Справа № 357/7178/16-к
1-кп/357/667/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.08.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовучому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 000045 від 24.06.2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Берегомет, Вижницького району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, неодруженого, несудимого, військовослубовця за мобілізацією військової частин и польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти встановленого порядку несення військової служби, вчиненому за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 року, № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;

- від 06.05.2014 року, № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 року, № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII;

- від 14.01.2015 року, № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII,

з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 2 вересня 2014 року, № 141 (по стройовій частині), молодшого сержанта ОСОБА_4 , призваного за мобілізацією 13 серпня 2014 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду водія взводу матеріального забезпечення 2-го механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Однак ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, діючи умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, 3 жовтня 2015 року, близько 10 год., самовільно, без наказу або дозволу відповідних командирів та начальників, залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_3 , і до 21 червня 2016 року був відсутній на службі, перебуваючи за місцем свого проживання у с. Лопушна, Вижницького району Чернівецької області, та проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

21 червня 2016 року, близько 12 год., молодший сержант ОСОБА_4 самостійно з`явився до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Дії обвинуваченого кваліфіковані досудовим слідством за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крнім строкової служби).

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду 30.06.2016 року.

Проте у підготовчому судовому засіданні 03.08.2016 року сторонами подано на затвердження суду угоду про визнання винуватості, укладену 03.08.2016 року прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 ..

Згідно з указаною угодою ОСОБА_4 , добровільно ініціювавши укладення цієї угоди, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідно до обставин та правової кваліфікації, викладених в угоді та в обвинувальному акті, і щиро розкаявся у вчиненому.

При цьому сторони, приймаючи до уваги відсутність у обвинуваченого будь-яких обтяжуючих покарання обставин, наявність обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як то повне та беззаперечне визнання вини і щире каяття у вчиненому, враховуючи особу обвинуваченого, котрий позитивно характеризується по службі і за місцем проживання, уперше притягується до кримінальної відповідальності, має батьків пенсійного віку, узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі та звільнення останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік.

В судовому засіданні сторони підтвердили зазначену угоду, ствердили про добровільність її укладення і просять вказану угоду затвердити.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України, містить необхідні реквізити, формулювання обвинувачення та його належну правову кваліфікацію, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення,

Угода також містить детальне роз?яснення передбачених ст. 473 КПК наслідків затвердження її судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди, роз?яснення права обвинуваченого на судовий розгляд справи відповідно до положень ч. 4 ст. 474 КПК, роз?яснення визначених ст. 394 та ст. 424 КПК підстав оскарження вироку суду, яким затверджено угоду, підписи сторін.

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України є правильною.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються.

На переконання суду сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого стороннього впливу. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, визначеним ст. 65 КК України. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 474-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 3 серпня 2016 року прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 000045 від 24.06.2016 року.

На підставі зазначеної угоди ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, і призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Всилу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, зобов?язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,