Справа № 344/2576/16-к
Провадження № 1-кс/344/1167/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 09.02.2016 року про відмову у визнанні потерпілим,-

В С Т А Н О В И В:

29 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною скаргою, підставами для скасування постанови зазначає те, що в оскаржуваній постанові слідчий не наводить жодного аргументу який би засвідчував, що службове підроблення ОСОБА_6 не заподіяло чи не могло заподіяти скаржникові шкоду. У постанові відсутні будь які належним чином обґрунтовані відомості та дані про те, що дитина ОСОБА_7 , яка від народження не чує та не розмовляє могла дати будь які відомості дільничому Онуфрику, а той записати з її слів до протоколу допиту. З постанови не вбачається, що слідчий ОСОБА_8 вчиняв хоч які-небудь процесуальні дії спрямовані на перевірку доводів та доказів скаржника наведених у клопотанні. Зміст постанови не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з мотивів викладених у скарзі.

В судових дебатах ОСОБА_3 просив слідчого суддю оголосити протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 25.12.2012 року.

Слідчим суддею було роз`яснено ОСОБА_3 , що слідчий суддя оголошує тільки ті докази, які додані заявником чи прокурором до скарги. Із матеріалами кримінального провадження ознайомлює слідчий відповідно до ст. 221 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити з огляду на необґрунтованість її доводів.

Заслухавши заявника, прокурора, дослідивши скаргу, вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим відділом прокуратури Івано-Франківської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000009 від 11.11.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України. Розслідування кримінального провадження відновлено 08.02.2016 на підстав ухвали Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2016.

03.12.2015 в слідчий відділ прокуратури Івано-Франківської області поступило клопотання ОСОБА_3 від 29.11.2015 року про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному проваджені. Згідно клопотання діями дільничного інспектора міліції Рогатинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , які кваліфікуються за ст. 366 КК України йому нанесено шкоду. Підставами визнання його потерпілим ОСОБА_3 вважає те, що ОСОБА_10 внесено у протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 25.12.2012 недостовірні дані, які є вигадкою, ображають і дискредитують його та стали однією із підстав звільнення його з роботи вчителя, негативно вплинули на його імідж.

04.12.2015 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000009 від 11.11.2014.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 24.12.2015 року скаргу ОСОБА_3 задоволено та скасовано постанову слідчого прокуратури від 04.12.2015 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000009 від 11.11.2014 року.

29.12.2015 року, у відповідності до вимог ч. 1, 5 ст. 55, ст. ст. 110, 220 КПК України старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000009 від 11.11.2014 року, яка в подальшому була оскаржене ОСОБА_3 до Рогатинського районного суду.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 28.01.2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено та скасовано постанову слідчого прокуратури від 29.12.2015 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000009 від 11.11.2014 року.

09 лютого 2016 року старшим слідчим СВ прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Оскаржувана постанова слідчого відповідає вимогам викладеним в статті 110 КПК України.

Судом вважається обґрунтованим висновок слідчого про відсутність доказів заподіяння ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди виходячи з наступного.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що 21.12.2012 року слідчим СВ Рогатинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_11 , при проведенні досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000081 від 21.12.2012, сектору дільничних інспекторів міліції Рогатинського РВ УМВС України в області доручено допитати в якості свідків жителів с. Стратин, зокрема матерів учнів Стратинської ЗОШ, які 21.12.2012 не допускали до виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_3 , встановити причину вказаних дій даних громадян, а також встановити інших очевидців даної події та допитати їх в якості свідків.

На виконання вказаного доручення працівниками Рогатинського РВ УМВС України в області, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_12 проводились допити працівників Стратинської ЗОШ І-ІІ ступенів, учнів даної школи та їх батьків.

25.12.2012 року старшим дільничним інспектором міліції Рогатинського РВ УМВС України в області ОСОБА_10 , в присутності законного представника неповнолітньої ОСОБА_9 - її матері ОСОБА_13 , а також педагога директора Стратинської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_14 , у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 223, 224, 226 КПК України, в приміщенні учительської Стратинської ЗОШ І-ІІ ступенів проведено допит неповнолітнього свідка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за наявності слухового апарату, може самостійно спілкуватись з оточуючими шляхом побудови простих речень, а також може письмово самостійно надавати будь-яку інформацію без сторонньої допомоги особі, яка не володіє спеціальними навичками спілкування.

