УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 28 жовтня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 30 червня 2016 року,

встановив:

У касаційній скарзі захисника викладено вимогу про зміну судових рішень, постановлених щодо засудженого ОСОБА_5 , в частині призначеного покарання із звільненням від його відбування на підставі статей 75, 76 КК України. Вимогу мотивовано невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості, оскільки судами не було повною мірою враховані дані про засудженого ОСОБА_5 , виправлення якого можливе без ізоляції

від суспільства.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі

на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Цивільний позов потерпілих задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 кожних окремо, моральну шкоду в розмірі

по 250 000 грн. Вироком суду також вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Змінено вирок від 17 березня 2016 року в частині номеру кримінального провадження, вказівки про судимість. Також в частині цивільного позову зменшено розмір моральної шкоди на користь потерпілих. В іншій частині вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що

він 29 липня 2015 року, приблизно о 21 год. 15 хв., керуючи належним йому технічно справним автомобілем марки «Hyudai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пр. 200-річчя Кривому Рогу м. Кривого Рогу з боку пл. 30-річчя Перемоги у напрямку вул. Тухачевського, наближаючись до нерегулюваного пішохідного переходу в районі електроопори, по якому проїзну частину справа наліво відносно руху його автомобіля перетинав пішохід

ОСОБА_9 , будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не зменшивши швидкість руху керованого ним автомобіля до зупинки транспортного засобу для того, щоб надати дорогу пішоходові ОСОБА_9 ,

в результаті чого допустив наїзд на останнього, який у момент первинного контакту з автомобілем був звернутий до автомобіля лівою бічною поверхнею тіла за умови вертикального або близького до нього положення. ОСОБА_5 своїми діями грубо порушив вимогу пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.4, 12.9 «б», 18.1 Правил дорожнього руху. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 загинув на місці події.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, додані до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, що є підставою відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України для відмови

у відкритті касаційного провадження.

Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_5 за

ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання внаслідок суворості є необґрунтованими.

Призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, 65

КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_5 , попередження вчинення ним нових злочинів і є відповідним скоєному.

Судом при призначенні покарання повною мірою враховано тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу засудженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, частково відшкодував потерпілим завдану шкоду, раніше притягався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, характеризується позитивно за місцем проживання та за місцем роботи. Враховано було й думку потерпілих, які наполягали призначити ОСОБА_5 покарання саме у виді позбавлення волі.
Судом були враховані й обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди потерпілим. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому, з огляду наведені обставини у сукупності, суд призначив засудженому фактично мінімальне покарання в межах санкції

за ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, доводи засудженого щодо невідповідності призначеного покарання всебічно розглянуті апеляційним судом, який відмовив у їх задоволенні з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.

Отже, наведені у касаційній скарзі захисника дані про особу засудженого вже були враховані судами при призначенні покарання, інші дані, які захисник наводить у скарзі і вважає такими, які пом`якшують покарання, не є достатніми для застосування положень ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3