Справа № 129/26/16-к
Провадження по справі № 1-кп/129/71/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2016 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в м. Гайсині кримінальне провадження за № 0000230 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, раніше несудимого, в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 407, ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України, -

установив:

ОСОБА_4 призваний 16.05.2014 р., під час мобілізації на особливий період на військову службу, проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .

У період з 20.11.2014 р. по 16.12.2014 р. військовослужбовець ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово - медичному клінічному центрі Центрального регіону.
З метою ухилитися від військової служби під час мобілізації на особливий період військовослужбовець ОСОБА_4 , умисно, без поважних причин, не з`явився 17.12.2014 р. з стаціонарного лікування на військову службу до в/ч НОМЕР_2 , проводив час на власний розсуд за місцем проживання в АДРЕСА_1 , з`явився для проходження служби 10.02.2015 р.

У період з 12.02.2015 р. по 13.03.2015 р. військовослужбовець ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово - медичному клінічному центрі Центрального регіону.
З метою ухилитися від військової служби під час мобілізації на особливий період військовослужбовець ОСОБА_4 , умисно, без поважних причин, повторно не з`явився 16.03.2015 р. з стаціонарного лікування на військову службу до в/ч НОМЕР_2 , проводив час на власний розсуд за місцем проживання в АДРЕСА_1 по 20.05.2015 р.

У період з 21.05.2015 р. по 10.06.2015 р. військовослужбовець ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово - медичному клінічному центрі Центрального регіону.
З метою ухилитися від військової служби під час мобілізації на особливий період військовослужбовець ОСОБА_4 , умисно, без поважних причин, повторно не з`явився 11.06.2015 р. з стаціонарного лікування на військову службу до в/ч НОМЕР_2 , проводив час на власний розсуд за місцем проживання в АДРЕСА_1 по 16.06.2015 р.

17.06.2015 р. військовослужбовець ОСОБА_4 був прооперований в ендоскопічному відділенні Вінницького обласного клінічного онкодиспансеру
З метою ухилитися від військової служби під час мобілізації на особливий період військовослужбовець ОСОБА_4 , умисно, без поважних причин, повторно не з`явився 18.06.2015 р. з лікувального закладу на військову службу до в/ч НОМЕР_2 , проводив час на власний розсуд за місцем проживання в АДРЕСА_1

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються:

- за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць;

- за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду;
- за ч. 3 ст. 408 КК України, як нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

21 жовтня 2016 року між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

За цією угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407, ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення (злочини): ч. 3 ст. 407 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу розміром сто двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040,00 грн., ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу розміром сто двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040,00 грн., ч. 3 ст. 408 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу розміром сто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн.; з урахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі сто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн. та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Відповідно до ст. 314 КПК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Захисник та обвинувачений просили затвердити вказану угоду про визнання винуватості, ОСОБА_4 дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що спроможний реально виконати взяті на себе обов`язки.

Згідно ст. 12 КК України вчинені злочини є середньої тяжкості та тяжким внаслідок яких шкода завдана лише державним інтересам.

Суд переконався, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, укладена угода про визнання винуватості є добровільною, ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З урахуванням наведеного, за відсутності обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин, приймаючи до уваги пом`якшуючі його обставини і такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню обвинуваченим нових злочинів буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ч.1 ст. 69 КК України: відсутність судимості, з`явлення із зізнанням, щире каяття, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, позитивні характеристики, з урахуванням також того, що скоєні обвинуваченим злочини є тяжкими та середньої тяжкості, суд визнає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому визначене в угоді покарання:

- ч. 3 ст. 407 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу розміром сто двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040,00 грн.,

- ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу розміром сто двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040,00 грн.,

- ч. 3 ст. 408 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу розміром сто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн.

З урахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в сумі сто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

присудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 жовтня 2016 року між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0000230.

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 407, ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України і призначити йому покарання:

- ч. 3 ст. 407 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу розміром сто двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040,00 грн.,

- ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу розміром сто двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040,00 грн.,

- ч. 3 ст. 408 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу розміром сто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн.

З урахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: