АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1484/16 Справа № 192/1639/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Дніпро

20 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 р. відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році».
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.04.2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі.
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.307,69, ч.4ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
30 березня 2016 року до Солонянського районного суду надійшло звернення ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році», в обґрунтування якого заявник зазначив, що 09 січня 2016 року рішенням Солонянського районного суду йому було відмовлено в застосуванні до нього Закону України «Про амністію в 2014 році». Вважає, що оскільки злочин ним було вчинено 14.03.2014 року, тобто до дня вступу даного закону в законну силу, він підпадає під дію вказаного закону про амністію.
Залишаючи без розгляду клопотання ОСОБА_6 , суд мотивував тим, що оскільки аналогічне клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього положень ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» вже було предметом судового розгляду, та за наслідками його розгляду судом ухвалено відповідне рішення, клопотання засудженого не підлягає повторному розгляду судом.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що вона суперечить вимогам КПК України, ЗУ «Про амністію в 2014році», та винесена з неправильним застосуванням кримінального закону, так як предметом розгляду судом було його клопотання не відносно вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.09.2014 року, на який він вказував в своєму клопотанні, а на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.04 2014 року, покарання за яким уже було поглинуто вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.09.2014 року.
Просить скасувати ухвалу як незаконну, винести рішення, яким задовольнити його клопотання про звільнення від покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.09.2014 року шляхом застосування до нього амністії.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав, що апеляція не підлягає задоволенню , перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року з послідуючими змінами, ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році», дія закону про амністію поширюється на злочини, вчиненні до набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.
Статтею 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено скорочення на половину не відбуту частину покарання засудженим,що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1-5 цього Закону.
19 квітня 2014 року вступив в силу Закон України №1185-УІІ від 08.04.2014 року «Про амністію у 2014 році».
Відповідно до статті 8 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року з послідуючими змінами, особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до закону про амністію підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніш як протягом трьох місяців після опублікування закону про амністію.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_6 , останній був засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.09.2014 року.

Тобто ОСОБА_6 був засуджений після вступу Закону «Про амністію у 2014 році» в законну силу.
Враховуючи вказані норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що до засудженого ОСОБА_6 не може бути застосована амністія, а тому у задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2014 році» - слід відмовити .
На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539, КПК України, ст. 74, 86 КК України, ст.ст. 1, 2, 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 1,5,8 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_7