У Х В А Л А

Справа № 179/431/16-к

№ 1-кс/183/473/16

17 квітня 2016 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого Магдалинівського відділення поліції Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розівка Широківського району Дніпропетровської області, маючого неповну середню освіту, не працюючого, холостого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання, судимого 06.11.2014 р. Долгінцевським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 р. позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком два роки,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив :

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 13 травня 2016 р. в період часу з 00 год. 30 хв. по 01 год. 30 хв. в с. Приют Магдалинівського району Дніпропетровської області, прийшов на територію подвір`я ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері проник до приміщення кухні, звідки таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «NOKIA 130 Dual SIM» ІМЕІ 1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , вартістю 740 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму. Заволодівши викраденим з місця скоєння правопорушення зник, присвоївши та розпорядившись ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях.

13 травня 2016 р. в період часу з 00 год. 30 хв. по 01 год. 30 хв. в с. Приют Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , звідки незаконно заволодів належним ОСОБА_7 автомобілем марки ВАЗ 211040, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2013 року випуску згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , чим своїми діями спричинив матеріальний збиток на суму 131800 грн. Заволодівши транспортним засобом, з місця скоєння правопорушення зник, присвоївши та розпорядившись ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях.

Відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР за №0000257 від 13.05.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

14.05.2016 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , яке підтримав у судовому засіданні, мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень ОСОБА_6 обґрунтованою, вчинені ним кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як відповідно до ухвали Широківського районного суду Дніпропетровської області по кримінальній справі 197/1332/13-к де ОСОБА_6 являється обвинуваченим, останній на протязі трьох разів поспіль ігнорував виклики до суду, в зв`язку з чим останнього відповідно до ухвали даного суду від 16.10. 2015 р. було оголошено в розшук, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 , підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та враховуючи вчинення підозрюваним злочинів, вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 винним себе у скоєнні вказаного кримінальних правопорушень визнав, та вказав, що забіжний захід може бути обраний інший, а не тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 вказала, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 має постійне місце проживання і своєчасно буде з`являтися до слідчого, тому слід обрати запобіжний захід домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії".

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції), суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені двох кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України після притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України, яке знаходиться в провадженні Широківському районному суді Дніпропетровської області.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду, оскільки відповідно до ухвали Широківського районного суду Дніпропетровської області по кримінальній справі 197/1332/13-к де ОСОБА_6 являється обвинуваченим, останній на протязі трьох разів поспіль ігнорував виклики до суду, в зв`язку з чим останнього відповідно до ухвали даного суду від 16 жовтня 2015 р. було оголошено в розшук. Вказаний факт свідчить про намір ОСОБА_6 переховуватися від слідства, з чого суд робить висновок, що такий ризик є обґрунтованим.

Про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою раніше судимою та підозрюється у вчинені злочинів під час відбування покарання за вироком Долгінцевським районним судом м. Кривого Рогу від 06.11.2014 р. за яким його було засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 р. позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком два роки, що свідчить про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_6 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави. При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінальних правопорушень, в скоєнні яких підозрюється ОСОБА_6 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що складає на сьогодні 27560 грн. (1378х20), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого слідчого Магдалинівського відділення поліції Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 задовольнити та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 11 год. 00 хв. 15 липня 2016 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_6 27560 грн.

З моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати ОСОБА_6 :

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

-обрати собі постійне місце проживання та не відлучатися із нього без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі порушення покладених на ОСОБА_6 обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №4.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя