УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаОСОБА_5,
суддів ОСОБА_6 і ОСОБА_7,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 12 вересня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні подання голови Подільського районного суду м. Києва про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296 Кримінального кодексу України (далі - КК), на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції Апеляційного суду міста Києва.

19 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами, якими вважав те, що судове засідання 11 квітня 2016 року було проведено без його участі.

Суддею Апеляційного суду м. Києва постановлено ухвалу від 26 травня 2016 року, якою заяву ОСОБА_4 у зв'язку з недотриманням ним вимог, передбачених статтею 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху з наданням йому строку для усунення недоліків заяви, а 16 червня 2016 року - суддею постановлено ухвалу про повернення ОСОБА_4 його заяв (як первинної, так і додаткових) у зв'язку з тим, що він у встановлений йому строк не усунув раніше зазначених недоліків заяви.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 14 липня 2016 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 КПК відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу судді Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року.

У заяві до Верховного Суду України від 27 липня 2016 року ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали касаційного суду від 14 липня 2016 року на підставі статті 445 КПК, скасування цієї ухвали та інших судових рішень і прийняття рішення про передачу кримінального провадження щодо нього в інший місцевий суд м. Києва. Стверджує, що, приймаючи за його відсутності рішення про відмову у відкритті касаційного провадження, касаційний суд порушив його право на захист, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме вимоги пункту 3 частини другої статті 412 КПК.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Положення статті 444 КПК надають Верховному Суду України повноваження переглядати судові рішення виключно з підстав і в порядку, встановлених КПК.

Стаття 445 КПК визначає вичерпний перелік підстав такого перегляду, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Зокрема, положення пунктів 1 - 3 частини першої статті 445 КПК встановлюють, що підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкції кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання); неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Beрховного Суду України.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_4, вона не містить відповідного обґрунтування жодної з перелічених підстав для перегляду судового рішення Верховним Судом України, передбачених статтею 445 КПК, і хоча заявник формально посилається в заяві на цю статтю як на підставу для перегляду судових рішень, однак його доводи зводяться виключно до твердження про істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущені судами, що не може бути предметом перегляду Верховного Суду України в порядку глави 33 КПК.

Також заява ОСОБА_4 не містить порівняння висновків касаційного суду у його справі, які він оспорює, з висновками касаційного суду в іншій справі, в якій ухвалено відмінне за змістом судове рішення, або з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України, що є необхідним, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 445 КПК.

Окрім того, до заяви не долучено жодного судового рішення для порівняння зазначених вище висновків, що виключає можливість перегляду Верховним Судом України оспорюваних заявником судових рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана ОСОБА_4 заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 445, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_8 ОСОБА_9