засудженого, термін часу з 10.01.2014 по 15.01.2014 він перебував у СІЗО у м.Києві.

Відповідно до матеріалів особової справи та довідки по особовій справі ОСОБА_5 04.02.2014 був направлений для відбування покарання до Жовтоводської ВК-26.

Відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014, ОСОБА_5 був доставлений 05.09.2014 до ДУВП №4, для ознайомлення з матеріалами справи, де він і знаходиться по теперішній час.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010 набрав законної сили 25.08.2011, про що свідчить копія розпорядження у матеріалах справи.

24 грудня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-У111 від 26 листопада 2015 року.

Відповідно до цього Закону частину 5 ст.72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку з цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

У строк попереднього ув`язнення за КПК України включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010, ОСОБА_5 зараховано строк тримання під вартою з 18.12.2000 по 05.02.2002. Зазначений час ОСОБА_5 був попередньо ув`язнений у СІЗО, тому зазначений строк зарахуванню та перерахунку за зазначеним законом підлягає.

Термін з 10.04.2000 по 13.04.2000, зарахуванню та перерахунку відповідно до вимог Закону України від 26.11.2015 №838-VIII не підлягає, оскільки факт знаходження ОСОБА_5 у статусі попередньо ув`язненого без ухвали слідчого судді нічим не підтверджується. Зазначений термін не зарахований у строк покарання у вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010, оскільки у мотивувальній частині вироку зазначено, що ОСОБА_5 перебував у РВ у статусі адміністративного правопорушника. Вирок суду є чинним. Крім того, копія листів з книги обліку доставлених до РВ з відомостями щодо доставки ОСОБА_5 до відділення міліції з приводу скоєння ним адміністративного правопорушення та його направлення з явкою до прокуратури (а.с. 183), копія протоколу огляду від 23.01.2001 (а.с.184), в якій зазначено, що ОСОБА_6 10.04.2000 відпущений з явкою до прокуратури, дата та час звільнення - 11.04.2000 18-00 год, серед доставлених до Бабушкінського РВ в період з 12 по 13 квітня 2000 року ОСОБА_5 не значиться, а також внесення даних до ЄРДР, зокрема, щодо незаконного утримання ОСОБА_5 у зазначений проміжок часу, не є доказами, які свідчать про затримання особи без ухвали слідчого судді чи суду, як і пояснення свідків з копій протоколів, долучених до матеріалів справи заявником та заяв осіб (а.с.166-169, 178-181), оскільки зазначені в протоколах та заявах відомості є суб`єктивним сприйняттям певних подій з боку осіб, що допитуються чи пишуть зазначені заяви, та не є встановленими фактами. Зазначені докази підлягають перевірці в межах кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за скаргами ОСОБА_5 , та в разі встановлення судом порушень, на які посилається заявник, та встановлення факту затримання ОСОБА_5 без ухвали слідчого судді чи суду у проміжок часу з 10.04.2000 по 13.04.2000, заявник матиме змогу звернутися до суду з заявою для вирішення питання про зарахування та перерахунку зазначеного строку у відповідності до Закону України від 26.11.2015 №838-VIII.

Проміжок часу з 10.01.2014 по 04.02.2014 зарахуванню та перерахунку за зазначеним законом не підлягає, оскільки в судовому засіданні встановлено, відповідно до копії рапорту (а.с.155), ОСОБА_5 було затримано як такого, що перебував у розшуку. 15.01.2014 ОСОБА_5 був доставлений до СІЗО м.Дніпропетровська, чекаючи на розподіл та етапування до виправної колонії, 04.02.2014 він прибув до ВК №26 що підтверджується довідкою (а.с.149) та відомостями щодо руху засудженого, зазначених на титульному аркуші в особовій справі відносно ОСОБА_5 .

За ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014, ОСОБА_5 був доставлений 05.09.2014 до Дніпропетровського СІЗО, для ознайомлення з матеріалами справи. При цьому, вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010 набрав законної сили 25.08.2011, що підтверджується копією розпорядження. Таким чином, зазначений проміжок часу ОСОБА_5 перебував у статусі засудженого, його фактично було затримано на виконання вироку суду, за яким його було позбавлено волі, після чого він очікував на розподіл та етапування до виправної колонії, що не є його попереднім ув`язненням, тому зарахуванню та перерахунку за Законом України від 26.11.2015 №838-VIII, не підлягає.

З приводу вимоги засудженого ОСОБА_5 щодо зарахування та перерахунку терміну часу з 05.09.2014 по теперішній час, суд приходить до наступного.

За ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014, ОСОБА_5 був доставлений 05.09.2014 до Дніпропетровського СІЗО для ознайомлення з матеріалами справи. При цьому, вирок суду, за яким ОСОБА_5 відбував покарання, набув законної сили, тому ОСОБА_5 ознайомлювався з матеріалами кримінальної справи вже у статусі засудженого.

28.05.2015 постановою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с.94), касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010 та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.08.2011, визнано такими, що не підлягають розгляду.

З довідок по особовій справі засудженого (а.с. 149-151,215) інформації щодо участі ОСОБА_5 у судових засіданнях ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, не зазначено.

Таким чином, термін часу з 05.09.2014 по 28.05.2015 зарахуванню та перерахунку не підлягає, оскільки в цей час ОСОБА_5 перебував у статусі засудженого за вироком суду, який набрав законної сили, знаходившись в СІЗО м.Дніпропетровська з метою ознайомлення з матеріалами справи, при цьому, безпосередньої участі у судовому засіданні у ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ не приймав.

Оцінюючи доводи ОСОБА_5 щодо перебування у СІЗО м.Дніпропетровська для участі у досудовому розслідуванні кримінальних проваджень, скоєних іншими особами, та у судовому розгляді кримінальних проваджень, суд приходить до наступного.

