АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1963/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 635/4325/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.289 України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 02 серпня 2012 року.
Як встановив суд, зазначеним вироком ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.289 КК України до покарання, призначеного із застосуванням ст.71 КК України, у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, суд врахував дані про його особу, характеристику за місцем відбування покарання, а саме його поведінку та ставлення до праці, та дійшов висновку про передчасність застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та застосувати до нього положення ст.81 КК України. Засуджений вважає необґрунтованою позицію прокурора та представника установи виконання покарань у судовому засіданні, які зазначали про недоцільність застосування до нього умовно-дострокового звільнення, оскільки він не довів своє виправлення. Просить врахувати, що режиму тримання він не порушував, має одне заохочення, працює у промисловій зоні установи виконання покарань, навчається у ПТУ, у вчиненні злочину розкаюється.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Згідно з рекомендаціями, викладеними в п.п.2, 17 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», прийняття рішення щодо умовно-дострокового звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, установлення, що процес виправлення засудженого відбувався протягом всього періоду відбування ним покарання.
Суд першої інстанції дотримався викладених вимог закону та рекомендацій у повному обсязі. При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 судом ретельно перевірялись дані, що характеризують засудженого під час відбування ним покарання, в тому числі і ті, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 має ряд непогашених судимостей, в тому числі за вчинення тяжких злочинів, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та засуджений вироком Антрацитівського міського суду Луганської області від 02 серпня 2012 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком цього ж таки суду від 29 жовтня 2008 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі; ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року ОСОБА_8 зарахований час попереднього ув`язнення з 18 травня 2012 року по 01 листопада 2012 року відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

В клопотанні про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 посилався на те, що він режим тримання не порушував, має два заохочення, стягнень не має, працює.

При ухваленні рішення судом проаналізовано процес виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання на підставі матеріалів його особової справи та дослідженні даних про його особу.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, під час тримання у Артемівському та Харківському СІЗО він характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. За час відбування покарання у Темнівській виправній колонії №100 з 21 квітня 2015 року ОСОБА_8 адміністрацією колонії характеризується з посереднього боку. Судом ретельно перевірялось ставлення ОСОБА_8 до праці та встановлено, що до праці він ставиться посередньо, не завжди виконує поставлені завдання своєчасно та у повному обсязі через особисту неорганізованість, не проявляє зацікавленості до реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», в якій бере участь. За весь час відбування покарання ОСОБА_8 має одне заохочення, стягнень не має. Згідно з довідкою про працевлаштування засудженого ОСОБА_8 в Темнівській виправній колонії №100 та довідки про заробітну плату засудженого, останній в установі виконання покарань був працевлаштований в жовтні-грудні 2015 року та в квітні 2016 року. Як встановлено судом першої інстанції з пояснень засудженого та представника установи виконання покарань, в інший період часу засуджений залучався до робіт з благоустрою території установи, але, згідно з характеристиками на засудженого та поясненнями представника установи виконання покарань, до виконання роботи ставився посередньо, роботу виконував неналежним чином. Згідно витягу з протоколу №20 від 18 травня 2016 року засідання комісії Темнівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№100), засудженому ОСОБА_8 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела своє виправлення.
Такі обставини суперечать викладеним в клопотанні та апеляційній скарзі засудженого доводам, оскільки свідчать про відсутність належних підстав вважати поведінку та ставлення засудженого до праці сумлінними та такими, що довели його виправлення, а тому суд правильно дійшов висновку про те, що на даний момент звільнення засудженого умовно-достроково на невідбутий строк покарання є неможливим.
Враховуючи, що засудженим не наведено переконливих доводів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин щодо передчасності його умовно-дострокового звільнення, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 02 серпня 2012 року без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5