Справа № 278/863/16-к
В И Р О К
Іменем України
20 травня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 278/863/16-к, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в :
15 серпня 2015 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року № 607/2014 ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період та в той же день зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і призначено на посаду кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 4 механізованого батальйону.
7 жовтня 2014 року близько 10 години старший солдат ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. ст. 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно без дозволу командування військової частини та поважних причин самовільно залишив місце служби НОМЕР_2 загальновійськовий полігон (військова частина НОМЕР_3 ), розташований в АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не виконуючи обов`язки військової служби, до 9 години 30 березня 2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи, у вчиненому кається.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному злочині іншими учасниками судового засідання не заперечується.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує його діяння за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем місця служби тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, є умисним військовим злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, неодружений, офіційно непрацюючий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тривалість самовільного залишення військової частини (понад рік), безальтернативний характер санкції ч. 3 ст. 407 КК України, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги відсутність та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, зміну обстановки (обвинувачений звільнений з військової служби за демобілізацією), позицію державного обвинувача, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є суспільно небезпечним і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов не пред`явлений, дані щодо судових витрат відсутні.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1