25.02.2016 Справа № 756/4208/15-к

№ 1-кп/756/56/16
756/4208/15-к
В И Р О К
іменем України

25 лютого 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
провівши судове засідання за обвинувальним актом стосовно обвинувачених:
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 1) 11.03.1971 Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 81 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі, 2) 18.05.1973 Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 88 КК України 1960 року, з застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 3) 11.06.1981 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 144, ч. 1 ст. 229-6 КК України, з застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до 5 років позбавлення волі, 4) 05.10.1987 Брежнівським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 222 до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 5) 01.04.1991 Долгінцевським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 196-1, ч. 3 ст. 222 КК України 1960 року, з застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до 4 років 6 міс позбавлення волі, 6) 12.06.1992 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 222 КК України 1960 року до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 7) 15.12.1997 Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 3 ст. 222, ч. 3 ст. 206, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 143, ч. 3 ст. 229-2 КК України 1960 року, з застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 8) 29.08.2002 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст. 391 КК України до 2 років 9 місяців 12 днів позбавлення волі, 9) 21.08.2006 Київським районним судом м. Сімферополь за ч. 1 ст. 263 КК України до 1 міс 12 днів арешту, 10) 26.01.2009 Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ст. 353, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ст. 395 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 15.10.2011 постановою Жовтневого районного суду м. Луганська звільнений від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України,
що обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Роздільне, Приморського краю, Російської Федерації, українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого,
що обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого,
що обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого,
що обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 353 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, неодруженого, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
що обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_15 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, вирішив вчинити за попередньою змовою групою осіб вимагання та отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_8 шляхом позбавлення останнього волі.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_15 вирішив залучити до вчинення злочинів осіб з числа своїх знайомих. Так, ОСОБА_15 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці зустрівся з ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та розповів про розроблений ним план вчинення злочинів на який останні погодилися.
Так, реалізуючи спільний умисел, ОСОБА_18 разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньо розподіленими ролями, 10.11.2014, близько 20 год., на автомобілі марки «Шкода Супер Б», д.н.з. НОМЕР_1 , під`їхали до буд. 18 по вул. М. Тимошенко в м. Києві де стали чекали на потерпілого.
Того ж дня, близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_18 разом з ОСОБА_19 , помітивши ОСОБА_8 , підійшли до останнього та повідомили потерпілому про ніби то його затримання працівниками міліції.
Зокрема ОСОБА_18 , реалізуючи умисел, спрямований на самовільне присвоєння владних повноважень, та приховуючи свій справжній статус, діючи з метою позбавлення можливого спротиву потерпілого ОСОБА_8 , відрекомендувався працівником міліції, використавши при цьому підроблене службове посвідчення працівника правоохоронного органу, а саме майора міліції, старшого оперуповноваженого в ОВС УБОЗ ГУМВС України м. Києві серії УКМ № 137912 на ім`я ОСОБА_20 , тим самим самовільно присвоївши собі владні повноваження, використавши це в подальшому для незаконного позбавлення волі ОСОБА_8 з метою вимагання викупу за звільнення останнього.
У цей час ОСОБА_16 підійшов до ОСОБА_8 та, з метою попередження можливості фізичного опору, наніс йому удар рукою в живіт. Після чого до них під`їхав автомобіль марки «Шкода Супер Б», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого була невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_18 разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , примусово, проти волі потерпілого, порушуючи його право на свободу та особисту недоторканість, посадили ОСОБА_8 до вище вказаного автомобіля.
Перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_16 , з метою придушення волі потерпілого до самооборони та можливості чинити опір, дістав пістолет та притис його до живота потерпілого, погрожуючи застосувати насильство, яке потерпілий сприйняв, як небезпечне для життя та здоров`я. У подальшому, для унеможливлення зорової орієнтації в просторі, потерпілому одягнули на голову шапку, закривши йому обличчя.
Того ж дня, перебуваючи у невстановленій досудовим розслідуванням квартирі в м. Києві, куди було доставлено незаконно позбавленого волі ОСОБА_8 , ОСОБА_15 реалізуючи спільний з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, умисел спрямований на вчинення вимагання в особливо великих розмірах, висунув потерпілому вимогу про передачу їм грошових коштів в сумі 1 мільйону доларів США за його звільнення.
У цей час ОСОБА_8 , розуміючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я та реально сприймаючи загрозу нанесення йому тілесних ушкоджень, підкорився вимогам ОСОБА_15 , однак повідомив, що не має такої суми грошових коштів.
11.11.2014, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, порушуючи право потерпілого на свободу та особисту недоторканість, привезли ОСОБА_8 до будинку за адресою: АДРЕСА_6 .
Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_15 повідомив ОСОБА_8 , що сума викупу зменшилась до 250 000 доларів США. В подальшому ОСОБА_8 , здійснив ряд телефонних дзвінків в яких домовився зі своїми близькими та знайомими про передачу вказаної суми коштів за його звільнення.
Через деякий час ОСОБА_15 повідомив ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, що вони їдуть забирати гроші та про подальший розроблений ним план, який полягав в тому, що ОСОБА_8 залишається у вказаному будинку разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а решта співучасників, за раніше розробленим планом, який унеможливлює їх затримання та викриття мають отримати грошові кошти в сумі 250 000 доларів США за звільнення ОСОБА_8 .
Продовжуючи реалізовувати спільний умисел, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, за допомогою мобільного зв`язку повідомили ОСОБА_21 (особа, що була попередньо визначена для передачі коштів) час та орієнтовне місце передачі грошових коштів за звільнення ОСОБА_8 .
У свою чергу, ОСОБА_21 , виконуючи отримані вказівки, в ніч з 12 на 13.11.2014 приїхав у м. Кіровоград до місця, яке за всіма ознаками підпадало під орієнтири зазначені в телефонній розмові та почав очікувати зустріч з метою передачі грошових коштів у якості викупу за звільнення ОСОБА_8 .
Через деякий час, тієї ж ночі, до ОСОБА_21 підійшла раніше невідома останньому особа, якій він і передав грошові кошти у сумі 250 000 доларів США (згідно з курсом НБ України на час вчинення злочину становить 3 890 000 грн. та, згідно Примітки № 4 до ст. 185 КК України, є особливо великим розміром) у якості викупу за звільнення ОСОБА_8 .
