Справа № 460/645/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/109/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня постановлення ухвали.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

11 лютого 2016 року старший слідчий Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання старший слідчий обґрунтував тим, що підозрюваний ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, раніше судимий за насильницькі корисливі злочини, судимість не погашена, на шлях виправлення не став, повторно вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з викраденням особистого майна громадян, пов`язане із насильством, яке відноситься до тяжких злочинів, немає постійного місця проживання, не працює, не одружений, дітей на утриманні немає, за таких обставин існують ризики того, що підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , слідчий суддя виходив з того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, раніше судимий за насильницькі корисливі злочини, судимість не погашена, на шлях виправлення не став, вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з викраденням особистого майна, пов`язане із насильством, яке відноситься до тяжких злочинів, немає постійного місця проживання, не працює, не одружений, дітей на утриманні немає, за таких обставин існують ризики того, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а інші запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, було порушено право на захист. Під час затримання підозрюваного ОСОБА_8 та розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою захисника не було. Підозрюваний з матеріалами кримінального провадження ознайомлений не був. Запобіжний захід є занадто суворим. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав. Згідно ст. 181 КПК України до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення судового рішення без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

10 лютого 2016 року старшим слідчим Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

10 лютого 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Судове рішення про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене з дотриманням вимог статей 177, 178, 183, 194 КПК України.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.
Своє рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, раніше судимий за насильницькі корисливі злочини, судимість не погашена, на шлях виправлення не став, повторно вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з викраденням особистого майна, поєднане із насильством, немає постійного місця проживання, не працює, не одружений, дітей на утриманні немає, наявністю ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
За змістом п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Приймаючи дане рішення, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину; наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а також тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_8 (ч.2 ст. 187 КК України), наявність непогашеної судимості, колегія суддів приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу (в тому числі домашнього арешту) не зможе запобігти ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Твердження сторони захисту про неврахування судом особи підозрюваного та відсутність обґрунтованих ризиків, як на підставу скасування судового рішення, колегія суддів до уваги не бере.
З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені статтями 178, 182, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

При обґрунтованій підозрі ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, та враховуючи особу підозрюваного, наявність судимості, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, більш м`який запобіжний захід - не зможе запобігти наявним ризикам.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.
Разом з тим ухвала слідчого судді підлягає уточненню.
Слідчий суддя в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив дату закінчення її дії.
Відповідно до ч.4 ст. 196, ч.1, ч.2 ст. 197 КПК України слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.
За змістом ч.5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків тримання під вартою береться до уваги той день, від якого починається строк.
Згідно з ч.2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

В суді апеляційної інстанцій ОСОБА_8 пояснив, що він близько 09 год. 09 лютого 2016 року був затриманий та доставлений в приміщення Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, де перебував під охороною до початку розглядом судом клопотання 11 лютого 2016 року, без оформлення протоколу про затримання, що прокурор в судовому засіданні не спростував.

Таким чином, ОСОБА_8 з 09 год. 09 лютого 2016 року був обмежений у вільному пересуванні, не міг із власної волі покинути приміщення Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, тобто фактично був затриманий.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: 1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції. 2. Кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього. 3. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. 4. Кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним. 5. Кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання, здійсненого всупереч положенням цієї статті, має забезпечене правовою санкцією право на відшкодування.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людини має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Згідно з ч.4, ч.5 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст. 213 КПК України (повідомлення інших осіб про затримання), вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені К ПК. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, у якому, крім відомостей, передбачених ст. 104 КПК України (протокол), зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до ст. 209 КПК України (момент затримання); підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Однак, всупереч вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 29 Конституції України та ст. 208 КПК України, ОСОБА_8 утримувався працівниками Яворівського ВП ГУНП у Львівській області більше двох діб, без належного процесуального оформлення (складання протоколу).

Тому строк дії ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_8 (60 днів) слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 09 лютого 2016 року і тому датою закінчення дії ухвали слід визначити 08 квітня 2016 року.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 11лютого 2016 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Датою закінчення строку дії ухвали визначити 08 квітня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4