Справа № 132/2490/16-к
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 р. Калинівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 від 04.03.2016 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черепашинці, Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого транспортувальником ПрАТ «Корделівський ОМКЗ», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора Калинівської місцевої
прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
03.03.2016 року біля 19:30 год. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Москвич 2141», д.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі, що розташована в м. Калинівка по вулиці Леніна, зі сторони ЗОШ №1 в напрямку м. Вінниці.

Рухаючись зі швидкістю близько 40 км/год. по правій крайній смузі руху вказаної авто дороги, в порушення вимог п.п. 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху ( п.12.2- у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вживши відповідних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, виїхав на пішохідний перехід, де допустив наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , який в той час рухався через пішохідний перехід.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому проксимальних епіметафізів кісток правої гомілки з незначним зміщенням гемартроз правого колінного суглобу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №32 від 21.03.2016 року, виникли від дії тупого твердого предмету (ів), по давності утворення відповідають строку даної дорожньо-транспортної пригоди, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості оскільки не являлися небезпечними для життя, однак спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Згідно висновку автотехнічної експертизи №308а від 05.05.2016 року, встановлено, що в ситуації, яка склалася, водій автомобіля «Москвич 2141» д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_5 шляхом виконання вимог п.п. 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Міра запобіжного заходу на досудовому слідстві ОСОБА_3 не обиралась.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.
29.08.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про примирення. Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_3 : беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; зобов`язався повністю відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 спричинену матеріальну шкоду за отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок ДТП на суму 11000 грн.
Також вказаною угодою сторони погодили покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, що становить 5100 грн. (п`ять тисяч сто гривень).
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, вислухавши думку прокурора, яка підтримала вимогу про затвердження даної угоди про примирення, суд дійшов висновку про затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним від 29.08.2016 року.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої та середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_3 відповідно ст. 12 КК України, є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 , цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження даної угоди судом.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Відповідно вчиненому кримінальному правопорушенню належить призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , узгоджену із потерпілим ОСОБА_5 міру покарання.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення потерпілого ОСОБА_5 із обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 471, 473-475 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 29.08.2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому узгоджене із потерпілим ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. (п`ять тисяч сто гривень), без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави 703 грн. 68 коп. на відшкодування витрат за проведення автотехнічної експертизи № 308а.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: