Справа №1-кс/489/56/16 03.03.2016
Провадження № 11-сс/784/92/16 Категорія запобіжний захід
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2016 року, якою відносно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маложенівка Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, азербайджанця, з повною середньою освітою, офіційно не одруженого, зі слів проживає в цивільному шлюбі і має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, зареєстровану на прізвище цивільної дружини, зі слів працює в м`ясному цеху супермаркета «Сільпо» в м. Миколаєві, раніше не судимого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на АДРЕСА_2 ; -
- відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2016 відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нову, якою задовольнити клопотання захисника.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_6 вважає, що судом не було враховано всіх обставин кримінального провадження та обставин, які є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_7 а саме: наявність в нього міцних соціальних зв`язків, - цивільної дружини та малолітнього сина; що ОСОБА_7 є єдиним утриманцем своєї сім`ї, оскільки цивільна дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною; що підозрюваний має захворювання хребта (грижа міжпозвонкових дисків), яке потребує лікування та додаткового обстеження. Твердить, що пояснення потерпілого ОСОБА_9 від 11.01.2016 року та підозрюваного ОСОБА_7 дають підстави вважати необґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 187 КК України. Наводить положення ст. ст. 178, 181, 183 ч. 1 КПК України і посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем останнього проживання, раніше не судимий, до цього часу його не підозрювали у вчиненні інших злочинів; а застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт дасть йому змогу працювати та утримувати свою сім`ю, продовжити лікування.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 11.01.2016 року приблизно о 02.00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_10 незаконно проникли до квартири АДРЕСА_3 , та, діючи з корисливих мотивів, за раніше виниклим умислом, з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя та здоров`я потерпілого, які виразилися в нанесенні ударів по голові та тулубу, від яких останній втратив свідомість. Після цього заволоділи грошовими коштами в сумі 3 000 грн., мобільним телефоном «Самсунг Телексі» вартістю 3 000 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 6 000 грн.
У подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
14.01.2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ОСОБА_7 за клопотанням слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки в клопотанні захисника не зазначено нових обставин, які не були розглянуті слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 14.01.2016 року, і що зміна підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт не забезпечить його належної поведінки щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні останньому запобіжного заходу.
При цьому слідчий суддя зазначив: що матеріали провадження містять достатньо доказів, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України;
що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики були враховані при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не відпали;
що твердження захисника ОСОБА_6 про існування перешкод триманню ОСОБА_7 під вартою у зв`язку з його станом здоров`я є безпідставними, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які документи, які б підтверджували неможливість перебування підозрюваного ОСОБА_7 в умовах СІЗО м. Миколаєва в зв`язку зі станом здоров`я.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався в повній мірі.
Слідчим суддею вірно зазначено, що матеріали провадження містять достатньо доказів, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи:
- з показань потерпілого ОСОБА_9 від 10.01.2016 року та від 11.01.2016 року про ініціювання конфлікту між ними 10.01.2016 року приблизно о 23.00 год. у подвір`ї їх будинку ОСОБА_7 , який його вдарив та через декілька хвилин повернувся з ножем, з котрим продовжив нападати; про затримання у цей час ОСОБА_7 поліцією; про вибивання дверей його квартири о 02.00 год. ночі ОСОБА_7 з братом, від побоїв яких він втратив свідомість; про викрадення його майна зазначеними особами - грошових коштів в сумі 3 000 грн. та мобільного телефону «Самсунг Телексі»;
- з показань свідка ОСОБА_12 про конфлікт між її колишнім співмешканцем ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_9 10.01.2016 року, в ході якого ОСОБА_7 з ножем нападав на ОСОБА_9 ;
- з показань свідка ОСОБА_14 про виявлення 11.01.2016 року в квартирі плям крові та чужої шапку, котра належить брату співмешканця її подруги ОСОБА_15 ;
- з показань свідка ОСОБА_16 про придбання 11.01.2016 року у ОСОБА_17 мобільного телефону «Самсунг Телексі» за 800 грн.;
- з даних протоколу впізнання особи за фотознімками, згідно яких потерпілий впізнав ОСОБА_7 , який разом з ОСОБА_10 11.01.2016 року приблизно о 02.00 год. проникли до його квартири, напали на нього, спричинивши тілесні ушкодження, від яких він втратив свідомість, та викрали його майно.
Слідчим суддею також вірно зазначено, що зміна підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт не забезпечить його належної поведінки щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні останньому запобіжного заходу.
Апеляційний суд при цьому також приймає до уваги, що не відпали передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були враховані при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи захисника про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків слідчий суддя та суд апеляційної інстанції дали оцінку при застосуванні до останнього оскаржуваного запобіжного заходу і прийшли до висновку про відсутність таких з огляду на показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_7 з нею постійно не проживає.
Жодних інших даних з цього приводу захисником в апеляційній скарзі не наведено та апеляційному суду не надано.
Голослівними є твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 є єдиним утриманцем своєї сім`ї. Матеріали справи таких відомостей гне містять. Не надані вони захисником і апеляційному суду.
Ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується сусідами за місцем останнього проживання, не зменшують вищезазначених ризиків і не спростовують факту їх наявності.
До того ж, і ці всі надані захисником матеріали були предметом розгляду слідчим суддею та судом апеляційної інстанції.
Непереконливими є і твердження апелянта ОСОБА_6 про існування перешкод триманню ОСОБА_7 під вартою через стан його здоров`я, оскільки матеріали провадження не містять таких медичних даних, а захисником не надані такі дані ані слідчому судді, ані апеляційному суду. Що стосується доданих захисником до клопотання довідок про амбулаторне лікування ОСОБА_7 в період з 12 по 31.12.2015 року та з 11 по 16.01.2016 року (а. с. 8), то вони не є такими даними, які свідчать про неможливість тримання підозрюваного під вартою за медичними показниками.
А тому апеляційна скарга захисника і в цій частині є безпідставною.
Додатково надані захисником матеріали щодо батька підозрюваного, щодо часткового відшкодування потерпілому завданої шкоди, щодо закриття іншого кримінального провадження є такими даними, що можуть враховуватися на призначене покарання при розгляді справи по суті і не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення про відсутність підстав для застосування більш мякого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Крім того, той факт що ОСОБА_7 особисто знає місце проживання потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні (в тому числі і його цивільної дружини ОСОБА_12 ), свідчить про існування реальної загрози можливості його незаконного впливу на цих осіб, а тим більш з урахуванням конкретних дій та їх характеру відносно потерпілого ОСОБА_9 , у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється.
З огляду на вищевикладене слідчим суддею враховані всі обставини кримінального провадження та обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання щодо застосованого запобіжного заходу у відповідності до правил ст. 178 КПК України.
Таким чином, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і відсутні підстави для її скасування, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 407 ч. 3 п. 1, 422, 424 ч. 4, 532 ч. 4 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4