Справа № 159/3352/16-к
Провадження № 1-кп/159/208/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001448 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Згорани Любомльського району Волинської області, з вищою освітою, фізичної особи підприємця, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 15 липня 2016 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу, в результаті чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя справа синець верхньої повіки правого ока, поперекового відділу хребта синець, грудної клітки, садна шиї зліва, садна правого ліктя, синців в ділянці правого плечового суглобу та лівого стегна, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень не визнав та пояснив, що напередодні недієздатний ОСОБА_6 заподіяв його малолітній доньці тілесні ушкодження, тому маючи намір поспілкуватись із ОСОБА_6 , він підійшов до останнього та наказав не наближатись до його доньки. ОСОБА_6 почав відштовхувати його та втік. Жодних ударів руками він ОСОБА_6 не наносив, лише двічі ногою вдарив по ягодицях. Визнає, що перевищив межу дозволеного спілкування, однак вважає, що ОСОБА_6 потребує примусового лікування, а його поведінка обумовлена батьківськими почуттями та турботою про свою дитину.

Суд, дослідивши в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Так, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №0001448 розпочато 16.07.2016 року за заявою ОСОБА_5 , яка повідомила, що 15.07.2016 року близько 17 год 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01 червня 2012 року визнаний недієздатним. Над ним встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_5 .

В судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_5 підтвердила викладені у повідомленні про злочин обставини та пояснила, що вона є опікуном свого брата ОСОБА_7 , який визнаний в судовому порядку недієздатним. Він не є агресивним, з дозволу лікаря він самостійно гуляє, жодних сутичок з мешканцями міста в нього не було, він збирає пляшки, складає їх у підвали, а потім здає. Того дня, приблизно о 17 год 15 хв, вона готувала їсти та через вікно спостерігала за братом, останній носив пляшки. Вона покликала його додому їсти. Доглянувши мати, яка теж важко хвора та нерухома, вона вийшла в під`їзд щоб забрати брата. В цей час сусідка ОСОБА_8 повідомила, що якийсь чоловік побив ОСОБА_9 . Вибігши за братом, вона бачила на східцях в підвал розбиті пляшки, брата на місці події не було. Разом із ОСОБА_8 розшукали потерпілого, він був наляканий та знаходився на вулиці Грушевського. Зовні в нього було пошкоджено око, кровило на шиї, були подерті лікті. Вони викликали швидку допомогу, його оглянув лікар. Вдома вона його передягнула та побачила садна на спині, на грудях, на щиколотках. Брат повідомив, що його побив чоловік. Наступного дня в лікарні брата додатково обстежили та призначили лікування. ОСОБА_5 категорично заперечила наявність у брата до цієї події тілесних ушкоджень окрім подряпині на губі.

Показання потерпілої підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Зокрема, свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що проживає з потерпілим в одному під`їзді. Того дня, після п`ятої години вечора, вона почула шум у під`їзді, тому вийшла та спустилась на перший поверх. Побачила як обвинувачений ОСОБА_4 стояв на східцях в підвал, а потерпілий ОСОБА_6 стояв при вході у підвал та закривався руками і просився не бити. Обвинувачений кричав, погрожував потерпілому та одночасно наносив потерпілому удари руками по голові та тулубу, а потім наскочив та вдарив потерпілого ногою кілька раз по тілу. Вона вимагала припинити побиття, однак обвинувачений продовжував агресивно бити потерпілого. Потерпілий злякався, намагався вирватись. Коли обвинувачений відпустив потерпілого, то вона побачила на обличчі останнього кров. Потерпілий втік, згодом вони із сестрою потерпілого розшукали його на іншій вулиці та викликали швидку.

Аналогічні показання давала свідок ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, який проведено органами досудового розслідування через незначний проміжок часу після події, а саме 22 серпня 2016 року.

Свідок ОСОБА_10 , яка є лікарем швидкої допомоги, повідомила, що дійсно оглянула на АДРЕСА_3 та відобразила наявні у нього тілесні ушкодження у відповідному повідомленні, а також рекомендувала пройти медичний огляд в лікувальному закладі наступного дня.

Показання потерпілої та свідків об`єктивно узгоджуються з письмовими доказами у справі.

Так, згідно повідомлення лікара ОСОБА_10 15 липня 2016 року о 22 год. 16 хв. у ОСОБА_6 констатовано забій попереку, садна шиї, правого ліктя.

Як зазначено у довідці травматологічного пункту Ковельської ЦРЛ від 16.07.2016 року №4086 на підставі р-грами виявлено забій м`яких тканин обличчя справа, поперекового відділу хребта і грудної клітки.

Висновком судово-медичної експертизи №199 від 19.07.2016 року підтверджено факт заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин обличчя синець верхньої повіки правого ока, поперекового відділу хребта синець, грудної клітки, садна шиї зліва, садна правого ліктя та синців в ділянці правого плечового суглобу та лівого стегна, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від ударів руками та ногами, в час інкримінованих дій. Потерпілий не міг отримати ці тілесні ушкодження від падіння з висоти власного росту, окрім садна правого ліктя.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд не має об`єктивних сумнівів у тому, що виявлені у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження утворились від умисних ударів обвинуваченого ОСОБА_4 .

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_4 , всупереч вимог ст.22 КПК, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень про отримання потерпілим вказаних тілесних ушкоджень в інший час та з власної вини.

Таким чином, з огляду на переконливість доказів сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Обираючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст..12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

З урахуванням особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є самозайнятою особою, має на утриманні малолітню дитину, враховуючи відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, конкретні обставини справи , особу потерпілого, суд вважає необхідним та достатність призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Суд, вважає, що саме таке покарання в розумінні ч.2 ст.50 КК України, буде сприяти перевихованню обвинуваченого, недопущенню вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, та буде справедливою мірою кари за скоєне.

Покарання у виді громадських робіт слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у наближеному до мінімального розмірі, що передбачений ст. 56 Загальної частини Кримінального кодексу України, а саме, у розмірі 100 годин громадських робіт.

Запропонована прокурором та законним представником потерпілого міра покарання у виді 150 годин громадських робіт є, на переконання суду, невиправданою, оскільки обвинувачений є фізичною особою-підприємцем та самостійно забезпечує свою сім`ю, тому тривале відбування громадських робіт може завдати значної шкоди його утриманцям.

З наведених вище обставин суд не находить підстав для застосування іншого виду покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин.

Початок відбування покарання рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1