Після отримання грошових коштів ОСОБА_15 , разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направились до готелю «Дружба», який розташовано по вул. Телевізійній, 12 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, де в подальшому розділили між собою незаконно отримані грошові кошти.
13.11.2014, за вищевказаною адресою, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були затримані працівниками міліції.
Також, у невстановлені досудовим слідством час та місці ОСОБА_15 , не маючи передбаченого законом дозволу на придбання і носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, придбав вогнепальну зброю: пістолет з маркуванням « НОМЕР_2 » та пістолет з маркуванням «МАКЕТ НОМЕР_3 », а також боєприпаси: 36 патронів.
13.11.2014, близько 11 год., на території готельного комплексу «Дружба», що за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, під час затримання у ОСОБА_15 було виявлено та вилучено вогнепальну зброю: пістолет з маркуванням « НОМЕР_2 », пістолет з маркуванням «МАКЕТ НОМЕР_3 » та боєприпаси: 36 патронів, які, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання і носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, останній придбав та носив при собі.
Також, ОСОБА_16 у невстановлені досудовим розслідувань час та місці, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання і носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, придбав вогнепальну зброю: пістолет системи Стєчкіна (АПС) № НОМЕР_4 , та боєприпаси: 19 патронів.
13.11.2014, близько 11 год., на території готельного комплексу «Дружба», що за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, під час затримання у ОСОБА_16 було вилучено вогнепальну зброю: пістолет системи Стєчкіна (АПС) № НОМЕР_4 , та боєприпаси: 19 патронів, які, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання і носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, останній придбав та носив при собі.
Також, у результаті проведення слідчих (розшукових) дій у межах даного кримінального провадження, спрямованих на встановлення та затримання осіб, причетних до вимагання грошових коштів у ОСОБА_8 за звільнення останнього, 13.11.2014, близько 11 год., на території готельного комплексу «Дружба», що за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, співробітники спеціального батальйону міліції ГУ МВС України у Дніпропетровській області, діючи на підставі постанови про вчинення процесуальних дій на іншій території, виконували свої службові обов`язки та проводили операцію по затриманню ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
У той час, коли співробітники спеціального батальйону міліції ГУ МВС України у Дніпропетровській області, зайшли до готельного комплексу «Дружба» та піднялися на поверх, де знаходився № 308, з метою затримання ОСОБА_16 , останній, після візуального контакту з працівниками міліції, одягненими у формений одяг, та почувши законну вимогу підкоритись працівникам міліції та залишатися на місті, діючи з метою уникнення затримання, усвідомлюючи, що працівники міліції виконують свої службові обов`язки, відмовився виконати їх законні вимоги. Так, ОСОБА_16 , з метою уникнення законного затримання за вчинення ним злочинів, здійснив погрозу вбивством працівнику правоохоронного органу: взяв гранату «Ф1» та, демонструючи її працівникам міліції, діставши з неї чеку, повідомив, що у разі, якщо співробітники міліції продовжать виконання своїх обов`язків, спрямованих на його затримання, він застосує відносно них гранату «Ф1», здійснивши вибух.
Також, ОСОБА_17 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання і носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, придбав вогнепальну зброю: самозарядний пістолет «ПМ», д/н НОМЕР_5 та боєприпаси: 27 патронів, які в подальшому носив при собі.
13.11.2014, близько 11 год., на території готельного комплексу «Дружба», що за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, під час затримання у ОСОБА_17 , було вилучено вогнепальну зброю: пістолет «ПМ», та боєприпаси: патрони у кількості 27 шт., які, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання і носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, останній придбав та носив при собі.
Також, ОСОБА_18 , у невстановлені досудовим розслідуванням час і місті, реалізовуючи свій умисел на пособництво у підробленні офіційного документа, а саме службового посвідчення старшого оперуповноваженого в ОВС УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві, яке видається установою і надає права, з метою його подальшого використання, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свою фотокартку, яка у подальшому була використана для виготовлення посвідчення серії НОМЕР_6 старшого оперуповноваженого в ОВС УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_20 . У вказаному посвідченні вказувалась інформація, що не відповідала дійсності: що чоловік на фотокартці - ОСОБА_18 , є ОСОБА_20 , старшим оперуповноваженим в ОВС УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві.
Допитаний у якості обвинуваченого ОСОБА_15 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та показав, що 11.11.2014 він перебував у Києві. Цього дня йому зателефонував ОСОБА_16 та попросив відвезти його у м. Кіровоград. З ними добровільно вирішив поїхати також ОСОБА_8 . Втрьох вони поїхали до сауни, яка знаходиться у АДРЕСА_6 . Прибувши за вказаною адресою вони відпочивали у сауні в приятельській атмосфері, ніяких конфліктів між ними не відбувалось. Крім того, обвинувачений зазначив, що ОСОБА_8 перебував у його компанії з ОСОБА_16 добровільно, з власної волі і ніхто його примусово не утримував. Відпочивши у сауні, вранці 13.11.2014, він разом з ОСОБА_16 поїхали до м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, а саме до готелю «Дружба», що знаходиться на вул. Телевізійній, 12, оскільки у нього там були особисті справи. ОСОБА_8 з власної волі залишився у сауні. Обвинувачений також показав, що попередньо домовився з ОСОБА_17 , що останній приїде до вказаного готелю та привезе йому особисті речі, оскільки він збирався на лікування. Крім того, обвинувачений пояснив, що з метою проходження лікування раніше взяв позику у ОСОБА_22 у сумі 150 тисяч доларів США і у день перебування в готелі сумка з грошима на лікування перебувала при ньому. Далі обвинувачений пояснив, що ОСОБА_17 за попередньою домовленістю приїхав до готелю «Дружба», однак біля автомобіля «СангЙонг» на якому приїхав останній, завдаючи фізичного болю, їх затримали працівники міліції. Також обвинувачений ОСОБА_15 показав, що при ньому був пістолет «ТТ», який йому подарували, але жодного пострілу з нього він так і не зробив, а планував добровільно передати його до правоохоронних органів.
Допитаний у якості обвинуваченого ОСОБА_16 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та показав, що 11.11.2014, зателефонував ОСОБА_15 та попросив відвезти його у м. Кіровоград, на що останній погодився та попросив щоб він зателефонував ОСОБА_8 та вони разом до нього під`їхали, оскільки у ОСОБА_15 з ОСОБА_8 була попередня домовленість про зустріч. Після чого, ОСОБА_8 йому зателефонував, вони зустрілись і поїхали разом зустрітися із ОСОБА_15 . Через деякий час він разом з ОСОБА_8 під`їхали до ОСОБА_15 та сіли до його автомобіля. Після чого вони втрьох поїхали до сауни, яка знаходиться у АДРЕСА_6 . Далі обвинувачений показав, що у сауні вони відпочивали у приятельській атмосфері, ніяких конфліктів між ними не відбувалось. Крім того, обвинувачений зазначив, що ОСОБА_8 перебував у його з ОСОБА_15 компанії добровільно, з власної волі і ніхто його примусово не утримував. Відпочивши у сауні, вранці 13.11.2014, він разом з ОСОБА_15 поїхали до м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, а саме до готелю «Дружба», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, оскільки ОСОБА_15 туди потрібно було по справам. Обвинувачений також показав, що прибувши до вказаного готелю вжив там алкогольні напої та пішов відпочивати до себе у номер, однак через певний час до номеру зайшли працівники міліції і, завдаючи йому фізичного болю, затримали його. Внаслідок завдання йому працівниками міліції тілесних ушкоджень він втратив свідомість і прийшов до тями лише біля околиць м. Києва.

Допитаний у якості обвинуваченого ОСОБА_17 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та показав, що вранці 13.11.2014 йому зателефонував ОСОБА_15 та попросив під`їхати до готелю «Дружба», що за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, звідки відвезти його до м. Києва. Далі обвинувачений показав, що по приїзду за вказаною адресою зустрівся з ОСОБА_15 після чого вони хотіли сісти до автомобіля «СангЙонг» на якому він приїхав забрати ОСОБА_15 та їхати до м. Києва, однак одразу ж були затримані співробітниками міліції.
Обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вину у вчиненні злочинів не визнали, показання давати відмовилися.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченими, суд, дослідивши показання останніх, вислухавши показання потерпілого, свідків та дослідивши інші докази у справі, вважає, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена.
Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 10.11.2014, близько 20 год. 30 хв., він, повертаючись до місця свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_6 , зустрів ОСОБА_16 , який йшов йому на зустріч. В подальшому, коли він безпосередньо підходив до будинку у якому проживав, у арці будинку зустрів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , при цьому ОСОБА_18 пред`явив йому службове посвідчення працівника правоохоронного органу та повідомив, що його затримано. У цей час підійшов ОСОБА_16 та наніс йому два удари в живіт. Після чого його помістили до автомобіля марки «Шкода Супер Б» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого була не відома йому особа. При цьому у вказаному автомобілі біля нього з лівого боку сів ОСОБА_18 , з правого боку ОСОБА_16 , а на передньому сидінні був ОСОБА_19 . Під час перебування в автомобілі, ОСОБА_18 надів на нього шапку, а ОСОБА_16 погрожував пістолетом повідомляючи, що у разі невиконання будь-яких поставлених умов його уб`ють. У свою чергу ОСОБА_19 погрожував перерізати горло, якщо потерпілий буде чинити супротив. Далі потерпілий показав, що в момент його перебування в автомобілі, йому зателефонувала дружина, якій він під примусом вказаних осіб повинен був сказати, що з ним все гаразд і не повинен був повідомляти де і з ким він знаходиться. У той час, коли інші особи, які перебували у вказаному автомобілі вважали, що він завершив свою розмову з дружиною, телефонний дзвінок завершений не був, що дало підстави дружині сумніватися у повідомленій їй раніше інформації з приводу місця його перебування. Через деякий нетривалий проміжок часу, його привезли у невідому квартиру, яка знаходилась у м. Києві, де відібрали мобільні телефони. В квартирі він вперше побачив ОСОБА_15 , який пред`явив вимоги, згідно яких йому необхідно було передати 1 млн. доларів США, за своє звільнення, а у разі невиконання поставленої вимоги його позбавлять життя. При цьому, вказану квартиру, в якій окрім ОСОБА_15 , перебували ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , він самовільно покинути не міг, внаслідок його примусового утримання. Далі потерпілий показав, що побоюючись за своє життя він повідомив ОСОБА_15 , що суму в 1 млн. доларів США він не має можливості передати, однак готовий віддати меншу суму та для цього йому необхідно зателефонувати, на що ОСОБА_15 погодився. З метою виконання вимог ОСОБА_15 , він зателефонував ОСОБА_23 , який повинен був зібрати обумовлену суму грошових коштів. Через деякий час потерпілого вивели з вказаної квартири та посадили до автомобіля, на якому відвезли до м. Кіровоград, Дніпропетровської області до приватного будинку, який він самовільно залишити не міг, побоюючись за життя. У вказаному будинку його примусово утримували озброєні ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та невстановлений на даний час чоловік. Через деякий час ОСОБА_15 йому повідомив, що сума викупу зменшилась до 250 тис. доларів США. Також потерпілий пояснив, що за вказівкою обвинувачених, грошові кошти повинен був передати не ОСОБА_24 а його інший знайомий - ОСОБА_21 . Після чого, узгодивши усі питання, 13.11.2014 ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 поїхали забирати кошти, а його залишили із невідомою раніше особою. Коли гроші були передані, вказана особа його звільнила. У той же день, в телефонній розмові, він повідомив ОСОБА_23 місце свого перебування. Приїхавши за вказаною ним адресою ОСОБА_23 забрав та відвіз його до м. Києва. Вже прибувши до м. Києва працівники міліції повідомили, що особи причетні до його викрадення затриманні.
Безпосередньо в судовому засіданні потерпілий вказав на ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , як на осіб, що незаконно позбавили його волі, при цьому примусово утримували його у м. Києві та у м. Кіровограді. ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 виконували усі вказівки ОСОБА_15 , щодо його примусового утримання, транспортування та отримання коштів за його звільнення.
