Номер провадження: 11-кп/785/1145/15
Номер справи місцевого суду: 511/10/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

та його захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_8 вінтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 червня 2015 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, з середньою освітою, проживаючого у місті Роздільна Одеської області, раніше не судимого,

-за ст. 185 ч. 1 КК України до ста п`ятдесяти годин громадських робіт;

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 2000 грн. моральної шкоди та 3000 грн. в рахунок відшкодування витрат за юридичну допомогу 3000 грн.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 засуджений за те що, в період з 10.10.2012 року по 20.10.2012 року, перебуваючи в гостях у ОСОБА_11 в домоволодінні АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав кавоварку, термос, набор свердел «Бош», дві турецьких шапочки, автомийку, належних ОСОБА_10 , завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3 630 грн.

У апеляції захисник ОСОБА_8 порушує питання про скасування судового рішення щодо ОСОБА_7 та закриття кримінальної справи у зв`язку з недоведеністю в суді його винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 КК України. Посилається на порушення вимог кримінально-процесуального закону, однобічність і неповноту досудового і судового слідства, що потягло необґрунтоване засудження ОСОБА_7 .. Вважає, що зібраними у справі доказами винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину не доведено, крім того зазначає, що в суді не були допитані ряд свідків.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого і його адвоката на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, і вислухав останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги судом першої інстанції не були дотримані.
Зокрема судом була допущена неповнота судового слідства і не були допитані ряд свідків, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. Свідок ОСОБА_11 хоча і був допитаний за допомогою відео конференції, але його свідчення протирічать показам інших свідків і це протиріччя усунуто не було.

Крім того, суд не навів у вироку свою думку, по яким признакам він визначив, що із яті у ОСОБА_15 речі, належать потерпілому.

Під час апеляційного перегляду вироку встановлені ще і істотні порушення районним судом вимог КПК України. Ці порушення унеможливлювали прийняття судом першої інстанції законного та обґрунтованого рішення за результатами розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , та не дають можливості апеляційному суду прийняти рішення за цим обвинувальним актом в порядку п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

У відповідності до положень ст. 409, 412, 415 КПК України встановленні апеляційним судом порушення вимог закону при розгляді обвинувального акту в суді першої інстанції, тягнуть за собою безумовне скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційним судом встановлені суттєві порушення вимог КПК України та вони полягають в наступному.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно положенням ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України - є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 викладені лише анкетні данні обвинуваченого, зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювався останній на стадії досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення (а.с.2-3).

Разом з цим, вказані відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_7 , за цим процесуальним рішенням (обвинувальним актом) - фактично має статус підозрюваного.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , після викладення фактичних обставин справи, фактично відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 за передбаченою законом процедурою висунуте не було, оскільки воно, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті.

Аналіз наведених норм КПК України вказує на те, що обвинувальний акт передається до суду і за допомогою саме цього документу ініціюється процес судового кримінального провадження відносно певної особи, він дійсно виступає як акт обвинувального характеру, що має визначені законом процесуальні наслідки.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 110, ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт - це процесуальний акт - документ, у якому формуються твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, який після його складання слідчим затверджується прокурором.

Натомість з обвинувального акту відносно ОСОБА_7 вбачається, що він складений слідчим, підписаний від імені прокурора, але в ньому відсутня печатка відповідної прокуратури, що свідчить про неналежне затвердження обвинувального акту та на відсутність підстав розглядати надані суду матеріали, як офіційні документи.

Проте, суд першої інстанції на вказані недоліки обвинувального акту уваги не звернув і за відсутності пред`явленого у встановленому законом порядку обвинувачення ОСОБА_7 , розглянув фактично не висунуте обвинувачення та ухвалив щодо нього вирок, що є неприпустимим.

Апеляційний суд звертає увагу, що слідчий, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, заздалегідь, без вироку суду, стверджує в обвинуваченому акті, що останній вчинив злочин, що є безпідставним та недопустимим, оскільки при складанні обвинувального акту, з урахуванням принципу визначеному ст.17 КПК України необхідно вказувати тільки на те, що особа обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення.

Вказівка в обвинувальному акті про те, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення - є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка базується на принципах закріплених в ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст.11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року.

За змістом вказаних норм національного та міжнародного законодавства - кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Суд першої інстанції на наведені вище порушення вимог ст. 291 КПК України під час підготовчого провадження уваги не звернув та розглянув обвинувальний акт, що суперечить вимогам положень ст. 2, 7 КПК України, які визначають завдання та загальні засади кримінального провадження.

З огляду на положення ст. 7, 9 КПК України, з урахуванням ігнорування судом першої інстанції положень ст. 291 КПК України щодо відповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КПК України та вказане порушення, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 412, 415 КПК України, визнається апеляційним судом суттєвим.

У відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 та ст. 412 КПК України, встановлені обставини унеможливлюють прийняття апеляційним судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги, та тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог ст. 314 КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені при апеляційному розгляді та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог КПК України, провести підготовче провадження у відповідності до вимог Глави 27 Розділу IV КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст. 2, 7 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляцію захисника ОСОБА_8 вінтересах обвинуваченого ОСОБА_7 частково задовольнити.
Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 червня 2015 року в відношенні ОСОБА_7 , скасувати.

Матеріали кримінального провадження направити на новий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3