Справа № 128/4812/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі головуючого :

судді : ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю адвоката: ОСОБА_3

прокурора: ОСОБА_4

слідчого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниця скаргу захисника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання слідчому СВ Вінницького РВ УМВС у Вінницькій області ОСОБА_5 невідкладно вчинити процесуальну дію за клопотанням за №8 поданого 09 вересня 2014р., -

Встановив:

ОСОБА_6 звернувся до суду з скаргою на слідчого СВ Вінницького РВ УМВС у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо зобов`язання невідкладно вчинити процесуальну дію за клопотанням.

В скарзі зокрема зазначив, що 26.11.2013р. в с.м.т.Стрижавка, Вінницької області о 19:00 год. по вул.Шевченко ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , з мотивів релігійної ненависті, спільно здійснили напад на скаржника з метою вбивства. В наслідок даного нападу скаржник отримав численні тілесні ушкодження і у той самий вечір ОСОБА_6 був доставлений до 2 міської лікарні швидкої допомоги в м.Вінниця. Хоча, про вчинення злочину райвідділ міліції був повідомлений сусідом ОСОБА_6 на місце події працівники міліції не виїзджали, огляд місця події не здійснювали, а також не затримали «по горячих слідах» жодного з правопорушників. Розслідування розпочалося лише на наступний день, а перша слідча дія здійснена через один день 28 листопада, що надало можливість ОСОБА_10 втікти за кордон. Незважаючи на те, що одразу було заявлено про замах на вбивство з мотивів релігійної ненависті, події злочину були кваліфіковані лише як умисне легке тілесне ушкодження (ст.125 КК України). Попри неодноразові твердження ОСОБА_6 про причетність ОСОБА_9 , ОСОБА_11 до злочину, цим особам з самого початку був наданий статус «свідка», в якому вони перебувають дотепер. Процесуальний статус ОСОБА_9 не змінився навіть після того, як ОСОБА_6 порушив питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за службову недбалість (ст.367 КК України), яка проявилася у невиконанні ним вимог ч.2 ст.10 ЗУ «Про міліцію». Починаючи з 4 грудня 2013р. неодноразово порушувалось перед слідчим міліції ОСОБА_5 та процесуальними керівниками прокуратури питання про передачу розслідування до слідчого органу прокуратури. Хоча на необхідності зміни підслідності наголошував у своєму рапорті від 30.12.2013р. і прокурор ОСОБА_12 , усі відповідні клопотання потерпілого були відхилені і розслідування продовжує здійснюватися слідчим органом, відносно працівника якого існує розумна підозра в причетності до вчинення злочину.16.12.2013р. слідчий суддя визнав факт бездіяльності з боку слідчого міліції.24.01.2014р. слідчий ОСОБА_5 змінив кваліфікацію злочину на хуліганство із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень ( ч.4 ст.296 КК України). Одначасно з цим, слідчий зменшив обсяг фактичних обставин справи, переклавши всю відповідальність за здійснення нападу виключно на ОСОБА_10 , який до тепер переховується від слідства. 28.02.2014р. слідчий зупинив розслідування. 7.03.2014р. слідчий суддя встановив факт бездіяльності з боку прокурора ОСОБА_12 . 13.03.2014р. прокурор ОСОБА_12 визнав, що за попередні 5 м. розслідування так і не були проведені всі необхідні дії, а начальник слідчого відділу припустився грубих процесуальних помилок.19.03.2014р. слідчий ОСОБА_5 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинені в розслідуванні прогалини. 09.09.2014р. адвокатом потерпілого на адресу слідчого ОСОБА_5 було направлено клопотання №8 про виконання процесуальної дії повідомлення про актуальний стан розслідування. Клопотання надійшло адресатові поштою з рекомендованим листом 11.09.2014р., однак відповідь скаржник не отримав, в зв`язку з чим звернувся до суду та просить зобов`язати слідчого ОСОБА_5 невідкладно вчинити процесуальну дію, визначену ст.220 КПК України, а саме, прийняти процесуальне рішення про задоволення чи відмову у задоволенні клопотання.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав в межах та на підставах викладених у тексті скарги.