Також потерпілий підтвердив, що передані кошти належали особисто йому та до передачі зберігалися в банківській ячейці. На даний час йому передано на зберігання належні йому 203 100 доларів США, що були вилучені у обвинувачених під час затримання.
Свідок ОСОБА_23 суду показав, що 10.11.2014, близько 20 год. 30 хв., йому зателефонувала дружина ОСОБА_8 ОСОБА_25 та повідомила, що викрали її чоловіка, після чого вони викликали працівників міліції. 11.11.2014, до нього зателефонував безпосередньо ОСОБА_8 та сказав щоб він зателефонував ОСОБА_26 з метою пошуку останнім 500 тис. доларів США, оскільки його викрали і вимагають викуп, однак згодом сума викупу зменшилась до 250 тис. доларів США. Прохання ОСОБА_8 він виконав та того ж дня зустрівся з ОСОБА_26 , який при працівниках міліції та понятих передав йому 250 тис. доларів США. Також, у телефонній розмові ОСОБА_8 повідомив, що зібрані грошові кошти повинен відвезти ОСОБА_21 . Свідок показав, що ОСОБА_8 та особи, які його викрали, періодично телефонували з різних номерів та повідомляли певні умови, зазначаючи, що якщо буде передана обумовлена сума коштів - з ОСОБА_8 нічого не станеться. Після чого, з метою передачі особам, які викрали ОСОБА_8 , грошових коштів, у м. Умані відбулася зустріч із ОСОБА_21 . Під час зустрічі із ОСОБА_21 останньому були передані гроші, які він мав відвезти до міста Кіровограда з метою сплати викупу за ОСОБА_8 . Свідок показав, що після передачі ОСОБА_21 грошових коштів вони на різних автомобілях поїхали до міста Кіровограда, однак, не доїжджаючи до міста ОСОБА_8 у телефонній розмові повідомив йому, щоб він повертався до Києва, а ОСОБА_21 самостійно їхав до м. Кіровограду. У свою чергу ОСОБА_23 вирішив, що до м. Києва не повернеться та залишився чекати на заправці неподалік від м. Кіровограда. Через деякий час після того, як ОСОБА_21 поїхав відвозити кошти за викуп ОСОБА_8 , останній зателефонував та повідомив, що його звільнили, вказавши місце свого знаходження. Дізнавшись де саме знаходиться ОСОБА_8 свідок, зранку 13.11.2014, забрав його та відвіз до м. Києва.
Свідок ОСОБА_26 суду показав, що 11.11.2014, близько 01 год., йому зателефонувала дружина ОСОБА_8 ОСОБА_25 та повідомила про викрадення останнього. Окрім цього, йому зателефонував ОСОБА_23 , який повідомив, що для викупу ОСОБА_8 , необхідно передати кошти - 250 тис. доларів США. Забравши вказану суму коштів з банківської ячейки ОСОБА_8 , до якої свідок мав доступ, останній передав гроші ОСОБА_23 .
Свідок ОСОБА_25 дружина ОСОБА_8 , будучи допитаною в судовому засіданні підтвердила показання потерпілого, свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_26 .
Свідок Месропян Наірі суду показав, що у першій половині листопада 2014 року йому зателефонував ОСОБА_8 та попросив зустрітися із ОСОБА_23 , який повинен передати йому гроші. Вказані кошти необхідно було відвезти до м. Кіровограда. Свідок погодився та зустрівся у м. Умань з ОСОБА_23 , який передав йому кошти у сумі 250 тис. доларів США і вони разом, на двох різних машинах, поїхали до м. Кіровограда. У той час, коли вони рухалися до міста Кіровограда, ОСОБА_8 декілька разів телефонував із невідомого номеру та в одній із телефонних розмов повідомив час та місце передачі грошових коштів. Приїхавши до Кіровограда він став чекати в обумовленому ОСОБА_8 місці. Далі ОСОБА_21 пояснив, що вночі, 13.11.2014, близько 01 год., приїхавши на визначене для передачі грошових коштів місце, чекав більше години до того, як під`їхала особа, якій необхідно було передати вказані кошти. Дочекавшись вказану особу, він передав гроші та повернувся до ОСОБА_23 , який чекав на заправці неподалік міста Кіровограда.
Свідок ОСОБА_27 суду показав, що він проживає у приватному будинку, що за адресою: АДРЕСА_6 . У вказаному будинку облаштована сауна, яку він періодично здає в найм для відпочинку. Свідок показав, що в у першій половині листопада 2014 року ОСОБА_15 на декілька днів замовив сауну для відпочинку. Разом з ОСОБА_15 приїхали ОСОБА_16 та ОСОБА_8 . Вони приїхали на автомобілі марки «Шкода Супер Б», який залишили у дворі будинку. Далі свідок ОСОБА_27 пояснив, що декілька разів на нетривалий час заходив у частину будинку де відпочивали ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 . Свідок бачив ОСОБА_8 в одязі призначену для відвідування сауни. Свідку здалося, що атмосфера між ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 дружня, а ознак примусового утримання ОСОБА_8 він не помітив. На думку свідка, усі хто перебував у сауні мали можливість самовільно залишити приміщення будинку та двору.
Свідок ОСОБА_28 суду показав, що 13.11.2014, близько 11 год., він, будучи співробітником міліції та, перебуваючи у складі слідчо-оперативної групи, в форменому одязі виїхав на виклик до готелю «Дружба», що за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12 з метою затримання обвинувачених. Піднявшись на поверх де знаходився підозрюваний ОСОБА_16 , він вибив двері готельного номеру в якому побачив ОСОБА_16 , який тримав у руці гранату «Ф1» із висмикнутою чекою. З метою уникнення вибуху він намагався заспокоїти ОСОБА_16 , однак ОСОБА_16 почав йому погрожувати гранатою, яка була у нього в руці, приставляючи її до голови свідка. При цьому ОСОБА_16 повідомив, що не може допустити свого затриманні і підірве гранату. Через деякий час на місце події прибули працівники міліції ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , разом з якими ОСОБА_16 вдалося вмовити вийти з номеру до коридору. В цей час ОСОБА_29 зумів вихопити у ОСОБА_16 гранату, після чого останнього вдалося затримати.
Свідок ОСОБА_29 суду показав, що 13.11.2014, близько 11 год. 30 хв., він, виконуючи функції співробітника правоохоронного органу - міліції, виїхав до готелю «Дружба», що за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, з метою забезпечення порядку, оскільки було повідомлення, що у вказаному готелі підозрюваний чинить збройний супротив затриманню, зокрема погрожує підірвати гранату. Прибувши безпосередньо на місце події ОСОБА_29 побачив, що з підозрюваним ОСОБА_16 розмовляють працівники міліції: ОСОБА_28 та ОСОБА_31 . Через деякий час останнім вдалося вмовити ОСОБА_16 вийти із номеру до коридору де перебував свідок. Далі свідок пояснив, що коли ОСОБА_16 перебував у коридорі, він вихопив із його руки гранату, після чого останнього затримали.
Свідок ОСОБА_30 , співробітник міліції, суду показав, що 13.11.2014, близько 11 год., він виїхав на виклик до готелю «Дружба», що за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12. Було повідомлено, що на одному із поверхів закрився підозрюваний і нікого не підпускає до номеру у якому перебуває. Піднявшись на поверх де, як виявилося, перебував підозрюваний ОСОБА_16 , свідок побачив останнього з гранатою у руці. Співробітник міліції ОСОБА_28 розмовляв із ОСОБА_16 на предмет недопущення вибуху в готелі, однак останній погрожував ОСОБА_28 , притуляючи до його голови гранату «Ф1». У подальшому вдалось вмовити ОСОБА_16 вийти до коридору де інший співробітник міліції - ОСОБА_29 вихопив у ОСОБА_16 гранату, після чого вони затримали останнього. Також свідок показав, що під час огляду готельного номеру, де перебував ОСОБА_16 , було виявлено вогнепальну зброю - пістолет Стєчкіна.
Свідок ОСОБА_32 суду показав, що 13.11.2014, у першій половині дня, приїхав до готелю «Дружба», що за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12 та мав намір заселитися до вказаного готелю. Однак, до нього підійшли співробітники міліції та запросили понятим при огляді автомобіля «СангЙонг», на що свідок погодився. Далі свідок показав, що під час проведення вказаної процесуальної дії за його участю було виявлено речі, які викладалися на підлогу та заносилися до протоколу, який був ним підписаний. До протоколу були занесені вірні дані. Також свідок показав, що власник автомобіля, огляд якого проводився, представився як ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_22 суду показав, що на початку листопада 2014 року у м. Миколаєві надав ОСОБА_15 під розписку позику у розмірі 150 тис. доларів США, на лікування останнього.
12.11.2014, постановою про проведення контролю за вчиненням злочину, прокурором було вирішено провести негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину за участю ОСОБА_23 .
Цього ж дня, протоколом огляду грошових коштів для проведення контролю за вчиненням злочину та особи, яка проводить передачу грошових коштів під час контролю за вчиненням злочину, оглянуті 250 000 доларів США - 2 500 купюр номіналом 100 доларів, які вручені ОСОБА_23 для подальшої передачі та документування обвинувачених.
Протоколом за результатами проведення негласних (розшукових) дій контроль за вчиненням кримінального правопорушення від 14.11.2014 зафіксовано, що ОСОБА_23 передав вказані кошти особі на ім`я ОСОБА_33 12.11.2014 на автомобільній дорозі між м. Умань та м. Знам`янка.
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 13.11.2014, з протоколу огляду речей від 17 листопада 2014 року, у ОСОБА_16 виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 13 200 доларів США, 132 купюри по 100 доларів.
З протоколу огляду місця події від 13.11.2014, з протоколу огляду речей від 17 листопада 2014 року, вбачається, що під час проведення огляду автомобіля «СангЙонг», яким користувалися ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 150 000 доларів США, 1 500 купюр по 100 доларів.
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 13.11.2014, з протоколу огляду речей від 10 грудня 2014 року, у ОСОБА_18 виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 39 900 доларів США, 399 купюр по 100 доларів.
Під час судового слідства, в ході огляду грошових купюр доларів США, встановлено співпадіння серій та номерів купюр, які вручались ОСОБА_23 , для проведення контролю за вчиненням злочину 12.11.2014 та тих, які вилучені у ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 13.11.2014.
Під час оглядів місця події за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, неподалік готельного комплексу «Дружба» та безпосередньо у вказаному готельному комплексі 13.11.2014 у ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 виявлені та вилучені предмети схожі на зброю та боєприпаси до неї, також у ОСОБА_18 виявлено та вилучено посвідчення працівника правоохоронного органу. В присутності співробітника міліції ОСОБА_29 було вилучено предмети схожі на запал та корпус гранити «Ф1».
Згідно висновку експерта № 895 від 14.11.2014 предмети, вилучені 13.11.2014 під час проведення огляду місця події за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, неподалік готельного комплексу «Дружба» у ОСОБА_15 : предмет схожий на пістолет з маркуванням « НОМЕР_2 », відноситься до короткоствольної, нарізної вогнепальної зброї (пістолет «ТТ»); предмет схожий на пістолет з маркуванням «МАКЕТ НОМЕР_3 », відноситься до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї; 31 предмети схожі на патрони, відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, пістолетів «ТТ»; 5 предметів схожі на патрони, відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, пістолетів «ТТ».
Згідно висновку експерта №894 від 14.11.2014, виявлений у ОСОБА_16 предмет схожий на пістолет є самозарядним пістолетом системи Стєчкіна (АПС) № НОМЕР_4 , калібру 9 мм, виготовлений промисловим способом на Іжевському механічному заводі у 1956 році та є короткоствольною вогнепальною зброєю. 19 предметів схожі на патрони є військовими пістолетними патронами калібру 9х18 мм (ПМ) та є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї.
Згідно висновку експерта № 893 від 14.11.2014, з числа предметів схожих на пістолет та патрони, що були вилучені 13.11.2014 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_7 , неподалік готельного комплексу «Дружба» у ОСОБА_17 : предмет схожий на пістолет є короткоствольною вогнепальною зброєю - нарізним самозарядним пістолетом «ПМ», калібру 9x18 мм, № НОМЕР_5 , виготовлений промисловим способом на Іжевському машинобудівному заводі, СРСР у 1987 році; 27 предметів є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї - пістолетними патронами калібру 9x18 мм.
