08.09.16

Провадження № 1-КП/200/493/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0003626, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-10.02.1996 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.141 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

-14.05.1997 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна;

- 11.12.1998 року Індустріальним районним судом мДніпропетровська за ч.2 ст.17, ч.3 ст.140 КК України до покарання у вигляді 2 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-28.11.2002 року Індустріальним районним судом мДніпропетровська за ст.140 ч.2, ст.142 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок змінений, вважати засудженим по ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.129 ч.1, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-06.07.2006 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців з конфіскацією майна;

- 28.10.2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.307, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;

-08.12.2010 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ст.70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців;

-18.11.2011 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ст.70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років та 6 місяців;

-05.05.2015 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 3 роки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0003626 відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України.

08 вересня 2016 року виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочини в період іспитового строку, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, а тому існують ризики перешкоджання розгляду кримінального провадження, переховування від суду, а також ризику вчинення ОСОБА_5 нових злочинів. Визначений розмір застави залишити без змін.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав думку прокурора.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з урахуванням того, що ОСОБА_5 утримує бабусю та неповнолітніх дітей, а також зменшити розмір застави, визначений при застосуванні запобіжного заходу, а також те, що прокурором не доведені ризики щодо застосування саме такого запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт - відмовити, з наступних підстав.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Ухвалою суду від 14 липня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 вересня 2016 року, включно.

При цьому, судом при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати розгляду справи по суті, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Вказані ризики на час розгляду в суді кримінального провадження не відпали та продовжують існувати, з наступних підстав.

Так, на цей час судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 триває, не допитані потерпілий ОСОБА_10 та свідки, письмові докази не досліджені.

Водночас, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні корисливих тяжких злочинів, вчинених повторно, в період іспитового строку, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, раніше засуджений за вчинення аналогічних корисливих злочинів, тобто на шлях виправлення не став, вчинив нові тяжкі злочини.

Також, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має.

Щодо доводів захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає за необхідне в задоволенні даного клопотання відмовити, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 злочину, й не зможе забезпечити його процесуальну поведінку, а твердження захисника, що не існує ризику того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу на домашній арешт, так як вищезазначені доводи, з урахуванням обставин інкримінованого злочину, не свідчать про наявність у ОСОБА_5 перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду.
Твердження захисту про наявність у ОСОБА_5 утриманців, також не може бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказані захисником ОСОБА_4 обставини мали місці і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 і самі по собі вони не зможуть мінімізувати встановлені наявні ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Щодо доводів захисту та обвинуваченого про зменшення розміру застави, визначеного ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2016 року, суд вважає за необхідне в задоволенні даного клопотання відмовити, оскільки такий розмір застави відповідає ступеню тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст.177 КПК України щодо забезпечення його процесуальної поведінки.

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та вважає доцільним продовжити застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вищезазначене свідчить про наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати розгляду справи по суті, незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, атому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 182-183, 194, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 листопада 2016 року, включно.

Розмір визначеної застави за ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2016 року в розмірі 1 000 000 млн.грн. ( один мільйон) залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1