Справа № 203/3349/16-к
Провадження №1-кп/0203/365/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.08.2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000047 від 24.06.2016 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК України,на підставі угоди про визнання винуватості від 24.06.2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
У 2016 року ОСОБА_6 придбав, за невстановлених під час проведення досудового розслідування обставин, підробленні гумові печатки ДПС України пункту пропуску «Харків - пасажирський», гумові печатки контрольно пропускного пункту Росії «Долбино», загальною кількістю 23 штуки, машинку для проставлення спецвідміток, у кількості 4 штук, сухий відтиск печатки ВГІРФО, який проставляється в паспорті громадян України з написом «Україна паспорт НОМЕР_1 », у кількості 2 штук, печатку ДПС України, якою засвідчують підписи посадових осіб, у кількості 1 штуки, гумову печатку з написом Київський РВ у місті Харків ГУДМС України в Харківській області «Знято з реєстрації місця проживання», у кількості 1 штуки. Вказані предмети ОСОБА_6 придбав з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на підроблення офіційних документів шляхом внесення підробленого відбитку датоштапу, який посвідчую перетин державного кордону України, в паспорт фізичної особи, іноземного громадянина.
В лютому 2016 року мешканка м. Дніпропетровська громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на утриманні племінника - громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який являється інвалідом 2-ї групи із встановленим діагнозом шизофренія, будучи обізнаною, у зв`язку із систематичним виїздом разом з ОСОБА_8 до Російської Федерації (РФ), про визначений Наказом Міністерства Внутрішніх справ України Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду № 884 від 20.07.2015 року порядок і термін тимчасового перебування іноземними громадянами на території України, який фактично зобов`язував останню організовувати перетин ОСОБА_8 державного кордону України протягом чергового сплину 90 денного строку перебування в Україні, прийняла рішення мінімізувати витрати пов`язані із періодичним супроводженням ОСОБА_9 залізничним транспортом. Так, на початку 2016 року ОСОБА_7 , вирішила умисно незаконним чином оформити відмітку в офіційному документі - паспорті для виїзду за кордон іноземного громадянина (РФ), серії НОМЕР_2 , виданому на ім`я ОСОБА_8 , а саме: виконати відбиток датоштампу ДПС України про перетин державного кордону України у вищезазначеному паспорті свого племінника, і таким чином, уникнути організації фізичного виїзду останнього за межі території України.
Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , під час прямування на потязі сполученням «Дніпропетровськ - Москва - Дніпропетровськ», скористалась випадковим знайомством в 2015 році з громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження), що слідував на вказаному потязі у складі поїзної бригади, як провідник.
Так, під час зустрічі ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_10 про особисті труднощі, пов`язані із організацією періодичного перетину ОСОБА_8 державного кордону України. Тоді ж, ОСОБА_10 керуючись корисними мотивами, вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , направлену на підроблення офіційного документа - паспорту громадянина РФ на ім`я ОСОБА_8 , та запропонував здійснити відмітку про нібито перетин останнім державного кордону України, ідентичну до тієї, що виконується співробітниками Державної прикордонної служби України під час фіксації проходження особами прикордонного контролю.
У лютому 2016 року ОСОБА_7 зателефонувала по наданому ОСОБА_10 , контактним номером мобільного телефону і домовилась про зустріч із останнім. В подальшому у домовлений час, ОСОБА_7 зустрілася на платформі залізничного вокзалу м. Дніпропетровська, за адресою: м. Дніпропетровськ, площа Вокзальна, 11, біля потягу сполученням «Дніпропетровськ - Москва - Дніпропетровськ» та передала ОСОБА_10 паспорт для виїзду за кордон іноземного громадянина, серії НОМЕР_2 , виданого УФМС (Управління Федеральної міграційної служби) 589 від 18.05.2013 року на ім`я ОСОБА_8 , 1988 р.н, з метою проставленя відбитку датоштампу ДПС України про перетин вказаним іноземцем державного кордону України. Тоді ж ОСОБА_10 та ОСОБА_7 було оговорено розмір грошової винагороди, яку має надати остання за підроблення паспорту ОСОБА_8 , а також умови її передачі - після повернення паспорту з проставленим відбитком.
