[1] АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора в провадженні на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2016 року, у кримінальному провадженні №0003722 щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою з підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні про вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України повернуто прокурору, в зв`язку з його невідповідністю ст. 291 КПК України.

Таке рішення суд мотивував тим що, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону щодо ОСОБА_5 , оскільки в ньому викладені лише фактичні обставин справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинення злочинів, які йому інкримінуються.

Тому, на думку суду, обвинувальний підлягає поверненню прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_5 фактично не висунуто обвинувачення, що унеможливлює судовий розгляд цього кримінального провадження та можливість забезпечення справедливого судового розгляду відповідно до Європейської Конвенції з прав людини.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор в провадженні просить скасувати ухвалу суду, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт, вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, оскільки він містить виклад фактичних обставин скоєння злочинів, які прокурор вважає встановленими, зокрема: місце, час, спосіб, форму вини, мотив та мету вчинення злочинів, відомості щодо виду та розміру шкоди завданої злочином, розмір процесуальних витрат, а також у ньому відображені відомості про обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім цього, зазначає, у ньому на сторінці №1 вказана правова кваліфікація з посиланням на статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, а також міститься формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п.13 ст. 3 КПК України.

Окрім цього, зазначає, що 25.07.2014 року ухвалою суду за підсумками проведеного попереднього розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 було постановлено ухвалу при призначення кримінального провадження до судового розгляду, що вказує на те, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України.

Тому вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.ст. 291-293 КПК України та під час досудового розслідуванні будь-яких порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, які унеможливлювали б призначення обвинувального акту до судового розгляду по суті, допущено не було.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції встановив, що в порушення вимог ст.291 КПК України, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, а саме після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, наявна лише вказівка на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинення злочинів, чим не викладено обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_5 .

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України є правильним, оскільки обвинувальний акт має містити відомості щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті, складеному щодо ОСОБА_5 містяться відомості про фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність. Разом із цим, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_5 і від якого він буде захищатись у суді.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, оскільки у кримінальному провадженні №0003722 обвинувачення викладено в наступній редакції: «Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу», то вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Оскільки п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Таким чином, формулюючи обвинувачення орган досудового розслідування зобов`язаний був сформулювати твердження про вчинення злочину(кримінального правопорушення) ОСОБА_5 , а це перш за все зазначити подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб) та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а також винуватість ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, форму вини, мотив та мету вчинення, проте вказаних вимог закону орган досудового розслідування не виконав.

За наведеного, колегія суддів вважає ухвалу суду про повернення обвинувального акту прокурору законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню.

Інші доводи прокурора на обґрунтування апеляційної скарги, зокрема посилання на ухвалу суду від 25.07.2014 року, якою призначено кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 до судового розгляду, що вказує на відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, не є обґрунтованими, оскільки постановлений, під час судового розгляду, обвинувальний вирок суду, скасований апеляційною інстанцією, з підстав відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, з чим погодилася колегія суддів.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2016 року у кримінальному провадженні №0003722 про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_5 прокурору залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора в провадженні без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/662/2016
Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1