Апеляційний суд Рівненської області
_________________________________________________копія:______
У Х В А Л А
Іменем України
19 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження за №0000786 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів, Рівненської обл., проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 листопада 2010 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі та, на підставі ст.104 КК України, був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік; вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2011 року за ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі; вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 30 січня 2012 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі; вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2012 року за ч.3 ст.185 до 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі; вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2012 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України;

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_5 (далі-прокурор) на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 червня 2016 року,

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання змінити та призначити ОСОБА_4 покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Також просить стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судово-імунологічної експертизи №2.2-321/15 від 15 січня 2016 року в сумі - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн., судово-імунологічної експертизи №2.2-325/15 від 16 січня 2016 року в сумі - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн., судово-дактилоскопічної експертизи №1.3-334/15 від 23 грудня 2015 року в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 (чотири) коп., судово-трасологічної експертизи №1.2-580/15 від 12 січня 2016 року в сумі - 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 (чотири) коп., товарознавчої експертизи №3.2-165/16 від 25 лютого 2016 року в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп. та товарознавчої експертизи №3.2-511/16 від 24 травня 2016 року в сумі 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 80 (вісімдесят) коп., на загальну суму 3309 (три тисячі триста дев`ять) грн. 72 (сімдесят дві) коп.. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 червня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки та покладено, у відповідності до вимог ст.76 КК України, обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

В обгрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинів та кримінально-правової оцінки його діянь, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .. Зокрема зазначає, що враховуючи положення ст.70 КК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, суд першої інстанції мав би призначити ОСОБА_4 одне покарання за ч.2 ст.185 КК України, так як за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Крім того вказує, що суд допустив суперечності у резолютивній частині вироку, оскільки при визначенні остаточного покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів визначив необхідність застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, хоча фактично застосував принцип часткового складання призначених покарань. Також доводить, що суд необгрунтовано не прийняв рішення по кримінальному провадженню щодо відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів.

За вироком суду, ОСОБА_4 , 01 грудня 2015 року, в нічний час доби, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом пошкодження вхідних дверей незаконно проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав продукти харчування та матеріально-товарні цінності, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 , чим спричинив останній майнову шкоду на загальну суму 6148 (шість тисяч сто чорок вісім) грн..

Також, 12 лютого 2016 року, близько 17 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, перебуваючи в коридорі магазину «Верховина», що розташований по вул.Фабрична в м.Здолбунів, Рівненської обл., таємно викрав велосипед марки «Winner Leopard» вартість якого, згідно висновку експерта №3.2-165/16 від 25 лютого 2016 року, становить 1404 (одна тисяча чотириста чотири) грн. 23 (двадцять три) коп., чим завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 14 квітня 2016 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення магазину «Волинь», що по вул.Щорса, 37 в с.Уїздці, Здолбунівського р-ну, Рівненської обл., діючи з корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно від сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, заволодів велосипедом марки «Peugeot» з прикріпленим дитячим велосипедним кріслом, належним ОСОБА_10 , загальною вартістю 1806 (одна тисяча вісімсот шість) грн. 50 (п`ятдесят) коп., чим завдав потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Викраденим ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, після чого, 14 квітня 2016 року, приблизно о 17 год. 15 хв. з викраденим майном був затриманий жителями с.Уїздці, Здолбунівського р-ну, Рівненської обл., поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 ..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який повністю підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.185 КК України тобто у (таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому повторно), ч.2 ст.185 КК України (таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому повторно) та ч.3 ст.185 КК України (таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно з проникненням у приміщення), відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та підтверджені повним визнанням ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні цих кримінальних правопорушень, оскільки дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, по даному кримінальному провадженню судом першої інстанції було визнано недоцільним, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, і прокурором ці висновки суду не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.

З апеляційної скарги прокурора вбачається, що останній не погоджується з вироком в частині призначеного ОСОБА_4 покарання, а саме з неправильним застосуванням судом першої інстанції положень ст.70 КК України та роз`яснень п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», що стосується призначення покарання за сукупністю злочинів.

