УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/555/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.101КВКУкраїни Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомирі в режимі відеоконференцзв`язку матеріали судового провадження № 274/555/16-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про переведення з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки,
Ухвалою суду в задоволенні клопотання засудженого про переведення з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки, оскільки дане питання згідно ст. 101 КВК України відноситься до компетенції адміністрації колонії.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, прийняти нову ухвалу, якою перевести його з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки. Посилається на те, що він став на шлях виправлення, а також те, що переведення на менший рівень безпеки це фактично заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, що регулюється ст. 537 КПК України.
Заслухавши доповідача по справі, думку засудженого ОСОБА_7 про підтримання апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти поданої апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданої скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 24 ч. 1 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Статтею 537 КПК України визначений вичерпний перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. Суд має вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Даний перелік не передбачає вирішення судом питання оскарження рішення комісії про відмову в переведенні засудженого до дільниці соціальної реабілітації.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованих і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Враховуючи, що судом першої інстанції розглянуто скаргу, яка не підлягає розгляду в порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, ухвала суду першої інстанції підлягала скасуванню, а провадження закриттю.Однак, суд першої інстанції врахував цю обставину та вказав, що відмовляє в задоволенні клопотання засудженого за його безпідставністю, та мотивував це тим, що розгляд такого клопотання не входить до компетенції суду.
За наведених обставин колегія суддів вважає за потрібне ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про переведення з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4