Справа №590/182/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/580/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000055, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 06 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Дружба Ямпільського району Сумської області, громадянин Республіки Грузії, зареєстрований за

адресою:

АДРЕСА_1 , фактично прожи -

ваючий за адресою:

АДРЕСА_2 , не працюючий, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, та йому призначено за цим законом покарання у виді обмеження волі на строк один рік і на підставі ст. 75 КК України ухвалено про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію, а також цим же вироком вирішено долю речових доказів,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, а саме - в тому, що він, порушуючи вимоги ч.ч.1,2,5,8,12 ст.4, ч.3 ст. 6 Закону України « Про металобрухт», який регулює відносини в галузі здійснення операцій з металобрухтом, з початку лютого місяця 2016 року, на території, що належить його батьку - ОСОБА_9 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , організував незаконний пункт прийому, схову та збуту брухту чорних металів, який обладнав напільними вагами без номеру та дати випуску з максимальним зважуванням 500 кг., внаслідок чого протягом лютого місяця 2016 року, а саме з 01 по 29 лютого 2016 року, діючи умисно, з корисливих спонукань систематично здійснював прийом брухту чорних металів, а саме заготівлю, приймаючи його від населення, розраховуючись готівкою, з розрахунку 2 грн. за 1 кг лому чорних металів, а також зберігав металобрухт у дворі вищезазначеного господарства, який потім збував за більш високою ціною.

У поданій апеляційній скарзі перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин даного кримінального провадження та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить ухвалений щодо ОСОБА_7 вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та визначити у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст. 213 КК України замість обмеження волі більш м"яке покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 213 КК України, у виді штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 25500 грн.

За змістом доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що з урахуванням визнання судом ряду пом"якшуючих покарання обставин та відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, суд першої інстанції необгрунтовано застосував до ОСОБА_7 саме суворе за видом з передбачених ч.1 ст. 213 КК України покарань, яке з огляду на вимоги ч.2 ст. 61 КК України не може бути пом"якшене за строком, а тому, на думку прокурора, є доцільним застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , яка апеляційну скаргу прокурора підтримує, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину визнає, покладається на розсуд суду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла переконання, що подана прокурором апеляційна скарга частково підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об"єктивно з"ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, грунтуються на досліджених у судовому засіданні в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, доказах, яким судом дана належна оцінка, і у поданій апеляційній скарзі під сумнів не ставляться.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів дійшла таких висновків.

Санкцією ч.1 ст. 213 КК України передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від тисячі п"ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до одного року.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання, при цьому більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання вимогам ст. 69-1 КК України є непереконливими.

Так, згідно ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України.

Пунктами 1 і 2 частини 1 статті 66 КК України передбачено такі пом`якшуючі покарання обставини:

п. 1 з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину;

п. 2 добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Матеріалами кримінального провадження не підтверджується наявність пом`якшуючої покарання ОСОБА_7 обставини, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Тому, вимоги ст. 69-1 КК України застосуванню у даному кримінальному провадженні не підлягають.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про недодержання судом першої інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого суд, визнавши наявність цілого ряду пом`якшуючих обставин, призначив обвинуваченому саме суворе з передбачених санкцією ч. 1 ст. 213 КК України покарання.

Так, суд цілком правомірно за результатами оцінки досліджених належних і допустимих доказів врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність таких пом`якшуючих обставин як позитивна характеристика особи обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, але усупереч вимогам ст. 65 КК України призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, внаслідок чого вирок суду є незаконним і явно несправедливим.

В той же час, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не має постійної роботи, призначення йому покарання у виді виправних робіт суперечить вимогам ч. 1 ст. 57 КК України.

Тому, виходячи з вимог ст. 65 КК України, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.

Також, колегія суддів, враховуючи обставини кримінального провадження, дійшла переконання, що правомірно визнані судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину і з урахуванням даних про особу винного вважає за можливе і доцільне на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі нижчому від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 213 КК України, та з додержанням вимог ст. 53 КК України.

Зокрема, колегія суддів вважає, що залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану обвинуваченого покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який складає суму 3400 грн., буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ямпільського районного суд Сумської області від 06 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі та застосування ст.ст. 75, 76 КК України.

Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання та вважати його у даному кримінальному провадженні засудженим за ч.1 ст. 213 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 3400 грн.

В решті вирок суду першої інстанції у цьому кримінальному провадженні залишити без змін.

Ця ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4