Справа № 199/232/16-к
ВИРОК
іменем України
29.02.2016 року м.Дніпропетровськ

Амур - Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження №0002749 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с-ще Коротич, м.Харків, освіта середньо-спеціальна, розведеної, працюючої у БМЕУ №5 Придніпровської залізниці оператором на фільтрах, не судимої, мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 28.11.2015 року приблизно о 17 год. 30 хв., знаходилась в кімнаті АДРЕСА_2 , де мешкає і знаходилась її сусідка ОСОБА_5 , де між ними на ґрунті неприязних стосунків відбулася сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 в зазначений час і місці, діючи умисно, нанесла один удар своєю правою рукою в область обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого, згідно висновку експерта №5488е від 04.12.2015 року, за результатами судово-медичної експертизи, спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця на нижній повіці лівого ока з переходом в виличну область ліворуч, на проекцію виличною дуги та ліву щоку відповідно, двох саден на спинці носу та на кінчику носу ліворуч, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминучі наслідки.
Обвинувачена ОСОБА_6 свою провину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України не визнала, суду показала, що дійсно 28.11.2015 року приблизно о 17 год. у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , де вони мешкають, сусідка ОСОБА_5 з кімнати АДРЕСА_4 і її співмешканець ОСОБА_7 на кухні і в коридорі зчинили сварку з нею із-за того, що вона відгородила дверима і замкнула на ключ частину приміщення, де зберігала консервацію; приблизно о 17 год. 30 хв., коли вони сварились в коридорі, ОСОБА_7 і ОСОБА_5 затягнули її до кімнати № НОМЕР_1 , де ОСОБА_7 замахнувся рукою з метою вдарити її, але у штовханині, він поцілив не в неї, а кулаком вдарив в обличчя ОСОБА_5 і причинив їй тілесні ушкодження, в цей час в кімнаті окрім їх трьох були також: її бувший чоловік ОСОБА_8 і нинішній співмешканець ОСОБА_9 , які бачили, що саме від удару ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження ОСОБА_5 ; її доньки ОСОБА_10 в кімнаті в той момент не було; особисто вона ОСОБА_5 правою рукою в область обличчя не била; потерпіла ОСОБА_5 і свідок ОСОБА_7 на грунті неприязних відносин між ними навмисно наговорюють на неї, тому вона своєї провини не визнає; під час тієї сварки, в коридорі ОСОБА_7 вдарив її рукою в обличчя, також двічі вдарив в кімнаті №30, але вона побої не знімала і не стала притягати його за це до відповідальності з власних міркувань; на досудовому розслідуванні під час допиту у якості підозрюваної було зазначено у протоколі, що в той момент в кімнаті №30 була вона, її донька ОСОБА_10 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , інших осіб не було і що можливо вона вдарила ОСОБА_5 , що це зробив ОСОБА_7 вона не вказувала, - то підписатися під цим її вмовили слідчий і прокурор.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, незважаючи на невизнання нею вини, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, вона мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , в кімнаті АДРЕСА_4 , у цьому гуртожитку мешкає ОСОБА_6 , з якою у неї давно склались неприязні відносини, яка відгородила дверима і замкнула на ключ частину приміщення, де зберігала консервацію, перегородила вільний доступ для інших мешканців на балкон; з приводу цього її знайомий ОСОБА_7 28.11.2015 року приблизно після 17 год. звернувся до ОСОБА_6 , але вона зчинила сварку, лаялась на них; коли вона і ОСОБА_7 були в кімнаті №30 в цей день приблизно о 17 год. 30 хв., то до них забігли ОСОБА_6 і її донька ОСОБА_10 , які продовжили сварку і зчинили бійку, під час якої ОСОБА_6 умисно нанесла їй один удар своєю правою рукою в область обличчя, в результаті чого причинила їй ті тілесні ушкодження, які зафіксовані судово-медичною експертизою; під час коли ОСОБА_6 нанесла їй удар рукою в обличчя, то в кімнаті були тільки вони четверо, бувшого чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_8 в її нинішнього співмешканця ОСОБА_9 в кімнаті не було і вони не могли бачити, що між ними відбувалося; те, що вони заявляють, що бачили як її вдарив рукою ОСОБА_7 , а не ОСОБА_6 - це неправда, ОСОБА_7 її не бив, вони і донька ОСОБА_6 - ОСОБА_10 навмисно наговорюють на ОСОБА_7 ; вона на протязі досудового розслідування, під час експертизи, слідчого експерименту послідовно розповідала, що саме ОСОБА_6 спричинила їй тілесні ушкодження; міру покарання ОСОБА_6 залишає на розсуд суду;

- показаннями свідка ОСОБА_7 про те, він є знайомим ОСОБА_5 , яка мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , в кімнаті АДРЕСА_4 , у цьому ж гуртожитку мешкає ОСОБА_6 , яка відгородила дверима і замкнула на ключ частину приміщення, де зберігала консервацію, перегородила вільний доступ для інших мешканців на балкон; коли він прийшов до ОСОБА_5 28.11.2015 року приблизно після 17 год., то звернувся до ОСОБА_6 з приводу її дій, але вона відмовила в наданні ключа і зчинила сварку, лаялась на них; коли він і ОСОБА_5 були в кімнаті №30 в цей день приблизно о 17 год. 30 хв., то до них забігли ОСОБА_6 і її донька ОСОБА_10 , які продовжили сварку і зчинили бійку, під час якої ОСОБА_6 умисно нанесла ОСОБА_5 один удар своєю правою рукою в область обличчя, в результаті чого причинила їй тілесні ушкодження; під час коли ОСОБА_6 нанесла удар рукою в обличчя ОСОБА_5 , то в кімнаті були тільки вони четверо, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - в кімнаті не було і вони не могли бачити, що між ними відбувалося; те, що вони заявляють, що бачили як він вдарив рукою ОСОБА_5 , а не ОСОБА_6 - це неправда; він насильно ОСОБА_6 до кімнати №30 не затягував, покази він дає правдиві, як на досудовому розслідуванні, так і в суді, ні на кого не наговорює;
- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що він є бувшим чоловіком ОСОБА_6 , мешкають вони окремо у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , у цьому ж гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_4 мешкає ОСОБА_5 ; 28.11.2015 р. приблизно о 17 год. 30 хв. він був очевидцем сварки між ОСОБА_5 і її співмешканцем ОСОБА_7 з одного боку і ОСОБА_6 - з іншого, при цьому особисто бачив, як з коридору ОСОБА_7 затягнув ОСОБА_6 до кімнати №30, після чого він поставив чайник і приблизно через 1-2 хв. також зайшов до кімнати №30, де в середині були: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які сварилися, ОСОБА_7 намагався вдарити ОСОБА_6 , але промазав і поцілив кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , при ньому він не бачив, щоб ОСОБА_6 вдарила рукою в обличчя ОСОБА_5 , в цей момент його доньки ОСОБА_10 і співмешканця ОСОБА_6 - ОСОБА_9 в кімнаті не було;

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що він є співмешканцем ОСОБА_6 , вони проживають разом у гуртожитку по АДРЕСА_3 , в кімнаті АДРЕСА_5 , у цьому ж гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_4 мешкає ОСОБА_5 ; 28.11.2015 приблизно о 17 год. 30 хв. він був очевидцем сварки в кімнаті №30 між ОСОБА_5 і її співмешканцем ОСОБА_7 з одного боку і ОСОБА_6 , в кімнату також зайшов щоб розборони їх ОСОБА_8 , він також зайшов за ОСОБА_8 і на власні очі бачив, як ОСОБА_7 намагався вдарити ОСОБА_6 рукою, але промахнувся і поцілив кулаком в обличчя ОСОБА_5 , при ньому він не бачив, щоб ОСОБА_6 вдарила рукою в обличчя ОСОБА_5 , в цей момент доньки ОСОБА_6 - ОСОБА_10 і в кімнаті не було, чому свідок ОСОБА_8 каже, що в момент удару ОСОБА_7 в обличчя ОСОБА_5 - його не було в кімнаті, пояснити не зміг, наполягає на своїх показаннях;

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, вона є донькою ОСОБА_6 , мешкають вони окремо у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , що 28.11.2015 приблизно о 17-18 год. вона була свідком сварки, яку зчинили сусідка ОСОБА_5 і її співмешканець ОСОБА_7 з її матір`ю ОСОБА_6 , бачила в коридорі, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 штовхали один одного, коли і як ОСОБА_6 зайшла до кімнати №30, де мешкає ОСОБА_5 , вона не бачила, в той день в кімнату №30 вона не заходила і очевидцем того, що там відбулося і хто спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 - вона не була;

- протоколом заяви ОСОБА_5 від 28.11.2015 року про притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за заподіяння їй тілесних ушкоджень (а.с. 39 );

- заявою ОСОБА_5 про залучення її як потерпілої (а.с. 40 );

- протоколом слідчого експерименту від 04.12.2015 року, за участю потерпілої ОСОБА_5 , під час якого потерпіла пояснила та показала механізм спричинення їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень 28.11.2015 року (а.с. 44 );

- протоколом слідчого експерименту від 04.12.2015 року, за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого той пояснив та показав механізм спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 28.11.2015 р. (а.с.45);

- висновком експерта №5488е від 04.12.2015 року, за результатами судово-медичної експертизи, згідно якого ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця на нижній повіці лівого ока з переходом в виличну область ліворуч, на проекцію виличною дуги та ліву щоку відповідно, двох саден на спинці носу та на кінчику носу ліворуч, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминучі наслідки; локалізація і характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої в області лівої половини обличчя, не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту (а.с.42-43);

- висновком експерта №5490е від 04.12.2015 року, за результатами судово-медичної експертизи, згідно якого локалізація і характер тілесних ушкоджень,виявлених у ОСОБА_5 в області лівої половини обличчя, не суперечать механізму їх утворення, на який вказує свідок ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту (а.с.47-48).

Даючи оцінку наведеним доказам і встановленим обставинам, суд критично відноситься до невизнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 спричинила не вона, а ОСОБА_7 , оскільки її показання спростовуються послідовними і незмінними показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 , як на протязі досудового розслідування, під час проведення слідчих експериментів, судово-медичних експертиз, так і в суді, протоколами слідчих експериментів від 04.12.2015року, висновками судово-медичних експертиз №5488е і №5490е від 04.12.2015 року, іншими наведеними доказами у своїй сукупності.

Суд критично відноситься і оцінює показання свідків: бувшого чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , її співмешканця ОСОБА_9 , доньки ОСОБА_10 , як до заінтересованих осіб, також вони протирічать один одному у суттєвих обставинах: свідок ОСОБА_8 показав в суді, що в момент нанесення удару ОСОБА_7 в обличчя ОСОБА_5 в кімнаті №30 ОСОБА_9 не було, тоді як свідок ОСОБА_9 показав, що він був в цей момент в кімнаті і на власні очі це бачив, пояснити ці розбіжності в своїх показах вони не змогли; а на досудовому розслідуванні під час допитів і підозрювана ОСОБА_6 і свідок ОСОБА_10 показали, що в кімнаті №30 вони були четверо: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_10 .

Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_8 він зайшов до кімнати №30 через приблизно 1-2 хв. після того, як там опинилась ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_9 показав, що зайшов до кімнати №30 приблизно через 1 хв. після ОСОБА_8 , тому ці свідки об`єктивно могли не бачити, як ОСОБА_6 нанесла удар в обличчя ОСОБА_5 .

Про надуманість доводів обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 , а не вона, свідчить той факт, що на досудовому розслідуванні вона при допиті у якості підозрюваної про це не заявляла, які і свідок ОСОБА_10 (а.с.76-80).

Наведені докази суд вважає належними, допустимими і у своїм сукупності достатніми.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, за ч.1 ст.125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про її особу.

Пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин згідно ст.66,67 КК України судом не встановлено.

ОСОБА_6 вчинила злочин невеликої тяжкості, вину в якому не визнала, у вчиненому не розкаялась, не судима, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, характеризується позитивно, тому суд вважає можливим призначити їй покарання у виді штрафу. При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме п`ятсот десять гривень.

На вирок суду учасники судового провадження мають право подати апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій, потерпілій і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1