АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
особи, що подала скаргу ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про проведення допиту свідка в дистанційному режимі.
На обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя послався на вимоги ч.2 ст. 232 КПК України, згідно якої, рішення про здійснення дистанційного досудового розслідування приймається слідчим, прокурором, а в разі здійснення у режимі відеоконференції допиту згідно із статтею 225 цього Кодексу слідчим суддею з власної ініціативи або за клопотанням сторони кримінального провадження чи інших учасників кримінального провадження. При цьому, зазначив, що частиною першою статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, зокрема п.7 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування самостійному оскарженню підлягає рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її ________________________________
Справа № 11-сс/796/1672/2016
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_7
представником, законним представником чи захисником, а оскільки рішення про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про допит свідка в дистанційному режимі слідчим не приймалось, стверджувати про наявність предмету оскарження неможливо.
Також, у своєму рішенні слідчий суддя вказав, що оскільки сторона кримінального провадження не зверталась до слідчого судді з клопотанням про дистанційний допит свідка ОСОБА_6 у режимі відеоконференції, у відповідності до вимог ст. 225 КПК України, вирішення питання про допит вказаного свідка в загальному порядку в режимі відеоконференції є виключною прерогативою слідчого (прокурора), який здійснює досудове розслідування.
На думку апелянта, слідчий суддя, відмовляючи у відкритті провадження за його заявою не дослідив та не надав належної правової оцінки доказам, які були додані до його заяви, що вказують на неможливість ОСОБА_6 прибути до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури на допит в якості свідка, а тому вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим.
Крім того, вказує, що застосування режиму відеоконференцій правоохоронними органами та судами передбачена рядом міжнародно-правових документів, зокрема, Європейською конвенцією про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року та двома додатковими протоколами до неї (1978 року та 2001 року), Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 2002 року, і станом на сьогоднішній день, органи досудового розслідування забезпечені технічними засобами, що надають можливість проводити допит дистанційно в режимі відеоконференції.
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого суддів від 20 квітня 2016 року адвокатом ОСОБА_5 подана з урахуванням положень ч. 3 ст. 395 КПК України, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, питання про поновлення цього строку окремому вирішенню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 232 КПК України, рішення про здійснення дистанційного досудового розслідування приймається слідчим, прокурором, а в разі здійснення в режимі відео конференції допиту згідно зі ст. 225 цього Кодексу слідчим суддею з власної ініціативи або за клопотанням сторони кримінального провадження чи інших учасників кримінального провадження.
При цьому, згідно приписів ч. 1 ст. 225 КПК України, допит свідка, потерпілого під час досудового розслідування в судовому засіданні проводиться у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань зазначених осіб, якщо через існування небезпеки для житя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність їх показань.
Відмовляючи на підставі ч.4 ст. 304 КПК України у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 ,про проведення допиту свідка в дистанційному режимі, слідчий суддя обгрунтовано зазначив, що кримінальне провадження не перебуває на розгляді суду і на даний час триває досудове розслідування, що сторони кримінального провадження не звертались до слідчого судді з клопотанням про допит ОСОБА_6 у відповідності з вимогами ст. 225 КПК України, а тому вирішення питання про допит вказаного свідка в режимі відеоконференції, є виключно прерогативою слідчого або прокурора, які здійснюють досудове розслідування.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 щодо незаконності прийнятого слідчим суддею рішення та можливості застосування режиму відеоконференції правоохоронними органами та судами, яка передбачена рядом міжнародно-правових документів, зокрема, Європейською конвенцією про взаємну допомогу у кримінальних справах, Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, колегія суддів вважає безпідставними і не приймає до уваги, оскільки у своїй заяві до суду про проведення допиту свідка в дистанційному режимі, заявник не навів жодного обґрунтування винятковості випадку пов`язаного з необхідністю такого допиту під час досудового розслідування в судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України або інших обставин, що можуть унеможливити допит свідка ОСОБА_6 в суді або вплинути на повноту чи достовірність її показань.
Виходячи зі змісту положень частини 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені визначені у цій статті дії, рішення чи бездіяльність щодо нездійснення у передбачений цим Кодексом строк, які були вчинені слідчим або прокурором відповідно до вимог та за правилами цього Кодексу.
Крім того, пунктом 7 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування самостійному оскарженню підлягає рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, а оскільки з матеріалів судового провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 та доводів викладених в його апеляційній скарзі не вбачається, що останній звертався до слідчого з клопотанням щодо здійснення такої слідчої дії як проведення допиту свідка ОСОБА_6 в дистанційному режимі і рішення про відмову в задоволенні такого клопотання слідчим з особливо важливих справ Генеральної прокуратури України не приймалось, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 через відсутність предмету оскарження законним та обґрунтованим і підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року про відмову у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про проведення допиту свідка в дистанційному режимі залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Судді: __________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3