Ухвала іменем україни 09 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 травня 2015 року, який ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року залишено без змін у кримінальному провадженні № 0000042 щодо останнього,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

засуджено за:

- ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі;

- ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання встановлено з 14.03.2015р.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 13 січня 2015 року, приблизно о 17 год. 30 хв., у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, знаходячись у громадському місці, навпроти буд.№14 по вул. Радянській у м. Енергодарі, нехтуючи правилами утримання домашніх тварин, вигулюючи собаку без повідка та намордника, безпричинно примусив її, шляхом надання відповідної команди, до нападу на собаку потерпілого ОСОБА_6 , в результаті чого між вищевказаними собаками почалася бійка. Після цього, діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, не реагуючи на неодинокі зауваження ОСОБА_6 та перехожих громадян щодо припинення його незаконних дії, ОСОБА_5 , висловлюючись нецензурною лайкою в адресу перехожих та ОСОБА_6 підвів до шиї останнього ніж, чим принизив честь та гідність останнього та завдав йому фізичного болю.
Крім цього, 14 січня 2015 року, приблизно о 00 годин, ОСОБА_5 , діючи умисно, знаходячись на сходовому майданчику п`ятого поверху, під`їзду №3, буд. АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_7 , наніс останньому один удар ножем в область живота, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які згідно з висновком експерта №27 від 19.02.2015р. кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 травня 2015 року - без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності вини просить судові рішення щодо ОСОБА_5 , змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить пом`якшити йому покарання за вчинення ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України шляхом застосування ст. 69 КК України, а відповідно і в цілому.

Як на підстави для прийняття такого рішення, захисник посилається на те, що судами в повній мірі не враховано всі обставини скоєних кримінальних правопорушень, мотиви дій, позицій потерпілих, даних про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим призначено дуже сурове покарання.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, суд касаційної інстанції, згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як вбачається з касаційної скарги захисника, висновки суду про доведеність винуватості його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій не оспорюються.
Що стосується доводів ОСОБА_4 про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, то вони на думку колегії суддів є непереконливими.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи його ОСОБА_5 суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими, дані про особу винного, який має двох неповнолітніх дітей, хронічну хворобу, відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_8 .

Також судом було враховано і обставини, які пом`якшують покарання - визнання вини засудженим та щире каяття, а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_5 районним судом покарання, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 66, 67 КК України, і підстав для застосування положень статті 69 КК України до ч.1 ст.121 КК України, як про це просить захисник у своїй скарзі, навіть з врахуванням його доводів, відсутні.
В той же час, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у апеляційній скарзі захисника доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам його касаційної скарги, належним чином перевірені апеляційним судом і на них надано обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, і касаційний суд погоджується з наведеними в ній висновками щодо неможливості пом`якшення покарання.
Касаційна скарга не містить мотивованих доводів щодо неправильного застосування судами закону України про кримінальну відповідальність та про істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити їм ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.
З урахуванням вищенаведеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого за ч.4 ст.296, ч.1ст.121 КК України ОСОБА_5 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року щодо останнього.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3