АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/547/16 Справа № 703/4010/16-к Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, -

в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме в тому, що він, 08.11.2016 року близько 18 год. 30 хв. всупереч п.2.9-а Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2108» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині навпроти будинку 154 по вул. Миру в с. Балаклея, у напрямку с. Городище, в порушення п.п.2.3-б та 12.1 ПДР не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , 1976 року народження, яка рухалася в попутному напрямку руху по проїзній частині, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: важкої черепно-мозкової травми, перелому своду та основи черепа, гематоми нижньої третини голови, гематоми правої орбіти.

Порушення ПДР ОСОБА_7 , саме - вимог п.п. 13.1, 13.3, 12.3, 2.3-«б», та 12.1 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9

08.11.2016 року відомості про злочин внесено до ЄРДР за № 0002819 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

08.11.2016 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

09.11.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

10.11.2016 року старший слідчий Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим з прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Цього ж дня, ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області вказане клопотання задоволено частково, застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 2 місяці, та заборонено йому залишати місце проживання, розташоване в АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 до 07.00 години.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, просив її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, здійснювати вплив на свідків. Також судом не враховано, що потерпіла на даний час перебуває в медичному закладі, в комі, її стан тяжкий.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.177, 178,181 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді подання слідчого, і прийшов до вірного висновку, що в даному кримінальному провадженні маються докази, що вказують на причетність до вчинення злочину саме цієї особи.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що ці ризики існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 ..

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу слідчим суддею обґрунтовано враховано, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має сталі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває дружина інвалід та неповнолітній син, слідчий в клопотанні та прокурор при судовому розгляді довели обставини, передбачені п. 1 та п.2 ч. 1 ст. 194 КПК, але не довели обставини, передбачені п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а сама лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не може бути самостійною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо можливості здійснення ОСОБА_7 впливу на свідків з метою зміни їх показань, є лише припущеннями, які нічим не підтверджені.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт на певний період доби, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення апеляційних вимог прокурора.

Разом з цим, слідчий суддя районного суду при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту порушив вимоги ч.6 ст. 181 КПК України, не визначивши строк дії такого запобіжного заходу, тому ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає приведенню у відповідність до вказаних вимог закону. На думку колегії суддів, строк дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід вважати до 09.01.2017 р. (строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню).

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 181,193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та застосовано до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вважати застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 09.01.2017 року.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :