Провадження № 11-кп/779/449/2016
Категорія ч.2ст.186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001327, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.1 ст.317, ч.1 ст.315, ч.1 ст.309, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого на вирок Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання: за ч.1 ст.317 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - один рік шість місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.315 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - один рік шість місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України - один рік позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України два роки позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України - один рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання два роки позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на тримання під вартою та взято його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з 30.06.2016 року. Зараховано в строк відбуття покарання обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 30.06.2016 року до дня набрання вироком законної сили, за правилами, передбаченими ст.72 КК України - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави 737 грн. 88коп. судових витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні організації місця для незаконного вживання наркотичних засобів та надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів; у схилянні особи до вживання наркотичних засобів; у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту; у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, та в таємному викраденні чужого майна повторно.

Як встановив суд, кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

22.09.2014 року неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільну небезпеку, умисно організував місце для незаконного вживання наркотичних засобів і надав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для незаконного вживання наркотичних засобів приміщення своєї квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в наданому їм приміщенні квартири, за допомогою саморобного пристрою для вживання наркотичних засобів, який належить неповнолітньому ОСОБА_6 , незаконно вжили особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), який також надав обвинувачений. Цього ж дня працівниками міліції проведено обшук приміщення квартири ОСОБА_6 , в ході якого було виявлено та вилучено дві частини пластикової пляшки із темним накипом на горловині та фольговому корку, який знаходився на горловині. Згідно висновку експертизи, на горловині частини пляшки без дна та на фольговому корку, за допомогою яких ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вжили наркотичну речовину, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, кількість якого становить 0,017 грама.

Також 22.09.2014 року обвинувачений, перебуваючи по місцю свого проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом переконання ОСОБА_11 , схилив її вжити разом з ним особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (марихуану), шляхом викурювання через саморобний пристрій, який виготовив власноручно та належить йому. Після чого ОСОБА_11 вжила разом з неповнолітнім ОСОБА_6 вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб.

Крім цього, ОСОБА_6 при невстановлених обставинах незаконно придбав паперовий згорток із вмістом у ньому сухої подрібненої маси рослинного походження зеленого кольору, яку зберігав при собі, без мети збуту. 22.09.2014 року в період часу з 21.55 год. до 23.30 год. працівниками міліції проведено обшук приміщення квартири АДРЕСА_2 , в ході якого проведено обшук ОСОБА_6 , в якого з лівої зовнішньої кишені штанів виявлено та вилучено паперовий згорток із вмістом у ньому сухої подрібненої маси рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом (марихуаною). Кількість наркотичного засобу канабісу в сухому виді становить 6,607 грама.

13.11.2014 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись в кафе «Росинка», що по вул. Мазепи, 168 в м. Івано-Франківську, вчинив конфлікт із ОСОБА_12 , в який втрутилась ОСОБА_13 та вивела обвинуваченого з кафе. Через деякий час ОСОБА_12 вийшов з кафе та направився в сторону свого будинку. В подальшому у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне заволодіння особистих речей ОСОБА_12 , після чого, діючи з корисливих спонукань та з метою відкритого викрадення чужого майна, наздогнав його за приміщенням кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », діючи умисно, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_12 , внаслідок чого останній впав на землю. В цей час ОСОБА_6 зняв з правої руки ОСОБА_12 золоту обручку 585 проби, вагою 1,5 грама, вартість якого згідно курсу НБУ України становить 506 гривень 60 копійок, крім цього зняв з ніг взуття чорного кольору вартістю 281 гривня, а також витягнув з зовнішньої кишені куртки мобільний телефон Samsung «GT-Е2252» вартістю 453 гривні, чим спричинив потерпілому майнову шкоду в сумі 1240 гривень 60 копійок.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , 31.03.2015 року приблизно о 20.05 год., перебуваючи в приміщенні автозаправної станції структурного підрозділу «Автозаправна станція № 05-16 «Івано-Франківськ», що по вул. Довженка, 21-А в м. Івано-Франківську, діючи умисно, з метою повторного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із вітрини набір для гоління «Gillette» вартістю 254 гривні 41 копійку.

В своїй апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що судом при прийнятті рішення про призначення ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі не дотримано вимог ст.65 КК України, не враховано особу обвинуваченого та тяжкість вчинених ним злочинів, один з яких було скоєно обвинуваченим під час судового розгляду щодо нього кримінального провадження про обвинувачення у вчиненні інших злочинів. Просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1ст.317 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.315 КК України - 2 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України - 1 рік позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого у апеляційній скарзі зі змінами покликається на суворість призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України. Зазначає, що місцевий суд хоча і застосував до вказаної статті положення ст.69 КК України, однак не в повній мірі врахував всі пом`якшуючі покарання обставини, особу винного, обставини вчинення злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Тому просить вирок суду змінити, за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначити обвинуваченому покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів - один рік шість місяців позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений та захисник підтримали доводи поданої апеляційної скарги зі змінами, просять її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора просять залишити без задоволення;.

- прокурор заперечила доводи апеляційної скарги захисника, підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , просить ухвалити новий вирок, яким визначити обвинуваченому покарання без застосування ст.69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника в інтересах обвинуваченого до задоволення не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, за які він засуджений, а також правильність кваліфікації його дій не оспорюються апелянтами і апеляційному перегляду згідно ст.404 КПК України не підлягають.

Згідно положень ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначено у ст.69 КК України, згідно з частиною першої якої за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з вироку суд належним чином дотримався вимог зазначених законів.

Призначаючи ОСОБА_6 за ч.1 ст.317, ч.1 ст.315, ч.2 ст.186 КК України покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених неповнолітнім обвинуваченим злочинів, дані про його особу та обставини, які пом`якшують покарання.

Зокрема, судом, як пом`якшуючі покарання обставини, враховано повне визнання вини обвинуваченим у вчиненому, його щире каяття, що більшу частину злочинів вчинив, будучи неповнолітнім.

Також судом взято до уваги особу обвинуваченого, який згідно ст.108 КК України визнаний таким, що не має судимості, враховано і те, що на час вчинення злочинів ОСОБА_6 був дитиною, позбавленою батьківського піклування, і перебував на повному державному утриманні, враховано незадовільний стан його здоров`я і наявність неповнолітньої дитини, що потерпілі на мають до обвинуваченого претензій матеріального характеру.

Крім того, суд врахував умови життя і виховання неповнолітнього обвинуваченого, рівень його розвитку, соціально-психологічні риси та особливості його особи.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд у своєму вироку обґрунтовано прийшов до висновку, що наведені пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів ОСОБА_6 та з урахуванням його особи, при відсутності обставин, які обтяжують покарання, зважаючи на те, що згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами, достатньо переконливо вмотивував своє рішення про необхідність застосування при призначенні покарання за окремі види злочинів ч.1 ст.69 КК України та визначив йому покарання на підставі ст.70 КК України, з врахуванням положень ч.1 ст.103 цього кодексу, яке відповідає вимогам ст.65 КК України.

Також судом враховано і те, що один із злочинів був вчинений неповнолітнім безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього за іншими злочинами.

Проте, вказана обставина, на яку звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі, як і та, що ОСОБА_6 , сам будучи неповнолітнім, схилив неповнолітню особу до вживання наркотичних засобів, на думку колегії суддів не може бути визначальною для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, ніж призначив суд першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням певних особливостей кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, судом обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог ст.414 КПК України при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому колегія суддів не може визнати переконливими, тому підстав для скасування вироку внаслідок м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалення нового вироку, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого про призначення ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України надто суворого покарання колегія суддів вважає необґрунтованими.

Судом першої інстанції в повній мірі враховано всі пом`якшуючі покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_6 , в тому числі і ті, на які покликається захисник, та з урахуванням особи винного йому призначено за вчинення грабежу із застосуванням ст.69 КК України більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, яке сприятиме виправленню обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 376 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2