В свою чергу ОСОБА_10 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документу - паспорту іноземця, наданого ОСОБА_7 , прийняв протиправне рішення про втягнення у дану злочинну діяльність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження), у лютому 2016 року ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , попередньо домовившись у телефонному режимі, зустрілися біля станції метро «Метробудівників», розташованій на проспекті Сергія Нігояна м. Дніпропетровська. Тоді ж, ОСОБА_5 погодився із пропозицією ОСОБА_10 щодо підроблення паспорту іноземця, тим саме вступив із останнім у попередню змову направлену на вчинення вказаного злочину. Зокрема, ОСОБА_5 за вказаних умов було отримано паспорт серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 , а також 300 (триста) гривень, як грошову винагороду за участь у підробці. При цьому, ОСОБА_10 було передано ОСОБА_5 кошти у розмірі 850 гривень, на подальші покриття витрат пов`язаних із оформленням підробленого документу - проставлення підробленого штампу про нібито перетин ОСОБА_8 державного кордону України, тобто для подальшої реалізації і доведення злочинного умислу до кінця.
Наступного дня ОСОБА_5 , використовуючи мобільний зв`язок, під час телефонної розмови, домовився про зустріч із співробітником ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження) на пероні залізничного вокзалу м. Дніпропетровська, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, площа Вокзальна, 11, біля потягу сполученням «Дніпропетровськ - Москва Дніпропетровськ». В ході зустрічі, ОСОБА_5 умисно вступив із ОСОБА_11 у попередню змову направлену на підроблення офіційного документу - паспорту серії НОМЕР_2 громадянина РФ ОСОБА_8 , в частині проставлення штампа із відміткою про нібито перетин державного кордону України. Погодившись на участь у вчиненні вищевказаного злочину та умисно реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_11 прийняв від ОСОБА_5 вказаний паспорт, грошову суму у розмірі 300 гривень, яка була визначена саме для нього, та 550 гривень на подальші витрати, пов`язані із підробленням документу.
Виконуючи взяті на себе зобов`язання щодо доведення вчинення злочину до кінця, того ж дня ОСОБА_11 , будучи обізнаним про наявність фактичних можливостей безпосереднього виготовлення відбитків датоштампів ДПС України, які фіксують факт перетину особами державного кордону України у мешканця Харківської області громадянина України, колишнього співробітника ДПС України ОСОБА_6 , 1988 р.н. (особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження), звернувся до останнього у телефонному режимі із пропозицію за грошову винагороду здійснити підроблення офіційного документу - паспорту ОСОБА_8 , а саме внести у нього неправдиві відомості щодо нібито перетину останнім державного кордону України. Таким чином, ОСОБА_6 також керуючись корисними мотивами, з метою отримання грошової винагороди умисно вступив у злочинну змову із ОСОБА_11 на вчинення вказаного злочину.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документу, ОСОБА_11 в обумовлений із ОСОБА_6 спосіб, 03.02.2016 року відправив поштове відправлення, в якому знаходився паспорт серії НОМЕР_2 оператором «Нова пошта» з поштового відділення № 3, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Тверська, буд.1, на ім`я одержувача - ОСОБА_12 , 1987 р.н. на поштове відділення оператору «Нова пошта» № 12, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Лук`янівська, буд. 2. При цьому, разом із паспортом у поштовому відправленні ОСОБА_11 були відправлені грошові кошти в розмірі 550 гривень, в якості грошової винагороди за підроблення зазначеного документу. В свою чергу, ОСОБА_6 взяв на себе зобов`язання виконати датоштам в паспорті ОСОБА_8 протягом трьох діб, та повернути документ знов-таки поштовим каналом ОСОБА_11 .
05.02.2016 року ОСОБА_12 , що приходилась ОСОБА_6 дружиною, не будучи посвяченою у злочинні наміри свого чоловіка, а також ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 отримала смс-повідомлення на абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_3 , що перебував у її користуванні про надходження у поштове відділення оператора «Нова пошта» № 12 м. Харків на її ім`я, поштового відправлення адресованого ОСОБА_11 . В подальшому, не будучи при цьому, обізнаною про вміст і мету їй надісланого, діючи за проханням свого чоловіка, ОСОБА_12 отримала вказане поштове відправлення та передала ОСОБА_6 .
В свою чергу ОСОБА_6 , протягом зазначеного періоду часу, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, маючи у користуванні незаконно виконанні та набуті за невстановлених обставин спеціальні знаряддя - датоштампи ДПС України, які посвідчують перетин державного кордону України, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, керуючись корисливими мотивами, умисно виконав відбиток у паспорті серії НОМЕР_2 , виданого УФМС (Управління Федеральної міграційної служби) 589 від 18.05.2013 року на ім`я ОСОБА_8 відбиток датоштампу № 115 червоного кольору ДПС України пункту пропуску «Харків -пасажирський» від 09.02.2016 року, що нібито підтверджував факт перетину ОСОБА_8 у вказаний день державного кордону України на зазначеному пункті пропуску, який розташовано за адресою: м. Харків, вул. Привокзальна, буд. 1.