Згідно висновку експерта № 660/тдд від 15.12.2014, надане на дослідження службове посвідчення працівника міліції, серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_20 , яке вилучене у ОСОБА_18 не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території України. Зображення лицевої та зворотної сторони службового посвідчення працівника міліції серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_20 нанесено за допомого копіювально множильної техніки, струменевим способом.
За результатами проведення портретної експертизи від 12.03.2015, експерт дійшов висновку, що на посвідченні працівника міліції УКМ № 137912 на ім`я ОСОБА_20 , зафіксовано, ймовірно, одну і ту ж особу ОСОБА_18 .
Згідно висновку експерта № 58/26-33 від 15.12.2014, вилучені у присутності співробітника міліції ОСОБА_29 13.11.2014 під час проведення огляду місця події за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 12, в приміщенні готельного комплексу «Дружба», предмети схожі на запал та корпус гранати «Ф1» є боєприпасами та утворюють собою ручну осколкову гранату «Ф1».
За встановлених обставин винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена.
Показання обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 в частині заперечення своєї вини у вчиненні злочинів суд розцінює як обраний спосіб захисту від обвинувачення з метою ухилитися від відповідальності й уникнути покарання, оскільки вони суперечливі, не відповідають встановленим обставинам по справі і спростовуються наведеними вище доказами.
Суд не бере до уваги посилання сторони захисту на недопустимість доказів обвинувачення зібраних на підставі негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину.
Так, захист вказує на не відкриття прокурором постанови про проведення зазначеної дії від 12.11.2014.
Однак, як вбачається з вимог ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази, тоді як зазначена постанова не є доказом в розумінні Глави 4 КПК України.
На думку суду безпідставним є і посилання захисту на невідкриття речових доказів, які перебували на зберіганні у потерпілого та були оглянуті в ході судового засідання доларів США.
Як вбачається з матеріалів справи, стороні захисту, на виконання вимог ст. 290 КПК України, були надані протоколи огляду вказаних коштів з додатками: ксерокопіями доларів США. При цьому сторона захисту не наполягала на безпосередньому дослідженні оригіналів вказаних купюр, як і вилученої вогнепальної зброї та боєприпасів до неї.
Не знайшли свого підтвердження і показання обвинуваченого ОСОБА_15 , що вилучені кошти в розмірі 150 000 доларів США є коштами, які він позичив на лікування у свідка ОСОБА_22 , оскільки, як було встановлено під час судового слідства, в ході огляду грошових купюр доларів США, встановлено співпадіння серій та номерів купюр, які вручались ОСОБА_23 , для проведення контролю за вчиненням злочину 12.11.2014 та тих, які вилучені у ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 13.11.2014.
Також, суд не бере до уваги показання обвинувачених з посиланням на показаннями свідка ОСОБА_27 , що ОСОБА_8 добровільно та без будь-якого примусу знаходився в сауні в м. Кіровограді.

Як було встановлено в судовому засіданні з показань потерпілого та висновків експертів балістиків, ОСОБА_8 , перебуваючи в чужому для нього місті, без засобів зв`язку, в оточенні озброєних людей, які попередньо погрожували вбивством у разі спротиву їм, не міг без загрози для свого життя та здоров`я залишити вказане приміщення. Вказані обставини, на час вчинення злочину, усвідомлювалися і обвинуваченими.
На підставі показань потерпілого та вказаних свідків, які з огляду на їх повноту, логічність та, взаємоузгодженість між собою та протоколами слідчих (розшукових) дій і висновками експертів, суд вважає достовірними, встановлено, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 за попередньою змовою групою осіб вчинили вимагання та отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_8 шляхом позбавлення останнього волі, завдавши йому шкоди в особливо великих розмірах. Також ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вчинили незаконне поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, а ОСОБА_18 самовільно присвоїв владні повноважень, використавши посвідчення працівника правоохоронного органу.
Разом з цим, при зазначенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та кваліфікації дій обвинувачених, суд виконує вимоги ст. 337 КПК України, щодо визначення меж судового розгляду.
Як вбачається з обвинувачення, дії ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України з посиланням на кваліфікуючі ознаки об`єктивної сторони цього злочину: придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів.
Однак, під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.
Незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).
Враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 окрім носіння ще і зберігали вогнепальну зброю та бойові припаси, кваліфікуюча ознака об`єктивної сторони злочину зберігання, підлягає виключенню з обвинувачення.
Кваліфікацію дій ОСОБА_18 за ч. 4 ст. 358 КК України суд вважає зайвою та такою, що підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки його дії повністю охоплюються ч. 2 ст. 353 КК України.
Також, стороною обвинувачення необґрунтовано вказано в обвинувальному акті про зміну обвинувачення від 08.02.2016, на наявність судимості у ОСОБА_17 та, як наслідок, безпідставно кваліфіковані дії останнього за ознакою повторності вчинення злочину, передбаченого ст. 189 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_17 був засуджений 03.04.2009 Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вирок виконано не було.
Згідно ч. 2 ст. 90 КК України, до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.
Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 12, 80, 89 КК України, вказана судимість ОСОБА_17 погашена.

Таким чином, ОСОБА_15 , своїми умисними діями, які виразилися в незаконному позбавленні волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Також, ОСОБА_15 , своїми умисними діями, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів останнього (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та таке, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.
Також, ОСОБА_15 , своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та носінні вогнепальної зброї та боєприпасів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Таким чином, ОСОБА_16 , своїми умисними діями, які виразилися в незаконному позбавленні волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням зброї, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Також, ОСОБА_16 , своїми умисними діями, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів останнього (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб та таке, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.
Також, ОСОБА_16 , своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та носінні вогнепальної зброї та боєприпасів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Також, ОСОБА_16 , своїми умисними діями, які виразилися у погрозі вбивством працівнику правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України.
