Справа №575/593/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/284/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000136 від 14 серпня 2014 р. за апеляційними скаргами законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_9 , першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_11 на вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 12 січня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вільне, Великописарівського району, Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком три роки з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 15907,57 гривень, моральну шкоду в сумі 40 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Управління фінансів Охтирської міської ради кошти за лікування потерпілого від злочину в сумі 2233,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 8070,23 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду, ОСОБА_8 14 серпня 2014 року близько 17 години, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Охтирській в смт. Велика Писарівка, Великописарівського району, Сумської області зі швидкістю 68-71 км /год, порушуючи вимоги п.п.2.9, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на скутер марки «YAMAHА» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_12 , який виїхав з другорядної дороги справа, перетнув проїзну смугу руху автомобіля та виїхав на переривчасту лінію дорожньої розмітки, де, не змінюючи швидкості руху, рухаючись по роздільній дорожній розмітці, різко повернув вправо. В результаті зіткнення потерпілому ОСОБА_12 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень.

Законний представник неповнолітнього потерпілого та представник потерпілого не погоджуючись з призначеним судом покарання, подали апеляційну скаргу, відповідно якої просять вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у вигляді 07 років позбавлення волі з позбавленням права керуванням транспортними засобами на строк три роки. Стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальної шкоди у розмірі 15907,57 грн., витрати за проведення експертизи 3 000 грн., моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

В обґрунтування поданої скарги зазначається, що необережна форма вини є не достатньою підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з застосуванням ст. 75 КК України, оскільки судом не враховано тяжкість та непоправні наслідки дорожньо-транспортної пригоди у вигляді настання інвалідності другої групи потерпілого, перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, вчинення дорожньо-транспортної пригоди у світлий час доби. Також не було взято до уваги позицію потерпілого та представників, які наполягали на призначенні максимального строку покарання, мотивуючи це незначним відшкодуванням матеріальної шкоди та відсутністю відшкодування моральної шкоду з боку обвинуваченого, суму якої суд не обґрунтовано знизив, не зважаючи на визнання ОСОБА_8 цивільного позову у повному обсязі. Під час ухвалення вироку, суд першої інстанції не стягнув з обвинуваченого 3 000 грн. судових витрат за експертизу, яка була проведена за клопотанням сторони потерпілих.

На оскаржуваний вирок також подана апеляційна скарга прокурора, відповідно якої судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Так ухвалюючи вирок, суд визнав ОСОБА_8 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначив йому основне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, а також додаткове з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. У порушення вимог ст. 75 КК України суд першої інстанції звільнив обвинуваченого від відбування як основного, так і додаткового покарання, що є неприпустимим. У зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню та ухваленню нового зі звільненням обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, в іншій частині вирок залишити без змін.

Законний представник неповнолітнього потерпілого та потерпілий, яких про день та час розгляду кримінального провадження у порядку апеляційної процедури учасників цього провадження було проінформовано, при цьому вони не повідомили про своє бажання взяти участь у апеляційному розгляді, а їх участь не є обов`язковою.

Вислухавши доповідь судді, думку представника потерпілого, прокурора, які вимоги поданих апеляційних скарг підтримали, обвинуваченого, який просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду скасувати, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Місцевий суд вказаних вимог закону не дотримався.

Виходячи із положень, викладених у ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє рішення суду першої інстанції з точки зору його законності і обґрунтованості, що передбачає оцінку його відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Відповідно до змісту вироку суду першої інстанції причиною дорожньо-транспортної пригоди було порушення вимог пунктів 2.9, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 , дії якого знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП, а відтак, і з його наслідками, що підтверджується висновоком авто-технічної експертии.

В той же час, згідно з висновку комісійної судової авто-технічної експертизи від 08.12.2015 р., проведеною за ухвалою суду, дії потерпілого водія ОСОБА_12 також не відповідали вимогам п. 10.1. та 10.4 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з пригодою.

Наведені експертні висновки щодо фактичних обставин суспільного небезпечного діяння, інкримінованого ОСОБА_8 , залишилися без належної оцінки суду попри те, що це має суттєве значення для правильного вирішення провадження.

Так, об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень), причинний зв`язок між діянням і наслідками. Верховний Суд України у своїй постанові від 20 листопада 2014 року відзначив, що у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність у їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. Натомість у цьому кримінальному провадженні місцевий суд в ухваленому вироку такого дослідження не провів, допустивши неповноту судового розгляду.

За таких обставин суд апеляційной інстанції позбавлений можливості дійти однозначного висновку щодо правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці інкримінованого ОСОБА_8 діяння, звідси - й висновку щодо дотримання норм матеріального права при призначенні засудженому покарання та справедливості обраного заходу примусу.

Враховуючи, що сторони не заявляли клопотання про дослідження в апеляційному суді певних обставин та доказів, які згідно зі ст.404 ч.3 КПК України мають бути повторно досліджені, тому суд апеляційної інстанції не вправі ухвалити новий вирок. Дослідження судом за власною ініціативою доказів, які б підтверджували або спростовували певні обставини справи, - порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 7 ч. 1 п. 3, п. 15 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Допущені судом порушення є істотними, ставлять під сумнів повноту та об`єктивність розгляду судом першої інстанції обставин провадження, впливають на законність та обґрунтованість вироку в цілому, і відповідно до положень п. 1, 2, 3,ч 1 ст. 409, ч. 1ст. 412 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції , а тому апеляційна скарга представника потерпілого та прокурора підлягають частковому задоволенню.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому інші доводи апеляційної скарги прокурора щодо можливості застосування вимог ст. 75 КК України, та представника потерпілого щодо розмірів покарання і вирішення позовних вимог, в частині збільшення їх сум, підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно виправити допущені порушення, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами провадження, перевірити їх з точки зору належності, допустимості і достовірності та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409, 412, 413, 418, 419, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , представника ОСОБА_9 , та першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 12 січня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5