Провадження № 11-сс/795/272/2016 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2016 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на два місяці, до 11.10.2016 року, до фактичної передачі компетентним органам РФ, але не більше дванадцяти місяців з часу прийняття рішення про екстрадиційний арешт, тобто не більше 03.01.2017 року, з врахуванням перебування ОСОБА_7 під екстрадиційним арештом в період з 28.12.2015 року по 06.01.2016 року.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що з урахуванням строків встановлених ст. 584 КПК України та тих обставин, які були враховані слідчим суддею при постановленні рішення про застосування екстрадиційного арешту та того, що ОСОБА_7 на території України не набув статусу біженця або особи, яка потребує захисту, існують достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_7 під вартою до вирішення питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку захисту, відсутні підстави для подальшого застосування екстрадиційного арешту для ОСОБА_7 , посилаючись на те, що, заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 не має повноважень щодо звернення до суду із даним клопотанням, оскільки матеріали екстрадиційної перевірки направлені до Генеральної прокуратури Україні і згідно із ст. 294 КПК України на теперішній момент звернення із таким клопотанням є компетенцією виключно Генеральної прокуратури України, та згідно із кримінальним законодавством РФ ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 208, ст. 205-3 КК РФ, які не співвідносяться з кримінальним законодавством України.

Вислухавши доповідача, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа по обвинуваченню громадянина ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 208, ст. 205-3 КК Російської Федерації, по яких 11.06.2014 року його оголошено в міжнародний розшук.

Постановою Магааського районного суду Республіки Інгушетія від 07.07.2014 року стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

19.11.2015 року ОСОБА_7 затримано працівниками УСБ України в Чернігівській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.01.2016 року до ОСОБА_7 застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно арештованого Генеральна прокуратура України доручила прокуратурі Чернігівської області.

В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_7 звертався до органів міграційної служби України з питань набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Рішенням УДМС України в Чернігівській області від 16.01.2016 року йому відмовлено. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог представника арештованого громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) про визнання протиправним та скасування наказу УДМС України в Чернігівській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

За результатами проведеної екстрадиційної перевірки встановлена відсутність підстав для відмови у видачі ОСОБА_7 , про що 26.05.2016 року складений висновок, який направлено до Генеральної прокуратури України для прийняття рішення за запитом про видачу. На даний час вказане рішення не прийнято.

З огляду на закінчення 16.08.2016 року двомісячного строку, встановленого ч. 11 ст. 584 КПК України для перевірки судом наявності підстав для його подальшого тримання під вартою або його звільнення, до суду надійшло клопотання заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

Із ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що при розгляді клопотання слідчим суддею вивчені матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухана думка прокурора, захисника та особи, щодо якої вирішувалось питання щодо продовження застосування екстрадиційного арешту, а також враховані інші підстави, які мають значення для вирішення питання про наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою та продовження екстрадиційного арешту.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовження щодо нього екстрадиційного арешту, оскільки ОСОБА_7 не є громадянином України, в отриманні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, йому відмовлено, екстрадиційна перевірка відносно нього прокуратурою Чернігівської області завершена та 26 травня 2016 року матеріали направлені до Генеральної прокуратури України для прийняття рішення в порядку ст. 590 КПК України, інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі строком більш ніж на один рік.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що заступник прокурора Чернігівської області не є компетентною особою щодо внесення даного клопотання згідно ст. 294 КПК України не можуть бути визнані колегією суддів обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 574 КПК України, Центральними органами України щодо видачі особи (екстрадиції), якщо інше не передбачено міжнародним договором України, є відповідно Генеральна прокуратура України та Міністерство юстиції України.

Виходячи із ст. 545 КПК України, міжнародних договорів та ратифікаційних законів України, центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України

Процесуальний порядок застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстраційний арешт) визначений статтею 584 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 584 КПК України, ініціювання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстраційний арешт) до слідчого судді за місцем тримання під вартою покладається на прокурора обласного рівня, який в межах своєї компетенції забезпечує контроль за кваліфікованою і своєчасною підготовкою клопотань та виконання доручень Генеральної прокуратури України з питань екстрадиції.

Що стосується посилань сторони захисту на відсутність точного співвідношення положень статей закону України про кримінальну відповідальність, тим за якими обвинувачується ОСОБА_7 за кримінальним законодавством РФ., то враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст. 573 КПК України, достатньою є відповідність хоча б одного із злочинів, зокрема передбаченого ч.2 ст.208 КК РФ, який цілком відповідає злочину передбаченому ч.2 ст.260 КК України, санкцією, якої передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог КПК України, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підстав для її скасування не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404-405, 407, 422, 583, 584, 585 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2016 року, якою продовжено екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4