Номер провадження: 11-кп/785/1188/16
Номер справи місцевого суду: 521/7056/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника ПВК №51 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції під час трансляції з Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області №51, клопотання (апеляційну скаргу) засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 26 квітня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т Красні Окна Одеської області, українця, громадянина України, який до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 20 листопада 2012 року за ч.2 ст.27 ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою того ж суду від 28 січня 2016 року в строк відбування покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 04 травня 2012 року по 14 травня 2012 року та з 20 листопада 2012 року по 21 лютого 2013 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 26 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання за вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 20 листопада 2012 року.

Не погодившись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав клопотання, яке за своїм змістом містить вимоги апеляційної скарги, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути її в апеляційному провадженні.

В клопотанні (апеляційній скарзі) ОСОБА_7 просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування подальшого покарання. Зазначає, що сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора та представника колонії ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та особової справи засудженого ОСОБА_7 апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки останній хоча і відбув більш двох третин покарання призначеного йому вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 20 листопада 2012 року, однак за період відбування покарання не мав жодного заохочення, а напроти мав чотири стягнення за порушення режиму утримання, одне з яких до теперішнього часу не погашено.

При цьому, доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що заохочень він не мав виключно з підстав того, що в нього склались неприязні стосунки з отрядником 11 бараку апеляційний суд визнає голослівними, які не підтверджуються жодними обставинами.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів за які йому призначалися покарання з випробуванням, однак злочинну діяльність не припинив, за що був засуджений в третє до реального покарання, що характеризує його, як особу схильну до вчинення корисливих злочинів.

З таких підстав апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 не містить переконливих даних щодо його виправлення.

Більш того, на теперішній час ОСОБА_7 фактично не відшкодована матеріальна шкода, завдана вчиненням злочину, а тому апеляційний суд вважає неможливим застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки це буде суперечити загальним засадам призначення покарання, визначеним нормами КК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 26 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим ОСОБА_7 , який відбуває покарання, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4