Єдиний унікальний номер справи 185/1866/16-к
Провадження № 1-кс/185/335/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту,-

В С Т А Н О В И В:
Поданим на розгляд слідчому судді клопотанні, погодженим з прокурором, слідчий СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , порушує питання про накладення арешту на майно, яке було вилучено при проведенні огляду в будинку АДРЕСА_1 , оскільки виявлені та вилучені предмети та документи мають ознаки речових доказів в кримінальному провадженні № 0000081, яке перебуває в провадженні СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровської області та порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Ознайомившись з поданим клопотанням, дослідивши документи, як надані слідчому судді на обґрунтування доводів клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено підстава і мета згідно ст. 170 цього Кодексу та обґрунтування необхідності арешту майна.

Частина 2 ст. 173 КПК України встановлює, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до частини 2 ст.186 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Обгрунтовуючи клопотання, слідчий вказує, що документи , які він вважає речовими доказами, було вилучено під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено протокол огляду від 23 лютого 2016 року.

Водночас, як вбачається з документів доданих до клопотання, органом досудового розслідування мав бути проведений обшук за вищевказаною адресою, оскільки на проведення саме такої слідчої дії був наданий дозвіл слідчого судді ухвалою від 17 лютого 2016 року.

Кримінальне процесуальне законодавство диференціює поняття огляду і обшуку.

Окрім цього, слідчий в поданому клопотання про накладення арешту зазначає, що вилучені речі та предмети мають ознаки речових доказів.

Відповідно речові докази згідно ст. 98 КПК України це - матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Однак, при обґрунтуванні клопотання слідчий зазначає як підставу для накладення арешту, що виявлені предмети та документи є знаряддям кримінального правопорушення, однак таке посилання є безпідставними та жодним чином не обґрунтовані з огляду на кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, яке розслідується, а саме ч.1 ст.191 КК України привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.

Викладене свідчить про недотримання слідчим вимог ст..171 КПК України, а відтак зумовлює повернення клопотання для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.172 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженим з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про накладення арешту тимчасово вилученого майна, повернути для усунення недоліків, встановивши строк в сімдесят дві години з моменту постановлення ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1