Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лаврів Луцького району, житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працює, раніше судимий:

- вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 травня 2007 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2008 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2011 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнений з відбуттям покарання 13 липня 2015 року;

засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу обраноособисте зобов`язання.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 14 вересня 2015 року близько 09 год. 00 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Леново А319», вартістю 2200 гривень, із сім-картою «МТС» № НОМЕР_1 , вартістю 10 гривень, із сумою на рахунку 15 гривень, а всього майна на загальну суму 2225 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує рішення суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що у вступній частині вироку суд першої інстанції не вказав про усі наявні у ОСОБА_7 судимості, що має істотне значення для кримінального провадження. Стверджує, що застосовуючи до обвинуваченого інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, судом не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Просить з цих підстав вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію в повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти її задоволення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, стверджуються зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну юридичну оцінку. Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на об`єктивному, повному і всебічному дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, наявні підстави для скасування вироку.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що застосовуючи до обвинуваченого інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не врахував особу першого, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, перебуваючи під адміністративним наглядом, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем відбування покарання негативно.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинуваченим не відшкодовано потерпілій матеріальної шкоди, про що остання ствердила у судовому засіданні, та наполягала на суворій мірі покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить активне сприяння у розкритті злочину, обставин, що обтяжують покарання, не вбачає.
Апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про призначення ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, яке відповідає ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням апеляційний суд не вбачає.

У зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України судове рішення підлягає скасуванню в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання його копії, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий
Судді