Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 16 серпня 2016 року касаційну скаргу прокурора на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001299.

Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 жовтня 2014 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Нова Каховка Херсонської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 1 липня 2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 850 грн.,
засуджено за:

- ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього певних обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України призначене вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 1 липня 2014 року ОСОБА_5 покарання у виді штрафу постановлено виконувати самостійно.

Вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасовано.

Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_5 призначено покарання за:
- ч. 1 ст. 185 КК України 1 місяць арешту;
- ч. 2 ст. 185 КК України 3 місяці арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення попереднього вироку і злочину, за який покарання ОСОБА_5 призначене вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 1 липня 2014 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено покарання у виді арешту на 3 місяці.

- ч. 2 ст. 185 КК України на 5 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді арешту на 6 місяців.
В решті вирок залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону,просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що всупереч положеннями ст.ст. 370, 374, 420 КПК України, апеляційний суд належним чином не вмотивував свій вирок, не зазначивши, чому призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 75 КК України є несправедливим внаслідок м`якості та не обґрунтував необхідності призначення ОСОБА_5 покарання у виді арешту. Крім цього, в вироку апеляційного суду не наведено формулювання обвинувачення, яке він визнав доведеним.
За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він на початку травня 2014 року, в світлий час доби, за місцем свого тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_2 викрав належні ОСОБА_7 ювелірні вироби із золота ланцюжок та кулон, загальною вартістю 2819,80 грн., а 20 липня 2014 року повторно викрав з цієї ж квартири належний останній планшет «Prestigio», вартістю 700 грн.

Він же, 15 травня 2014 року, в світлий час доби, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 повторно таємно викрав належну ОСОБА_8 шкатулку з ювелірними виробами із золота та срібла, загальною вартістю 1310,32 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу частково та вважав за можливе пом`якшити засудженому покарання та за сукупністю злочинів визначити 5 місяців арешту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винність засудженого у вчиненні злочинів, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та вмотивованим.

Дії засудженого за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, що не оспорюється прокурором у касаційній скарзі, а призначене апеляційним судом покарання є справедливим,

Що ж стосується доводів прокурора про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно вимог ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання обвинуваченому та приймаючи рішення про необхідність скасування вироку місцевого суду в частині застосування до нього положень ст. 75 КК України, апеляційний суд правильно врахував дані про особу ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, та вчинив крадіжку через незначний період часу після ухвалення першого вироку суду щодо нього від 1 липня 2014 року.

При цьому, врахування судом першої інстанції даних про особу ОСОБА_5 , зокрема того, що він позитивно характеризуються, його щире каяття, а також ступінь тяжкості вчинених злочинів, апеляційний суд обґрунтовано визнав недостатнім для застосування щодо нього вимог ст.75 КК та звільнення від відбування покарання із випробуванням.

До того ж, на виконання вимог ч. 2 ст. 439 КПК України щодо обов`язковості вказівок суду касаційної інстанції після скасування ним судових рішень судів попередніх інстанцій, колегія суддів апеляційного суду врахувала вказівки, наведені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року, якою скасована з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 25 грудня 2014 року, про те, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочинні дії, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, у період невідбутого покарання за попереднім вироком, і в таких випадках, згідно п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рекомендовано не застосувати звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, призначеного за новим вироком.

Вирішення апеляційним судом питання про призначення засудженому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Враховуючи усі ці дані в сукупності, апеляційний суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України переглядаючи зазначене кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, призначив ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, а потім за сукупністю вироків, покарання у виді арешту,яке він має відбувати реально, тобто найменш суворий вид покарання згідно санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке й просив призначити прокурор в апеляційній скарзі.

Як убачається з оскаржуваного вироку, він постановлений з дотриманням вимог ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Крім іншого, у ньому належним чином наведено формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 і визнаного судом доведеним,
З огляду на зазначене касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
На думку колегії суддів, в процесі судового розгляду кримінального провадження істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість засудженого або правильність застосування кримінального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не допущено.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

постановила:

Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3