Слідчий ОСОБА_5 скаргу визнав частково та суду показав, що що дійсно отримав клопотання від захисника потерпілого ОСОБА_6 та 15.09.2014р. надав відповідь, але визнав, что певні питання викладені у клопотанні, ще потребують надання додаткової відповіді.

Прокурор ОСОБА_4 думку слідчого підтримав.

Заслухавши пояснення, вивчивши подані до скарги документи та матеріали кримінального провадженні, суд встановив наступне:

26.11.2013р. було зареєстровано надходження заяви ОСОБА_6 за правовою кваліфікацією ст.125 ч.1 КК України. Заяву було внесено до ЄРДР 27.11.2013р. Кримінальне провадження прийнято слідчим ОСОБА_5 , та призначено групу прокурорів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . На теперішній час в групу прокурорів, що здійснюють процесуальний супровід даного кримінального провадження входять прокурор ОСОБА_15 та ОСОБА_4

09.09.2014р. адвокатом потерпілого на адресу слідчого ОСОБА_5 було направлено клопотання №8 про виконання процесуальної дії повідомлення про актуальний стан розслідування. Клопотання надійшло адресатові поштою з рекомендованим листом 11.09.2014р., однак відповідь скаржник не отримав.

Факт надходження даного клопотання в СВ Вінницького РВ УМВС підтверджено власними поясненнями слідчого ОСОБА_5 , та оглянутим у суді текстом клопотання з печаткою Вінницького РВ УМВС та зазначенням вхідного номера 5510 від 11.09.2014р.

На дане клопотання слідчим СВ Вінницького РВ УМВС було надано відповідь за вих.№14101 від 18.09.2014р. на ОСОБА_3 за якою слідчий зазначив відповідь на поставлені у клопотанні питання щодо призначення по справі повторної судово-медичної експертизи, питання щодо перекваліфікаціїї дій ( не постановою), та повідомив ОСОБА_3 , що по закінченню експертизи має намір повторно направити до прокуратури кримінальне провадження для вирішення питання щодо його скерування до слідчого органу прокуратури, та також повідомив суб"єкта звернення, що на даний час не має достатніх підстав для оголошення підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та проведення слідчих експериментів та перехресних допитів.

Однак, як вбачається з даного повідомлення дотепер скаржника не повідомлено про результат розгляду його клопотання в частині проведення обшуків, а питання перекваліфікаціїї вирішено лише шляхом виготовлення повідомлення, що суперечить нормам КПК України.

За ст.303 КПК України на стадії досудового провадження можуть бути оскаржені зокрема, рішення слідчого та прокурора.

У відповідності до вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала щодо скасування рішення слідчого чи прокурора; зобовязання припинити дію, або забовязання вчинити певну дію, або відмова у задоволенні скарги.

Враховуючи, вищевказане, суд вважає, що викладені в скарзі доводи захисника ОСОБА_6 знайшли своє часткове підтвердженн, з врахуванням чого суд вважає, що слідчого СВ Вінницького РВ УМВС ОСОБА_5 слід зобов"язати провести повне реагування на клопотання авдоката шляхом проведення відповідних дій в межах його компетенції.

Керуючись ст. 303-304,307 КПК України, суд, -

Ухвалив:

Скаргу задоволити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Вінницького РВ УМВС у Вінницькій області ОСОБА_5 в межах кримінального провадження за №0002048 невідкладно вчинити процесуальну дію визначену у ст.220 КПК України, а саме, прийняти процесуальне рішення за клопотанням захистника ОСОБА_6 - ОСОБА_3 №8 від 09.09.2014р. у повному обсязі згідно визначених у клопотанні питань.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області на протязі 5 діб з моменту її винесення.

Суддя: