Провадження № 1-кп/761/955/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

представника служби у справах дітей ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005133 від 21.04.2016 року, по обвинуваченню неповнолітнього:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Засупоївка, Київської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, учень Київського вищого професійно-технічного училища залізничного транспорту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Шевченківського районного суду м.Києва знаходятся матеріали кримінального провадження, внесені в ЄРДР за № 0005133 від 21.04.2016 року, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_2 .

У судовому засіданні від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 105 КК України, із передачею його під нагляд законного представника.

Обвинувачений у судовому засіданні підтвердив свою винність у вчиненому кримінальному правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, вказав на те, що повернув потерпілій викрадене майно.

Представник служби у справах дітей зазначила про доцільність звільнення обвинуваченого від покарання у зв`язку із тим, що він є неповнолітнім, вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому та змінив свою поведінку та місце проживання, добре навчається і позитьивно характеризується за місцем навчання.

Прокурор вважав за можливе звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

Заслухавши думку учасників судового провадження та вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Встановлено, що 21 квітня 2016 року ОСОБА_2 , приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись біля будинку № 11 по вул.Ольжича у м.Києві, звернув свою увагу на раніше невідому йому ОСОБА_7 , яка йшла по вулиці та розмовляла по мобільному телефону. У цей час у ОСОБА_2 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає та нікого біля ОСОБА_7 не має, пройшов по АДРЕСА_3 , де остання розмовляла по мобільному телефону. Підійшов до потерпілої ззаду та вирвав із її руки мобільний телефон марки «Леново», модель «8898Т+», після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, відкрито викравши майно потерпілої ОСОБА_7 , а саме:

- мобільний телефон марки «Леново», модель «8898Т+», чорного кольору, вартістю 2100 грн.;

- чохол зі шкіри чорного кольору;

- сім-картки мобільних операторів «МТС» з номером НОМЕР_1 та «Лайфселл» з номером НОМЕР_2 , які матеріальної цінності не представляють.

А всього ОСОБА_2 відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму 2100 грн. після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившивсь майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.
Так, згідно ч.1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яку ратифіковано постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини, яка, як вважається, порушила кримінальне законодавство, звинувачується або визнається винною в його порушенні, на таке поводження, що сприяє розвиткові у дитини почуття гідності і значущості, зміцнює в ній повагу до прав людини й основних свобод інших та при якому враховуються вік дитини і бажаність сприяння її реінтеграції та виконання нею корисної ролі в суспільстві.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, висновок представника служби у справах дітей та думку прокурора, вивчивши матеріали провадження, приходить до висновку, що оскільки обвинувачений на час розгляду провадження не досяг повноліття, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, при цьому обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, добровільно і повно усунув шкоду, яка заподіяна кримінальним правопорушенням, змінив місце проживання та коло осіб, з якими спілкувався до вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим вважає за потрібне звільнити обвинуваченого від покарання та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні,

Заходи забезпечення кримінального провадження залишити застосованими до набрання ухвалою законної сили.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 497 КПК України, на підставі ст. 105 КК України, Конвенції про права дитини, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Звільнити неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від застосування покарання за ч.1 ст. 186 КК України, закривши кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0005133 від 21.04.2016 року.

Застосувати до ОСОБА_2 такі примусові заходи виховного характеру, а саме:

1) застереження, яким роз`яснює ОСОБА_2 наслідки його протиправних дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам потерпілої ОСОБА_7 , оголошує ОСОБА_2 осуд за ці дії, а також попереджає про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення, що можуть потягти за собою покарання аж до позбавлення волі;

2) обмеження дозвілля, встановивши особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього ОСОБА_2 , а саме:

- обмежити перебування поза домівкою за місцем проживання у період з 20:00 год. до 06:00 год. без дозволу представника Служби у справах дітей;

- заборонити відвідувати розважальні заклади та змінювати без дозволу Служби у справах дітей місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість.

Встановити строк дії примусових заходів виховного характеру до повноліття ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.

Запобіжний захід у виді особистого зобов*язання залишити застосованим до ОСОБА_2 до набрання ухвалою законної сили.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Леново», модель «8898Т+», приєднаний до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 10.05.2016 року передати у володіння потерпілої ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом 30 днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва

Суддя: ОСОБА_1