Таким чином, ОСОБА_17 , своїми умисними діями, які виразилися в незаконному позбавленні волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Також, ОСОБА_17 , своїми умисними діями, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів останнього (вимагання), за попередньою змовою групою осіб та таке, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.
Також, ОСОБА_17 , своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та носінні вогнепальної зброї та боєприпасів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Таким чином, ОСОБА_18 , своїми умисними діями, які виразилися в незаконному позбавленні волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Також, ОСОБА_18 , своїми умисними діями, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів останнього (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб та таке, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.
Також, ОСОБА_18 , своїми умисними діями, які виразилися у самовільному присвоєнні владних повноважень службової особи при вчиненні суспільно небезпечного діяння незаконного позбавлення волі, та з використанням службового посвідчення працівника правоохоронного органу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 353 КК України.
Також, ОСОБА_18 , своїми умисними діями, які виразилися пособництві у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.
Таким чином, ОСОБА_19 , своїми умисними діями, які виразилися в незаконному позбавленні волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Також, ОСОБА_19 , своїми умисними діями, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів останнього (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб та таке, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_15 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Крім цього, при обранні обвинувачуваному ОСОБА_15 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, позитивні характеристики та наявність ряду тяжких захворювань, наявність на утриманні малолітньої дитини.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства, однак, можуть бути досягнуті у разі відбуття ним покарання не у максимальних межах санкцій інкримінованих йому злочинів.
Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчинених злочинів та ступінь їх тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_15 ст. 69 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_16 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_16 , згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_16 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, позитивні характеристики, наявність на утриманні малолітньої дитини.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства, однак, можуть бути досягнуті у разі відбуття ним покарання не у максимальних межах санкцій інкримінованих йому злочинів.
Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчинених злочинів та ступінь їх тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_16 ст. 69 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_18 , згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_18 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, позитивні характеристики.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_18 покарання у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства, однак, можуть бути досягнуті у разі відбуття ним покарання не у максимальних межах санкцій інкримінованих йому злочинів.
Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчинених злочинів та ступінь їх тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_18 ст. 69 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_19 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_19 , згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_19 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, позитивні характеристики.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_19 покарання у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства, однак, можуть бути досягнуті у разі відбуття ним покарання не у максимальних межах санкцій інкримінованих йому злочинів.
Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчинених злочинів та ступінь їх тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_19 ст. 69 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_17 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_17 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений страждає на тяжке захворювання, відсутність судимостей.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_17 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, позитивні характеристики.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_17 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства, однак, враховуючи декілька обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає за доцільне призначити ОСОБА_17 покарання з застосуванням ст. 69 КК України: призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 189 КК України.
Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчинених злочинів та ступінь їх тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_17 ст. 75 КК України.
Вирішуючи питання про речові докази суд враховує вимоги ст. 100 КПК України.
Зокрема, 26.11.2015 до суду надійшло клопотання ОСОБА_34 про скасування арешту з транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Шкода Супер Б» д.н.з. НОМЕР_1 , та повернення вказаного транспортного засобу власнику.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 14.11.2014, автомобіль марки «Шкода Супер Б» д.н.з. НОМЕР_7 визнаний речових доказів.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.11.2014 на автомобіль марки «Шкода Супер Б» д.н.з. НОМЕР_7 накладено арешт.
Як убачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказаний автомобіль належить ОСОБА_35 .
Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю)
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Враховуючи, що прокурором не надано суду жодного доказу, що ОСОБА_36 знала чи не могла не знати про незаконне використання вказаного автомобіля, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження суд враховує характер та тяжкість вчинених злочинів, тяжкість призначеного обвинуваченим покарання, вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки останніх, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також, до початку судового слідства, потерпілим ОСОБА_8 (позивач), через свого представника ОСОБА_9 (представник позивача), в порядку ст. 128 КПК України, заявлено цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 (відповідачі), з урахуванням положень ч. 1 ст. 1177 ЦК України.
У заявленому позові позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду, завдану кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 353 КК України у розмірі 51 900 доларів США, 30 000 гривень та моральну шкоду в сумі 500 000 гривень.
Заслухавши думку учасників процесу, зокрема думку прокурора, який просив задовольнити цивільний позов, думку представника потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_9 , який підтримав заявлений цивільний позов, думку обвинувачених та їх захисників, які заперечували щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд встановив наступне.
Представник потерпілого при обґрунтуванні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, зокрема послався на різницю між сплаченими грошовими коштами за звільнення ОСОБА_8 та коштами, які були повернуті потерпілому після затримання осіб, яким вказані кошти були передані.
Вказана сума становить 46 900 (сорок шість тисяч дев`ятсот) доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.
У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідачів солідарно грошову суму у розмірі 46 900 (сорок шість тисяч дев`ятсот) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБ України, станом на 25.02.2016, складає 1 276 149 (один мільйон двісті сімдесят шість тисяч сто сорок дев`ять) гривень.
Крім того, представник позивача просить стягнути на відшкодування матеріальної шкоди суму грошових коштів, які перебували у потерпілого ОСОБА_8 (позивача) на момент його викрадення, що складає 5 000 (п`ять тисяч) доларів США та 30 000 (тридцять тисяч) гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Враховуючи, що заволодіння грошовими коштами, які були у потерпілого ОСОБА_8 (позивача) на момент позбавлення волі, виходить за межі пред`явленого відповідачам обвинувачення, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході досудового розслідування та судового розгляду справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди представник потерпілого посилається на те, що внаслідок вчинення кримінальних правопорушень відносно потерпілого з боку обвинувачених, останньому було завдано моральних страждань, що виразились у сильних хвилюваннях, що спричиняли погрози вбивством, реальність яких створювала наявність вогнепальної зброї та вибухових речовин.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд, враховуючи ступінь тяжкості моральних страждань позивача, приходить до висновку, що позивачу, спільними діями відповідачів дійсно було завдано моральну шкоду, що виразилась у фізичних, душевних стражданнях та порушенні звичайного режиму його життя, однак вважає, що розмір шкоди визначений позивачем в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень є завищеним.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд керується вимогами справедливості, розумності, а також зважає на матеріальне становище відповідачів, зокрема відсутність постійного заробітку у останніх.
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачені заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями та діями з єдністю наміру під час здійснення ними кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб відносно позивача. Суд вбачає спільність дій та намірів обвинувачених під час вчинення кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_8 (позивача) та вважає, що останні, з урахуванням ч. 1 ст. 1190 ЦК України, мають нести солідарну відповідальність, та відшкодувати моральну шкоду завдану їхніми діями в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлений по справі цивільний позов підлягає частковому задоволенню, а саме суд вважає обґрунтованою суму спричиненої матеріальної шкоди на 1 276 149 (один мільйон двісті сімдесят шість тисяч сто сорок дев`ять) гривень, що в еквівалентні до офіційного курсу НБ України, станом на 25.02.20014, становить 46 900 (сорок шість тисяч дев`ятсот) доларів США, а суму моральної шкоди на суму 100 000 (сто тисяч) гривень.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
за ч. 4 ст. 189 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла;
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_15 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла.
Запобіжний захід ОСОБА_15 у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Строк відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з 13.11.2014 року. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_15 перебування в установах попереднього ув`язнення з 13.11.2014 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
за ч. 4 ст. 189 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла;
за ч. 1 ст. 345 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_16 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла.
Запобіжний захід ОСОБА_16 у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Строк відбування покарання ОСОБА_16 рахувати з 13.11.2014 року. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_16 перебування в установах попереднього ув`язнення з 13.11.2014 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_17 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
за ч. 4 ст. 189 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла;
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_17 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла.
Запобіжний захід ОСОБА_17 у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Строк відбування покарання ОСОБА_17 рахувати з 13.11.2014 року. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_17 перебування в установах попереднього ув`язнення з 13.11.2014 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
за ч. 4 ст. 189 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла;
за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді 4 місяців арешту;
за ч. 2 ст. 353 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_18 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла.
Запобіжний захід ОСОБА_18 у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Строк відбування покарання ОСОБА_18 рахувати з 13.11.2014 року. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_18 перебування в установах попереднього ув`язнення з 13.11.2014 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Кваліфікацію дій ОСОБА_18 за ч. 4 ст. 358 КК України з обвинувачення виключити.
ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
за ч. 4 ст. 189 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_19 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, окрім житла.
Запобіжний захід ОСОБА_19 у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Строк відбування покарання ОСОБА_19 рахувати з 13.11.2014 року. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_19 перебування в установах попереднього ув`язнення з 13.11.2014 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_15 на користь УК в Оболонському районі м. Києва код 24060300, , рахунок 0006, судові витрати за проведення криміналістичної експертизи в сумі 442 (чотириста сорок дві) гривні 26 коп.
Стягнути з ОСОБА_16 на користь УК в Оболонському районі м. Києва код 24060300, , рахунок 0006, судові витрати за проведення криміналістичних експертиз в сумі 2 114 (дві тисячі сто чотирнадцять) гривень 84 коп.
Стягнути з ОСОБА_17 на користь УК в Оболонському районі м. Києва код 24060300, , рахунок 0006, судові витрати за проведення криміналістичної експертизи в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 90 коп.
Стягнути з ОСОБА_18 на користь УК в Оболонському районі м. Києва код 24060300, , рахунок 0006, судові витрати за проведення криміналістичних експертиз в сумі 1 601 (одна тисяча шістсот одна) гривні 92 коп.
Належні обвинуваченим мобільні телефони та картки мобільного зв`язку, зарядні пристрої до мобільних телефонів, флеш накопичувачі, ікони, диктофони, кошти в сумі 514 грн. конфіскувати.
Речові докази, а саме: упаковку з під цигарок «Вінстон», пляшки води, фрагмент сміття з авто-мийки, пресовану речовину коричневого кольору, мікрооб`єкти з водійського сидіння ВАЗ 2109, мікрооб`єкти з переднього пасажирського сидіння «СангЙонг», мікрооб`єкти з заднього сидіння «СангЙонг», мікрооб`єкти з заднього сидіння ВАЗ 2109, два сліди папілярних узорів, змиви з автомобіля «СангЙонг», коробки з-під мобільних телефонів, на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити.
Речові докази, а саме: вогнепальну зброю та боєприпаси до неї, на підставі п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України передати в розпорядження Головного управління Національної поліції у м. Києві.
Речові докази по справі, а саме: належні потерпілому планшет, мобільні телефони, 203 100 доларів США, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України залишити за належністю потерпілому.
Речові докази по справі, а саме: підроблене посвідчення працівника міліції УКМ № 137912 на ім`я ОСОБА_20 , документи вилучені на підставі ухвал слідчих суддів, страховий поліс, підроблене посвідчення працівника міліції, на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ: автомобіль марки «Шкода Супер Б» д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, повернути за належністю власнику - ОСОБА_37 .
Посвідчення водія ОСОБА_16 , посвідчення водія ОСОБА_17 , посвідчення водія ОСОБА_18 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_38 , довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_38 , посвідчення Міжнародної організації Козацтво України на ім`я ОСОБА_38 , посвідчення міжнародної дипломатичної місії на ім`я ОСОБА_18 , страховий поліс АС № 2004239, квитанцію № 38055431 від 30.07.2014, чек «Приватбанку», візитівки, пластикові дисконтні картки, фрагменти та аркуші паперу, записну книжку, фотознімки, квитанції про ремонт автомобіля «СангЙонг», ключі, чоботи чорного кольору, куртку чоловіча чорного кольору, штани чоловічі чорного кольору, светр чоловічий чорного кольору, кепку коричневого кольору, чоловічий махровий халат білого кольору та шнурки чорного кольору, темні чоловічі джинси, сорочку чоловічу голубого кольору та темний чоловічий піджак в клітинку, чорну шкіряну сумку, обкладинку до посвідчення, СD-диски, атлас автомобільних шляхів повернути за належністю.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 в солідарному порядку на відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_8 1 276 149 (один мільйон двісті сімдесят шість тисяч сто сорок дев`ять) гривень, що в еквівалентні до офіційного курсу НБ України станом на 25.02.2016 становить 46 900 (сорок шість тисяч дев`ятсот) доларів США.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 в солідарному порядку на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_8 100 000 (сто тисяч) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченими з моменту отримання його копії.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3