Як вбачається із копії протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , який міститься в матеріалах кримінального провадження, встановлено анкетні дані свідка та роз`яснено їй вимоги ст. 63 Конституції України, ч. 7 ст. 224, ч. 3 ст. 226 ст. 18 та ст. 66 КПК України шляхом надання можливості ОСОБА_9 прочитати зміст вказаних статей на бланку видрукуваного протоколу. Про ознайомлення із змістом зазначених статей ОСОБА_9 особисто розписалась у протоколі її допиту від 25.12.2012 року. ОСОБА_10 були задані неповнолітньому свідку ОСОБА_9 запитання з приводу її навчання у Стратинскій ЗОШ І-ІІ ступенів, щодо викладання предметів та поведінки вчителя ОСОБА_3 . Окремі запитання задані ОСОБА_10 законний представник неповнолітнього свідка ОСОБА_13 повторювала неповнолітньому свідку ОСОБА_9 шляхом побудови більш простих запитань, розділяючи великі запитання на кілька малих запитань. Одне із поставлених запитання ОСОБА_10 написав неповнолітньому свідку - ОСОБА_9 на окремому аркуші паперу, дав можливість ОСОБА_9 ознайомитись та прочитати зміст поставленого запитання, після чого ОСОБА_9 на представленому їй листку паперу надала письмову відповідь на поставлене їй запитання, а також на інші запитання відповіді на які одразу не міг зрозуміти ОСОБА_10 . Досудовим слідством встановлено, що в день проведення допиту, тобто 25.12.2012 року, вказаний листок паперу був знищений. Неповнолітній свідок ОСОБА_9 , її законний представник ОСОБА_13 та педагог ОСОБА_14 була надана можливість ознайомитись із змістом протоколу допиту від 25.12.2012 року. Протокол було підписано ОСОБА_9 та ОСОБА_14 .

Чинним законодавством України не заборонено проводити допит малолітнього свідка у присутності його законного представника, який раніше допитувався як свідок без участі малолітнього свідка, та за присутності педагога, яким зокрема також є директор школи в якій навчається свідок.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та змісту постанови, за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, стороною обвинувачення не здобуто доказів, які б вказували на те, що внаслідок проведення дільничним інспектором міліції ОСОБА_10 допиту неповнолітньої ОСОБА_9 завдано будь яку шкоду матеріальну чи моральну, охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_3 .

Наявними у кримінальному провадженні доказами підтверджується, що факти та обставини викладені у протоколі допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 відповідають фактичним обставинам та підтверджуються зібраними у справі доказами.

Так, показами осіб допитаних в якості свідків по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000081 від 21.12.2012, які оглянуті та долучені до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000009 від 11.11.2014, зокрема: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . ОСОБА_20 встановлено, що вчитель ОСОБА_3 , принижував, обзивав та ображав дітей Стратинської ЗОШ І-ІІ ступенів, знущався над ними, кричав на них, ловив дітей за шию, не пускав дітей в туалет.

У відповідності до показів допитаного в якості свідка ОСОБА_21 , вчитель ОСОБА_3 вдарив його по обличчі, батьки дітей не впускали учнів на уроки які викладав ОСОБА_3 .

Показами свідка ОСОБА_22 встановлено, що вчитель ОСОБА_3 не впускав дітей у туалет, забирав мобільні телефони у учнів та ознайомлювався з інформацією наявною у телефонах.

Показами наведених осіб підтверджується протиправність поведінки вчителя ОСОБА_3 та достовірність інформації викладеної у протоколі допиту ОСОБА_9 від 25.12.2012 року, в якому описано його поведінку.

Допитана в якості свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вказала не те, що відомості у протоколі її допиту від 25.12.2012 є правдивими, претензій до ОСОБА_10 у неї немає.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_13 вказала на те, що після проведеного дільничним інспектором ОСОБА_10 допиту її неповнолітньої дочки ОСОБА_9 , який проводився у її присутності та присутності директора Стратинської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_14 , ОСОБА_10 передав їй, ОСОБА_9 , та ОСОБА_14 протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 для ознайомлення. З даним протоколом вони ознайомились, викладені у протоколі допиту обставини відповідають дійсності та тим показам які надала ОСОБА_9 , зауважень до протоколу допиту її дочки від 25.12.2012 року у неї не було.

У відповідності до наказу відділу освіти Рогатинської райдержадміністрації № 270-к від 25.12.2012 у зв`язку із вчиненням ОСОБА_3 - вчителем історії Стратинської ЗОШ І-ІІ ступенів аморальних проступків, які виявились у грубому непедагогічному відношенні до учнів, останнього звільнено з роботи у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України за вчинення працівником, який виконує виховні функції аморального проступку несумісного із продовженням даної роботи. Підставами для винесення вказаного наказу стали звернення батьків від 12.12.2012 року, письмові пояснення учнів від 13.12.2012 року.

Таким чином, твердження ОСОБА_3 про те, що покази ОСОБА_9 стали однією з підстав звільнення його з роботи є надуманими та не відповідають фактичним обставинам встановленим в ході досудового розслідування кримінального провадження.

Крім того в день допиту ОСОБА_9 проведеного дільничним інспектором міліції ОСОБА_10 відділом освіти Рогатинської райдержадміністрації було видано наказ про звільнення ОСОБА_3 з роботи вчителя Стратинської ЗОШ І-ІІ ступенів.

Щодо тверджень ОСОБА_3 про те, що слідчим не виконано вказівки слідчих суддів, які викладені в ухвалах від 24.12.2015 року та 28.01.2016 року, то у вказаних ухвалах слідчих суддів не зазначено чітких вказівок слідчому, які слідчі дії йому ще слід провести.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Відтак враховуючи ту обставину, що під час досудового розслідування стороною кримінального провадження з боку обвинувачення не здобуто достатніх доказів, які б давали підстави для висновку про заподіяння ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди, а тому слідчим було прийнято постанову про відмову у визнанні потерпілим з дотриманням вимог КПК України, вважаю, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 немає.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 09.02.2016 року про відмову у визнанні потерпілим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1