Справа № 128/2015/16-к
ВИРОК
Іменем України
30 червня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Резина, республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1 , молдаванина за національністю, громадянина Молдови, з середньою освітою, неодруженого, зі слів працюючого різноробочим в м. Москві Російської Федерації, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2016 року близько 20:30 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем «БМВ», номерний знак республіки Молдова НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням м. Вінниця м. Могилів-Подільський, в напрямку м. Могилів-Подільський, неподалік с. Некрасове, Вінницького району, перед здійсненням маневру обгону попутних транспортних засобів, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та що це буде безпечним і не створінь перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай Соната», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку по належній смузі руху. Внаслідок зіткнення пасажири автомобіля «БМВ» ОСОБА_9 та Драгоман Родіка від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події; водій автомобіля «Хюндай Соната» ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер при наданні медичної допомоги у Вінницькій МКЛ ШМД. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 236 від 30.03.2016 року ОСОБА_10 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть у причинному зв`язку зі смертю останнього. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 237 від 30.03.2016 року ОСОБА_11 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть у причинному зв`язку зі смертю останньої. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 239 від 05.04.2016 року ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть у причинному зв`язку зі смертю останнього. Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 212 від 23.03.2016 року у дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля «БМВ», номерний знак республіки Молдова НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_5 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п.10.1 та 14.2 (в) Правил дорожнього руху України, де вказано:
п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п.14.2 - перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п.10.1 та 14.2 (в) Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: із спричиненням смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав, у вчиненому розкаюється. Суду показав, що майже нічого не пам`ятає. Працював в Москві. На автомобілі разом з батьками поїхали в Молдавію, бо помер дід. Він був тверезий, алкоголю, наркотиків не вживав. Вони поспішали, в дорозі не відпочивав. Одна машина їхала повільно, тому він вирішив її обігнати. Виїхав на смугу зустрічного руху і сталася ДТП. В зв`язку з ДТП він також отримав травми: зламав руку, селезінку видалили. На даний час є проблеми зі здоров`ям, йому необхідне особливе харчування, протипоказане фізичне навантаження. Шкоду потерпілим відшкодував, просив вибачення. В нього залишився п`ятнадцятирічний брат, який навчається в школі в Молдавії, батьки загинули в даній ДТП. Дуже шкодує, що так сталось. Просить суворо його не карати, оскільки вже покараний, так як загинули його батьки. Просить не позбавляти його волі, оскільки в нього залишився брат, якому необхідно допомагати.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив пробачення у потерпілої ОСОБА_4 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що чоловік для неї був всім, він працював, отримував гарну зарплату, забезпечував всіх: її, їхню дочку, яка в декретній відпустці, і внука. Шкоду їй відшкодували, але це лише зарплата її чоловіка за рік. Покарання просить обрати на розсуд суду, по закону та справедливості, оскільки втрата її чоловіка не зрівняється ні з яким розкаянням обвинуваченого. Претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде.

Потерпіла ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилася, попередньо через канцелярію суду від неї надходили заяви про розгляд даного кримінального провадження у її відсутність, претензій до обвинуваченого не має, просить не позбавляти його волі.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого і потерпілої, та дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів; обставини його вчинення; особу винного, його молодий вік, те, що він не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються з позитивної сторони; відшкодування обвинуваченим завданої шкоди.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд встановив щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, позицію потерпілих, які не наполягають на суворій мірі покарання, позицію державного обвинувача, який вважає, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, прохання сторони захисту щодо несуворої міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків, через що при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з застосуванням ст.76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості.

Крім цього, до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції статті обвинувачення, з врахуванням наслідків дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило загибель кількох людей.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходив із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), що викладено в рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року.

Відносно обвинуваченого на досудовому розслідуванні було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого сплинула 23 травня 2016 року, під час судового розгляду відносно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає, оскільки обвинувачений, хоч і являється громадянином іншої держави, від суду не переховувався, має місце проживання, яке повідомив суду, з`являвся на всі виклики суду.

З обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на загальну суму 2814,72 грн.

Речові докази: автомобіль «БМВ 525», номерний знак республіки Молдова НОМЕР_1 , який поміщений на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ДП «Інформ-Ресурси» м. Вінниці, повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ; автомобіль «Хюндай Соната», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 , який поміщений на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ДП «Інформ-Ресурси» м. Вінниці, передати потерпілій ОСОБА_4 .
При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Керуючись ст.ст.349, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 2814 (дві тисячі вісімсот чотирнадцять) грн. 72 коп.

Речові докази: автомобіль «БМВ 525», номерний знак республіки Молдова НОМЕР_1 , який поміщений на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ДП «Інформ-Ресурси» м. Вінниці, повернути ОСОБА_5 ; автомобіль «Хюндай Соната», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 , який поміщений на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ДП «Інформ-Ресурси» м. Вінниці, передати ОСОБА_4 .
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1