У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
26 вересня 2016 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , одержавши апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_2 на вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 серпня 2016 року у кримінальному провадженні №0000307 на підставі угоди про визнання винуватості за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України,

в с т а н о в и в :

Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 серпня 2016 року затверджено угоду від 14 червня 2016 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, за якою призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14 червня 2016 року покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.
Роз`яснено ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Речові докази:
- дві мотопомпи жовтого кольору заводського виробництва, одна без маркувальних позначень, одна марки "Форте", два пожежних шланги діаметром 100 мм та довжиною 20 м, один пожежний шланг діаметром 77 мм та довжиною 20 м, два водозабірних шланги, один шрайбер, три металеві жердини довжиною 2 м кожна, один підсак - конфісковано;
- автомобіль марки «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернуто володільцю ОСОБА_3 .
В апеляційній скарзі на вказанаий вирок заступник прокурора Рівненської області ОСОБА_2 послався на те, що районним судом при затверджені угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 порушено вимоги ч. 7 ст. 474 КПК України та не перевірено угоду на відповідність вимогам цього Кодексу і закону, просить вказаний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України в резолютивній частині вироку слід зазначити рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації. Згідно загальних засад призначення покарання, які наведені в ст.65 КК України, суд призначає покрання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Положенням ст.96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину. Випадки застосування спеціальної конфіскації передбачено ст.96-2 КК України.

Однак суд першої інстанції при постановленні вироку вказаних вимог закону не

дотримав, оскільки ухвалив повернути ОСОБА_3 автомобіль «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є знаряддям і засобом вчинення злочину та визнаний речовим доказом.

Вказана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Перелік підстав для призначення нового розгляду суді першої інстанції містить ст.415 КПК України. Зокрема, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Апеляційна скарга прокурора не містить посилань на жоден з цих пунктів.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, однією з яких є диспозитивність, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Проте в апеляційній скарзі прокурора не зазначено чому суд першої інстанції повинен був вийти за межі угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, в якій зазначено, що автомобіль марки «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути законному володільцю ОСОБА_3 .

Разом з цим, як передбачено п.2 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором, та підозрюваним, обвинуваченим при визнанні винуватості, прокурор має право оскаржувати тільки у двох випадках: якщо суд призначив покарання менш суворе, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. Яка саме з цих умов служить підставою для оскарження вироку, прокурор в апеляційній скарза також не зазначив.
Відповідно до ч.1 ст.399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі наведеного та керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_2 на вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 серпня 2016 року у кримінальному провадженні №0000307 на підставі угоди про визнання

винуватості за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України, залишити без руху.

Надати прокурору ОСОБА_2 сім днів для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків апеляційної скарги.

Роз`яснити, що у разі не усунення ним недоліків апеляційної скарги в строк, встановлений суддею-доповідачем, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя