Дата документу Справа № 328/4072/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №328/4072/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1554/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.4ст.187 КК України
УХВАЛА
07 жовтня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного 30.07.2015 до ЄРДР за №0001046 від щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Токмака Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзв`язку)

За матеріалами провадження, 16 вересня 2016 року до апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 9 вересня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч.4 ст.187 КК України, повернуто прокурору.

Свої рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України. Суд зазначив, що до такого ж висновку дійшов й Апеляційний суд Запорізької області, скасовуючи обвинувальний вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 02.02.2016 щодо ОСОБА_6 призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції. При цьому суд взяв до уваги положення ч. 3 ст. 415 КПК України, згідно з якими, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 скасувати, та призначити судове засідання у тому ж суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує на незастосування судом закону, який підлягав застосуванню, через неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту, та на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає що суд не взяв до уваги що в обвинувальному акті зазначено фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а також наявні посилання на положення закону та відповідної частини статей Закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.4 ст.187 КК України.

Згідно ухвали суду, до Оріхівського районного суду Запорізької області з Токмацького районного суду Запорізької області, на підставі ухвали апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року про визначення територіальної підсудності, надійшло для розгляду кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Провадження надійшло після скасування Апеляційним судом Запорізької області вироку Токмацького районного суду Запорізької області від 02.02.2016 з направленням провадження на новий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 416 КПК України після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору, пославшись на встановлену апеляційним судом неконкретність обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_6 погодився з думкою захисника.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник, адвокат ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явились, просили суд розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

За наслідками підготовчого судового засідання була постановлена оскаржувана ухвала.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором було заявлене клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою оскільки строк утримання під вартою обвинуваченого спливає 08.10.2016, раніше заявлені ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшилися.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги і вважали ухвалу суду законною і обґрунтованою, також заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і наполягала на скасуванні ухвали суду першої інстанції як незаконної; просила задовольнити її клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а клопотання про продовження терміну тримання під вартою без задоволення, з огляду на наступне.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.3 ч.3, ч.4 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору, з підстав того, що в акті не вказано з метою заволодіння чиїм саме та яким саме майном ОСОБА_6 вчиняв напад на потерпілу, в яких саме діях виражався напад, чи заволодів ОСОБА_6 якимось майном, а якщо не заволодів, то з яких причин, не ґрунтуються на вимогах закону.

Як правильно було зазначено прокурором в апеляційній скарзі, в обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченого та потерпілої, та місце їх проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На переконання колегії суддів суд вдався до оцінки тих обставин (склад кримінального правопорушення), які мають бути досліджені під час судового розгляду обвинувального акту по суті й не можуть досліджуватись на стадії підготовчого судового засідання.

При цьому суд як на одну із підстав для прийнятого рішення посилався на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2016 р. і положення ч. 3 ст. 415 КПК України, згідно з якими, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді. Колегія суддів з цим висновком суду першої інстанції не може погодитися адже в першу чергу обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 скасовувався через істотні процесуальні порушення. Суд апеляційної інстанції у своїй ухвалі звертав увагу на те, що ані і обвинувальний вирок, ані обвинувальний акт не містили відомостей з метою заволодіння яким майном був здійснений розбій, чи заволодів обвинувачений майном потерпілої, якщо так, то яким, і вважав, що відсутність цих обставин свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення та порушує право обвинуваченого на захист. Однак ця вказівка мала б бути врахована судом при розгляді провадження по суті, а не на стадії попереднього судового розгляду, приймаючи до уваги що були порушені процесуальні права обвинуваченого, як судом так і органами досудового розслідування. .

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції без передбачених законом підстав, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала суду, відповідно до положень ст.ст.409, 412 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, в ході якого необхідно врахувати вимоги глави 27 цього Кодексу і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На теперішній час у кримінальному провадженні відсутні докази на підтвердження того, що вказані вище ризики зменшились або припинили своє існування, а доводи, покладені в основу попередніх судових рішень постановлених в цьому контексті, не втратили свого значення.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що раніше обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений у встановлених процесуальним законом межах, як єдиний необхідний та достатній засіб забезпечення дотримання ними процесуальних обов`язків під час судового провадження.

Колегія виходить з того, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення даного кримінального провадження має бути дотриманий баланс між особистими правами та свободами громадян та суспільним інтересом щодо забезпечення громадської порядку, безпеки життя, здоров`я та власності фізичних осіб, майна юридичних осіб.

З огляду на обставини провадження, дотримання зазначеного балансу вимагає продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на ступінь небезпеки, яку він може становити для суспільства, на тридцять днів.

Керуючись ст.ст.331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 9 вересня 2016, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України повернуто прокурору, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у суді першої інстанції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити на тридцять днів до 07 листопада 2016 року.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4