Справа № 308/3441/13-к
П О С Т А Н О В А
25.03.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю потерпілого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

підсудної ОСОБА_5

представника підсудної ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст. 356 КК України, за скаргою ОСОБА_3 в порядку ст. 27 КПК України.

В ході розгляду справи по суті від потерпілого ОСОБА_3 25 березня 2016 року надійшла заява про відвід головуючої у справі судді ОСОБА_1 . Дана заява мотивована тим, обвинувачена ОСОБА_5 систематично не з`являлася на судові засідання більше ніж півроку, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Неодноразово головуюча суддя в постановах від 15.05., 24.09. та 21.10.2014 р. постановляла застосувати примусовий привід в суд до підсудної ОСОБА_5 , однак, в подальшому суддя заявила, що він надав неправдиву інформацію про місце проживання ОСОБА_5 , що суперечить постановам, які особисто постановляла суддя. На його думку, суддею не було повністю розглянуті всі обставини справи та не вирішені всі питання, які підлягають вирішенню суддею під час судового розгляду. Вважає, що суддя не вправі відмовити учасникам судового розгляду у дослідженні в стадії судового розгляду доказів, якщо вони є належними і допустимими. 15.03.2016 р. суддя не знайшла підстав для заборони обвинуваченій виїжджати за межі України до закінчення судового розгляду, а також відмовила у задоволенні заяви про забезпечення заявленого у кримінальній справі цивільного позову. Під час допиту свідків зі сторони обвинуваченої ОСОБА_5 свідок ОСОБА_7 ображала його, а на запитання, які задавалися до свідка захисником обвинуваченої ОСОБА_6 (навідні відповіді) давала підсудна ОСОБА_5 . Вважає, що головуюча суддя не надала гідну оцінку цим порушенням з боку підсудної її захисника та свідка обвинуваченої. Вже після початку судового слідства його колишній адвокат ОСОБА_8 , якого він замінив у зв`язку з конфліктом інтересів, повідомив, що суддею ОСОБА_1 буде винесено в кінцевому результаті рішення на користь ОСОБА_5 , пропонував йому відмовитися від позовних вимог. У зв`язку з цим, в нього є суттєві сумніви в об`єктивності судді ОСОБА_1 під час розгляду даної справи, а тому заявляє останній відвід.

Вичерпний перелік обставини, що виключають участь судді в розгляді справи встановлений ст. 54 КПК України (1960 року). Пунктом 4 ч. 1 цієї статті передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 56 КПК України (1960 року), за наявності обставин, передбачених статтями 54 і 55 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. На цих же підставах відвід судді може бути заявлений прокурором, підсудним, захисником, а також потерпілим і його представником, цивільним позивачем і цивільним відповідачем або їх представниками. Заяви про відвід подаються до початку судового слідства. Пізніша заява про відвід допускається у випадках, коли підстава для відводу стала відома після початку судового слідства.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що зазначена заява задоволенню не підлягає, оскільки підстави для відводу, передбачені КПК України (1960 року), відсутні, а подана заява потерпілого ОСОБА_3 фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями судді протягом розгляду справи, що відповідно до вимог КПК України не є підставами для відводу судді.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57 КПК України (1960 року) суд,

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід головуючої у справі судді ОСОБА_1 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1