Після виконання дій, необхідних для підроблення документу, ОСОБА_6 у телефонному режимі повідомив ОСОБА_11 про можливість отримання паспорту з проставленим відбитком дато штампу, та 12.02.2016 року від імені своєї дружини ОСОБА_12 відправив поштове відправлення оператором «Нова пошта» з відділення № 12 за-адресою: м. Харків, вул. Лук`янівська, буд. 2 на адресу відділення оператора «Нова пошта» № 3, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Тверська, буд.1 на ім`я ОСОБА_13 .
Отримавши поштове відправлення 15.02.2016 року у відділенні оператора «Нова пошта» № 3, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Тверська, буд.1, ОСОБА_13 заздалегідь повідомивши ОСОБА_5 , зустрівся із останнім на пероні залізничного вокзалу м. Дніпропетровська 17.02.2016 року. Так, під час даної зустрічі ОСОБА_11 на виконання спільного злочинного умислу передав ОСОБА_5 паспорт серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_8 в якому на сторінці 4 було проставлено відбиток датоштампу № 115 пункту пропуску «Харків - пасажирський» від 09.02.2016 року.
Наступного дня ОСОБА_5 , на виконання досягнутих із ОСОБА_10 злочинних домовленостей, заздалегідь повідомивши у телефонному режимі останньому про наявність у себе підробленого документу - паспорту іноземного громадянина із проставленими відбитками про нібито перетин державного кордону України, зустрілися на перехресті вулиць Привокзальної та Щєпкіна м. Дніпропетровська, в районі ринку «Курчатово» о 12 годині 40 хвилин.
Однак, у вказаний день злочинна діяльність вищевказаних осіб була припинена співробітниками Управління СБ України у Дніпропетровській області. Так, в ході проведення процесуальної дії - огляду місця події, у ОСОБА_10 було виявлено та вилучено паспорт серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_8 в якому містився відбиток датоштампу № 115 червоного кольору ДПС України пункту пропуску «Харків - пасажирський» від 09.02.2016 року.
Згідно з офіційними наданими ДПС України відомостями (лист № 07.04.2016 року №51/684) громадянин Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не здійснювали перетинання державного кордону України у зазначений в паспорті термін 09.02.2016 року.
Згідно з висновком судової техніко - криміналістичної експертизи № 30 від 06.05.2016 року відбиток датоштампу в паспорті громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 серії НОМЕР_2 на 4 сторінці, а саме: відбиток датоштампу «Харків - пасажирський» № 115 від 09.02.2016 року, нанесений не оригінальним датоштампом, який закріплений за ІНФОРМАЦІЯ_6 , а підробленим датоштампом, який було вилучено вході проведення обшуку 16.03.2016 року співробітниками СБ України у Дніпропетровській області за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_5 на початку 2016 року у м. Дніпропетровську, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вчинив підроблення офіційного документа, який видається установою - паспорту для виїзду за кордон іноземного громадянина, серії НОМЕР_2 , виданого УФМС (Управління Федеральної міграційної служби) 589 від 18.05.2013 року на ім`я ОСОБА_8 , 1988 р.н, шляхом внесення до нього підробленого відбитку датоштампу ДПС України, що посвідчує нібито факт перетинання вказаним іноземцем державного кордону України.
Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.358 КК України.
Під час досудового розслідування, 24.06.2016 року, між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони узгодили покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст.358 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України із застосуванням звільнення від відбування покарання строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що розуміє зміст наданих їй законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 , та прокурор ОСОБА_3 наполягають на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Свою винуватість у вчиненні злочину обвинувачений визнав беззастережно.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.
Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.
З огляду на наведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що вищевказану угоду про визнання винуватості слід затвердити.
Щире каяття обвинуваченого є обставиною, яка пом`якшує покарання; обставин, які обтяжують йому покарання, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає узгоджене покарання за ч.3 ст.358 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а також із застосуванням ст.75,76 КК України є таким, що відповідає вимогам КК України.
Отже, ураховуючи відсутність установлених у ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, відповідність останньої іншим вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про затвердження розглядуваної угоди.
Вирішуючи питання про відповідність узгодженої сторонами міри покарання вимогам кримінального закону, судом ураховано, що покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України із застосуванням звільнення від відбування покарання строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України, відповідає санкції ч.3 ст.358 КК України, ступеню тяжкості учинених злочинів, особі винного, за місцем проживання характеризується задовільно, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, раніше не судимий.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-371, 374, 472-476 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.06.2016 року, укладену між прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 (за участю захисника ОСОБА_4 ).
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75, п.1 ч.2,3 ст.76 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на неї наступні зобов`язання: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1