З пояснень засудженого ОСОБА_5 та з копій витягів з кримінального провадження (а.с. 144-148,154, 208-214), за скаргами ОСОБА_5 до ЄРДР внесені відомості щодо певних кримінальних порушень. З пояснень ОСОБА_5 , довідки по особовій справі (а.с. 149-151,215), вбачається, що, перебуваючи у СІЗО м.Дніпропетровська, він періодично скаржиться на дії певних посадових осіб, приймає участь у судовому розгляді у судах першої та апеляційної інстанції за зазначеними скаргами. При цьому, кожне з зазначених проваджень має власний номер внесення відомостей до ЄРДР та дату внесення таких відомостей.

У строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається, зокрема, строк перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. При цьому, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження. Судовий розгляд кримінального провадження за КПК України розпочинається з оголошення прокурором обвинувального акту.

З досліджених судом матеріалів справи, зокрема, з довідок по особовій справі (а.с. 149-151,215), які відображують рух засудженого за час тримання в ДУВП №4, судом не встановлено участь ОСОБА_5 у судовому розгляді кримінального провадження за період з 28.05.2015 по теперішній час. З довідки по особовій справі (а.с.149-151, 215) вбачається, що ОСОБА_5 виїжджає до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, Апеляційного суду Дніпропетровської області з метою розгляду скарг чи ознайомлення з матеріалами справи, та до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська для розгляду клопотання про застосування ч.5 ст.72 КК України. Випадків участі ОСОБА_5 у судовому розгляді кримінальних проваджень, судом не встановлено. Термін часу, на протязі якого засуджений приймає участь у судових засіданнях за розглядом скарг, враховуючи той факт, що участь особи у таких судових засіданнях не є обов`язковою та забезпечується виключно за ініціативою самого засудженого, враховуюче те, що засуджений має право оскаржувати дії посадових осіб та давати пояснення і перебуваючи у виправній колонії, а не у ДУВП, чи приймати участь у судових засіданнях в режиму відеоконференеції, як і термін його ознайомлення з матеріалами справи, у статусі засудженого, зарахуванню та перерахунку за зазначеним законом не підлягають. При цьому, суд враховує той факт, що в матеріалах справи та у матеріалах особової справи ОСОБА_5 відсутні документи, що підтверджують його етапування до ДУВП саме для участі у слідчих діях чи у судовому розгляді кримінальних проваджень, натомість, на день розгляду цього клопотання ОСОБА_5 перебуває у СІЗО на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2014 про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи. Таким чином, термін з 05.09.2014 по день винесення цього рішення зарахуванню та перерахунку не підлягає.

Дослідивши посилання засудженого на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 30.12.2015, за якою, на думку засудженого, за аналогією має бути розглянуто його клопотання, суд виходить з того, що в Україні не застосовується інститут прецедентного права, тому рішення суду першої інстанції не повинно бути за будь-якими обставинами за аналогією застосовано при розгляді іншим судом першої інстанції схожого питання. При цьому, суд не надає оцінку законності та вмотивованості рішенню іншого суду першої інстанції, оскільки надання такої оцінки не входить до компетенції суду першої інстанції.

З приводу посилань ОСОБА_5 на той факт, що винесення рішення за його клопотанням не за аналогією з рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 30.12.2015 щодо іншої особи будуть ним розцінені як дискримінаційні за певними ознаками, що є неприпустимим як за національним законодавством України, так і за нормами міжнародного права, а також щодо порушення його права на справедливий суд в особистих чи корупційних інтересах, порушення судової етики та присяги, та будуть оскаржені ним в національних та міжнародних установах, суд приходить до наступного.

Як вже було зазначено судом, рішення суду першої інстанції не є прецедентним для рішення іншого суду першої інстанції, кожне окреме клопотання та обставини, на які посилаються заявники, є індивідуальними, та підлягають з`ясуванню та дослідженню у судовому засіданні. Посилання ОСОБА_5 на дискримінацію за певними ознаками є надуманими, є його припущеннями, його право на справедливий суд не порушено, оскільки ОСОБА_5 звернувся до суду для захисту своїх інтересів, йому було роз`яснено його права, якими він у судовому засіданні користувався, ним було реалізовано його право на захист, оскільки у судовому засіданні його інтереси представляв професійний адвокат ОСОБА_4 , та він матиме можливість оскаржити судове рішення в разі незгоди з ним. Доводи щодо порушення його права на справедливий суд в особистих чи корупційних інтересах, порушення судової етики та присяги розцінюються судом як його власні припущення та зводяться з метою здійснення тиску на суд задля отримання необхідного йому рішення.

Зазначені висновки також підтверджує той факт, що з різноманітної практики судів України ОСОБА_5 вибрав саме таке рішення, яке максимально його влаштовує, та посилався саме на нього як на таке, що має бути застосовано при розгляді його клопотання. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ було надано лист щодо застосування ч.5 ст.72 КК України від 11.01.2016, в якому висловлено позицію ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо застосування окремих положень Закону України від 26.11.2015 №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», при цьому, висновки ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, співпадають з висновками суду при розгляді цього клопотання засудженого ОСОБА_5 та відрізняються від висновків Оболонського районного суду м.Києва в ухвалі від 30.12.2015, яка була за часом винесена раніше.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_5 щодо винесення окремої ухвали, в якій відобразити правову позицію суду щодо виконання антідискримінаційного законодавства під час розгляду аналогічних клопотань, а також застосувати при винесенні рішення по заяві рішення за аналогічними справами національних судів, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання в цій частині необхідно відмовити, оскільки розгляд зазначених питань перебуває поза компетенції суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_5 , який засуджений вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2010, за яким його визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.94 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.12.2000 до 05.02.2002 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1