Посилання прокурора на неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу та колегія суддів вважає їх обгрунтованими, що є беззаперечною підставою для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_4 покарання.

У відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За роз`ясненнями п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

З даних роз`яснень вказаної Постанови Пленуму можна зробити висновок, що призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за кожен з епізодів злочинів, які передбачені однією частиною однієї статі КК України (у даному випадку ч.2 ст.185 КК України) є неправильним, що є підставою для зміни вироку в частині призначеного йому покарання.

Заслуговують на увагу також і доводи прокурора про зазначені неточності у резолютивній частині вироку щодо призначення покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, а тому, колегія суддів, з подальшою зміною оскаржуваного прокурором вироку відносно ОСОБА_4 з наведених вище підстав, вважає, зазначені судом першої інстанції неточності привести у відповідність до вимог кримінального закону.

Матеріалами кримінального провадження також підтверджується, що ухвалами Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 березня 2016 року (т.4 а.с.39) та від 31 травня 2016 року (т.4 а.с.79), матеріали кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 №000786 за ч.3 ст.185 КК України, №0000102 за ч.2 ст.185 КК України та №0000288 за ч.2 ст.185 КК України, у відповідності до вимог ч.2 ст.334 КПК України, ухвалою Здолбунівського районного суду (т.4 а.с.79) були об`єднані в одне кримінальне провадження та був присвоєний їм остаточний №000786 (номер справи №562/440/16-к) та пізніше було призначене до розгляду.

З обвинувальних актів по об`єднаним кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 вбачається, що в них зазначений розмір витрат на залучення експерта:

- по кримінальному провадженню №000786 відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України (т.4 а.с.9), цей розмір становить: за проведення судово-імунологічної експертизи №2.2-321/15 від 15 січня 2016 року в сумі - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн., судово-імунологічної експертизи №2.2-325/15 від 16 січня 2016 року в сумі - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн., судово-дактилоскопічної експертизи №1.3-334/15 від 23 грудня 2015 року в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 (чотири) коп., судово-трасологічної експертизи №1.2-580/15 від 12 січня 2016 року в сумі - 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 (чотири) коп.;

- по кримінальному провадженню №0000102 за ч.2 ст.185 КК України (т.4 а.с.31) за проведення товарознавчої експертизи №3.2-165/16 від 25 лютого 2016 року в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп.;

- по кримінальному провадженню №0000288 за ч.2 ст.185 КК України (т.4 а.с.68) за проведення товарознавчої експертизи №3.2.-511/16 від 24 травня 2016 року в сумі 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 80 (вісімдесят) коп.;

Загальна сума за проведення експертиз становить - 3309 (три тисячі триста дев`ять) грн. 72 (сімдесят дві) коп..

Частиною другою ст.124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За таких обставин, колегія суддів погоджується і з доводами прокурора, висловленими у поданій апеляційній скарзі, і в цій частині.

Пунктом другим ч.1 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно п.п.2, 3 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення та у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якшо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, вони повністю узгоджуються з положеннями п.2 ч.1 ст.407, ст.408 КПК України, а тому вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 червня 2016 року відносно ОСОБА_4 підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області області від 06 червня 2016 року відносно ОСОБА_4 - змінити.

Вважати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із призначеним йому судом першої інстанції покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 та 76 КК України на умовах, зазначених у вироку суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судово-імунологічної експертизи №2.2-321/15 від 15 січня 2016 року в сумі - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн., судово-імунологічної експертизи №2.2-325/15 від 16 січня 2016 року в сумі - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн., судово-дактилоскопічної експертизи №1.3-334/15 від 23 грудня 2015 року в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 (чотири) коп., судово-трасологічної експертизи №1.2-580/15 від 12 січня 2016 року в сумі - 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 (чотири) коп., товарознавчої експертизи №3.2-165/16 від 25 лютого 2016 року в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп. та товарознавчої експертизи №3.2-511/16 від 24 травня 2016 року в сумі 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 80 (вісімдесят) коп., на загальну суму 3309 (три тисячі триста дев`ять) грн. 72 (сімдесят дві) коп..

В решті цей вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1