Справа № 183/1994/16
№ 1-кп/183/495/16
В И Р О К
іменем України
20 липня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, працює комірником у фізичної особи підприємця ОСОБА_6 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
Наказом № 157 (по стройовій частині) від 31.07.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду розвідника 3 відділення 2 взводу 2 роти. Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

З 13 листопада 2014 року солдата ОСОБА_5 було направлено до лікувального закладу військова частина НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , де останній перебував до 29 листопада 2014 року та мав повернутися до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) 30 листопада 2014 року. Однак, 30 листопада 2014 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини. 16 березня 2015 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.

Таким чином, у період з 30 листопада 2014 року по 16 березня 2015 року солдат ОСОБА_5 був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) без поважних причин тривалістю понад один місяць. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем, крім строкової служби, вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини справи не оспорює. Показав, що в зоні проведення антитерористичної операції отримав контузію та в листопаді 2014 року проходив обстеження та лікування у військовому госпіталі. Приблизно в цей час захворіла його дружина та їй зробили операцію через що вона потребувала догляду. Командування військової частини не дозволило йому залишитися в смт. Черкаське і його направляли знову в Донецьку область. З цих причин не з`явився до військової частини вчасно. У скоєному щиро кається.

В судовому засіданні судом були досліджені докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а саме:

- витяг з кримінального провадження № 0000177 від 16.03.2015 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2015 року були внесено відомості за фактом нез`явлення солдатом ОСОБА_5 вчасно на службу 30.11.2014 року;

- наказ № 157 (по стройовій частині) від 31.07.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 , яким солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду;

- акт службового розслідування за фактом нез`явлення вчасно на службу солдата ОСОБА_5 ;

- медична характеристика на солдата ОСОБА_5 з військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 04.02.2015 року, відповідно до якої з 13.11.2014 року солдат ОСОБА_5 проходив обстеження у лікарів військових частин НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та з 17.11.2014 року по 28.11.2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 з діагнозом: вегето-судинна дистонія. Гостра реакція на стрес;

- виписний епікриз військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого солдат ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 з діагнозом: вегето-судинна дистонія. Гостра реакція на стрес.

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем, крім строкової служби, вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби загалом характеризується посередньо, одружений, працює, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Судом також приймається до уваги стан здоров`я обвинуваченого, який перебуває під наглядом лікаря психіатра та потребує продовження лікування. Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Тому, покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого на певний строк у розмірі мінімальної санкції ч. 3 ст. 407 КК України буде достатнім для його виправлення, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

Однак, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, що суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1