Справа № 755/7672/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002943 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коцюбинське, Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого в ТОВ «Атлант М китайські автомобілі», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-29.03.1999 року вироком Ленінградського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 229-6 КК України на 2 роки позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки;

-27.12.1999 року вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

-22.10.2003 року вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-31.01.2008 року вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 рокив 6 місяців позбавлення волі;

-17.03.2011 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнився 17.03.2013 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
02 березня 2016 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні міжнародного виставкового центру по проспекту Броварському, 15 в м. Києві, на прилавках побачив товар та у нього винник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна. Продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до прилавку з виробами з каміння, що знаходився в приміщенні міжнародного виставкового центру, де помітив кулон з камінням агату, вартістю 300 гривень, та виріб з мінералу пиріту, вартістю 40 гривень, обравши їх предметом свого злочинного посягання. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 , знаходячись біля стелажа із виробами з каміння, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи, що діє таємно, повторно викрав чуже майно, а саме: кулон із камінням агату, вартістю 300 гривень, та виріб з мінералу пиріту, вартістю 40 гривень, які належать ФОП « ОСОБА_5 », після чого поклав їх до кишені курточки, в яку був одягнений та із викраденим товаром з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ФОП « ОСОБА_5 » матеріальної шкоди на суму 340 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 02 березня 2016 року приблизно о 16 годині 15 хвилин, знаходячись в приміщенні міжнародного виставкового центру по АДРЕСА_2 , на прилавках побачив товар та у нього винник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна. Продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до прилавку з гаманцями, де помітив зажим для грошей, вартістю 200 гривень, обравши його предметом свого злочинного посягання. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи, що діє таємно, повторно викрав майно, а саме: зажим для грошей «С2-МН BLACK», вартістю 200 гривень, який належить ФОП « ОСОБА_6 », після чого поклав його до кишені курточки, в яку був одягнений, а з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ФОП « ОСОБА_6 » матеріальної шкоди на суму 200 гривень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 02 березня 2016 року приблизно о 16 годині 00 хвилин він був в приміщенні міжнародного виставкового центру по проспекту Броварському, 15 в м. Києві, де на прилавках помітив кулон з камінням агату та виріб з мінералу пиріту та поклав їх до кишені курточки, в яку був одягнений. Потім він підійшов до прилавку з гаманцями, де помітив зажим для грошей, який також непомітно поклав його до кишені курточки, в яку був одягнений, після чого він з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, після чого був затриманий працівниками поліції.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який одружений, офіційно працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, проте з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої вину обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 / два / роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Речові докази у справі, а саме: кулон із камінням «Агату», виріб з мінералу «Пиріту», що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 повернути потерпілому; - гаманець, що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: