Справа № 215/1976/15-к
1-кп/215/52/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
представника потерпілого - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника обвинуваченого - ОСОБА_7

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуваючого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
за ч.1 ст.289 КК України,
В період 2013 2014 років ОСОБА_6 вчинив шахрайство при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_6 , який був зареєстрований приватним підприємцем та займався на постійній основі ремонтом автомобілів за адресою: АДРЕСА_2 , у травні 2013 року для проведення ремонтних робіт його знайомим ОСОБА_8 і потерпілим ОСОБА_4 на евакуаторі доставлено автомобіль марки «Ауді С8», 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав на праві власності потерпілому ОСОБА_4 .
На початку січня 2014 року ОСОБА_6 з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та обернення його на свою користь, діючи умисно з корисливих мотивів, маючи у своєму розпорядженні добровільно передані ОСОБА_4 і ОСОБА_8 вищевказаний транспортний засіб разом з ключами та свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу серії ТЗ НОМЕР_2 , у м.Кривий Ріг, вур.Оршинська,5-1 виготовив через інтернет нотаріальну довіреність від 31.01.2014 серії ВТР №715640 про право розпоряджання автомобілем марки «Ауді С8», видану від імені ОСОБА_4 , та передав її ОСОБА_9 в рахунок погашення боргу, а також ключі, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії ТЗ НОМЕР_2 та сам автомобіль з метою його подальшого продажу без згоди власника ОСОБА_4 .
Продовжуючи діяти на досягнення свого злочинного наміру, в лютому 2014 року ОСОБА_6 використовуючи отримані від ОСОБА_9 нотаріальну довіреність від 31.01.2014 серії ВТР №715640 про право розпоряджання автомобілем марки «Ауді С8», видану від імені ОСОБА_4 , ключі, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії ТЗ НОМЕР_2 та копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , продав ОСОБА_10 автомобіль марки «Ауді С8» передавши виготовлену в приватного нотаріуса ОСОБА_11 нотаріально посвідчену довіреністю від 05.02.2014 серії ВТР №917568 про право розпоряджання автомобілем марки «Ауді С8», видану від імені ОСОБА_9 , а також ключі та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії ТЗ НОМЕР_2 .
Таким чином ОСОБА_6 заволодів шахрайським способом автомобілем марки «Ауді С8», 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належному на праві власності потерпілому ОСОБА_4 , розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши його на свою користь, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 186038,60 грн.
Не дивлячись на невизнання підсудним ОСОБА_6 своєї вини, його винність у вчиненні шахрайства повністю підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених судом при розгляді справи.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що у 2012 році придбав автомобіль марки «Ауді» модель С-8, чорного кольору, який в подальшому на підставі усного договору передав даний автомобіль для ОСОБА_8 та з метою ремонту доставив даний автомобіль з технічним паспортом в м.Кривий Ріг до приміщення гаража ОСОБА_6 . Документів, що посвідчували б перехід права власності, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не складалось, хоча отримав від останнього обумовлену суму коштів за автомобіль. В подальшому у жовтні 2014 року від ОСОБА_8 дізнався про викрадення автомобіля «Ауді». Будь яких документів щодо розпоряджання автомобілем, в т.ч. нотаріальної довіреності від 31.01.2014 в м.Рівне, ним на ім`я ОСОБА_9 не складалось та не підписувалось. Згоди на продаж автомобіля для ОСОБА_6 також не надавав. Підпис у вказаній довіреності від 31.01.2014, виданій нотаріусом ОСОБА_13 , йому не належить. Викраденням автомобіля йому завдано моральної шкоди, яку просив стягнути з обвинуваченого в розмірі 100000 грн..
Згідно показань свідка ОСОБА_8 він в травні 2013 року придбав у ОСОБА_4 автомобіль марки «Ауді» модель С-8, який мав двигун, кузов, ходову частину, та за допомогою евакуатора доставив його разом з потерпілим до СТО для ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 з метою ремонту за усною домовленістю. Документів при отримання автомобіля ОСОБА_6 не складалось, так як раніше вже користувався його послугами. При цьому, передача автомобіля і ключів від нього відбулась в присутності ОСОБА_4 та водія евакуатора. За ремонтні роботи сплатив ОСОБА_6 кошти в сумі 6000 грн. Після цього, автомобіль знаходився в ОСОБА_6 , а восени 2013 року ОСОБА_8 , коли приїхав до гаражного приміщення ОСОБА_6 по питаннях ремонту вищевказаного автомобіля , залишив також свідоцтво про право власності на нього. Потім, коли знову приїхав до ОСОБА_6 , щоб забрати відремонтований автомобіль, обвинувачений повідомив про те, що автомобіля в нього немає і він віддав його в заставу. В подальшому в мережі інтернет на сайті з продажу автомобілів побачив оголошення про продаж належного йому автомобіля марки «Ауді» модель С-8, після чого зателефонував до ОСОБА_4 та дізнався що останнім будь яких довіреностей про відчуження даного автомобіля не надавалось. На даний час ні йому, ні потерпілому автомобіль не повернуто.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що в кінці 2012 року до нього звернувся ОСОБА_6 для запозичення грошей для придбання автомобіля в сумі 6000 долларів США. На вказані кошти ОСОБА_6 придбав автомобіль Ауді, однак в подальшому позику не повернув. Через деякий час ОСОБА_6 запропонував по довіреності оформити на себе автомобіль в рахунок повернення боргу, на що ОСОБА_9 погодився та передав ОСОБА_6 копію свого паспорта та ідентифікаційного коду. Після цього через декілька днів, приблизно на початку 2014 року, ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_6 оригінал довіреності та технічний паспорт на автомобіль «Ауді S8» від імені ОСОБА_14 .М Як відбувалось оформлення довіреності не знає, про особу ОСОБА_4 та нотаріуса, що видав довіреність, йому нічого не відомо. ОСОБА_9 отримавши документи та ключі від автомобіля самостійно забрав його з гаража ОСОБА_6 . В подальшому приблизно через тиждень ОСОБА_15 запропонував продати на підставі довіреності вказаний автомобіль для ОСОБА_10 , якому ОСОБА_6 також заборгував кошти, на що він погодився та передав ОСОБА_6 копію свого паспорта, правовстановлюючі документи на автомобіль та ключі від нього. На цей час борг ОСОБА_6 не повернуто.
Як слідує з показань свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_6 отримав від нього позику, після чого у 2014 році запропонував придбати автомобіль «Ауді» по довіреності та сказав, що він є його власником та бажає продати автомобіль, який на той час знаходився на якійсь автомобільній стоянці в м.Кривому Розі. Для цього він передав для ОСОБА_6 копію свого паспорта. Через декілька днів ОСОБА_6 сам приїхав до нього, передав автомобіль «Ауді S8», чорного кольору, ключі, технічний паспорт разом із нотаріальними довіреністями від імені ОСОБА_16 та від імені ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_10 заплатив за придбання автомобіля 5000 долларів США для ОСОБА_6 . Після купівлі придбаний автомобіль зберігався в гаражному кооперативі по вул.Мусоргського в м.Кривий Ріг. У подальшому, вказаний автомобіль відчужив для ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що 07.08.2014 придбав автомобіль Ауді С8, з транзитними державними номерами, в ОСОБА_10 , про продаж автомобіля було складено довідку-рахунок. Перед купівлею автомобіля його знайомі приїжджали до міста Кривий Ріг, щоб оглянути автомобіль, який на той час знаходився в гаражному приміщенні ОСОБА_10 в м.Кривому Розі. Про те, що даний автомобіль було викрадено в попереднього власника, вперше дізнався від працівників міліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що працює приватним нотаріусом у м.Рівне. З обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не знайомий. Щодо посвідчення довіреності у 2014 році на автомобіль від імені ОСОБА_4 не пам`ятає.
Отже показання потерпілого ОСОБА_4 є об`єктивними і послідовними, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 та ОСОБА_10 та повністю спростовують показання обвинуваченого про його непричетність до злочину.
Крім того вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18 жовтня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_4 звернувся до Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з повідомленням про заволодіння невідомою особою у період 15.07.2014 07.0.2014 належним йому автомобілем «Ауді С8» з території СТО приватного підприємця ОСОБА_6 по вул.Оршинська та заподіянням у зв`язку з цим шкоди на суму 180 000 грн. (т.1 а.с. 25);
- протоколом огляду місця події від 19 жовтня 2014 року (т.1 а.с.46), згідно якого під час огляду території АЗС по вул.Будьоного,1 в м.Херсон було виявлено та поміщено на штраф майданчик автомобіль АУДІ s8, державний номерний знак НОМЕР_3 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_4 , з свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу № НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_18 , під керуванням ОСОБА_19 ;
- вилученим за протоколом про тимчасовий доступ до речей і документів оригіналом довіреності (т.1 а.с.94), посвідченої 31.01.2014 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстровий №801, від імені ОСОБА_4 , якою уповноважено ОСОБА_9 розпоряджатись належною ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта) ТЗ НОМЕР_2 , виданого ВРЕР ДАІ м.Костопіль 12.04.2013 р., автомашиною марки Audi S8, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, суд відзначає , що висновок судово-почеркознавчої експертизи від 03.03.2015 за №58/04-21 (т.1 а.с.89-92), згідно якого не представилось встановити справжність підпису ОСОБА_4 на довіреності від 31.01.2014, тобто який ані спростовує ані підтверджує висунуте ОСОБА_6 обвинувачення, тому судом до уваги не береться ;
- вилученим за протоколом про тимчасовий доступ до речей і документів оригіналом довіреності (т.1 а.с.69), посвідченої в м.Кривий Ріг 05.02.2014 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 , реєстровий №114, від імені ОСОБА_9 , діючого на підставі довіреності, посвідченої 31.01.2014 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстровий №801, від імені ОСОБА_4 , якою уповноважено ОСОБА_10 розпоряджатись належною ОСОБА_4 автомашиною марки Audi, модель S8, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_4 , тип транспортного засобу легковий-седан-В, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого ВРЕР ДАІ м.Костопіль ВДАІ УМВС України в Рівненській області 12.04.2013 року.
Згідно з письмовою інформацією Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Кривий Ріг та Криворізького району від 21.10.2014 за вих.№14/4ЦНП-2640 (т.1. а.с.40), автомобіль Audi S8, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_4 , який був зареєстрований за ОСОБА_4 , 12.08.2014 року був знятий з обліку для реалізації у Центрі ДАІ 1205 (м.Дніпродзержинськ) при цьому за довіреності діяв ОСОБА_10 06.09.2014 зазначений транспортний засіб був зареєстрований у Центрі ДАІ 6501 (м.Херсон) за ОСОБА_18 та присвоєно номерний знак НОМЕР_3 .
Відповідно до висновку експерта №70/05-132 від 24.01.2015 (т.1 а.с.89-93) середня (ринкова) вартість автомобіля Ауді S8, 2000 року випуску, на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 07.10.2014 року, складає 186038,60 грн.
За таких обставин, покази обвинуваченого про законний спосіб відчудження майна потерпілого та наявність частки у праві власності на нього суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за скоєний злочин та до уваги не приймає.
Усі надані і досліджені в судовому засіданні докази є належними, допустимими та достатніми для висновку суду щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, на досудовому слідстві дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст.289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.
Разом з тим, проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, користуючись своїм правом, визначеним ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження та викликано необхідністю надання правильної правової кваліфікації діям обвинуваченого ОСОБА_6 .
Відповідно до положень ст.289 КК України, умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх
волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна,
буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Судом встановлено факт відчудження автомобіля марки «Ауді С8» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 , без згоди власника.
Однак, даючи юридичну оцінку цьому встановленому факту, органом досудового розслідування не враховано той факт, що зазначений автомобіль був добровільно переданий власником та користувачем для обвинуваченого, з яким останній тривалий час був знайомий та перебував в довірливих відносинах, для проведення ремонтних робіт з можливістю його експлуатації за цільовим призначенням. Крім того, йому були передані також ключі і відповідні реєстраційні документи на автомобіль.
Таким чином, висновок про те, що ОСОБА_6 незаконно вилучив автомобіль, що є обов`язковою ознакою складу злочину проти безпеки руху, передбаченого ст.289 КК України, не відповідає фактичним обставинам справи і є помилковим.
Разом з тим, у суді встановлено факт того, що ОСОБА_6 отримавши в розпорядження чужий автомобіль з використанням довірливих відносин з потерпілим, яким добровільно передано майно з метою ремонту згідно усної домовленості, таємно та всупереч волі власника відчужив його іншій особі на підставі довіреності, тобто вчинив злочин проти власності.
За таких обставин дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та визнає ОСОБА_6 винним у вчиненні вказаного злочину. При цьому, оскільки органом досудового розслідування не висувалось обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні дій, які згідно до висновку експерта №70/05-132 від 24.01.2015 завдали великої матеріальної шкодипотерпілому в розмірі 186038,60 грн., що визначається на підставі ст.169, пункту 5 підрозділу 1 Розділу ХХ ПК України, Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», то судом при зміні кваліфікації дій ОСОБА_6 дана кваліфікуюча ознака також не враховується.
Пpи пpизначеннi покаpання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного.
Вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, вчинений ОСОБА_6 злочин є злочином середньої тяжкості.
Суд враховує данні щодо особи ОСОБА_6 , який посередньо характеризується за місцем проживання, працює приватним підприємцем, завдану шкоду не відшкодував.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покаpання, судом не встановлено.
З урахуванням зазначених обставин, суд дiйшов висновку про необхідність призначення покарання згідно вимог ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень в межах санкції ст. 190 ч. 1 КК України у виді обмеження волі, яке є необхідним, достатнім і справедливим.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України. При цьому, оскільки на даний час право власності на автомобіль «Ауді С-8», 2000 року випуску, зареєстровано за ОСОБА_18 , то суд вважає за необхідне залишити даний речовий доказ у розпорядженні останньої та роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 про те, що спір про належність даного майна підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 245 грн. 25 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.
Крім того, в ході судового розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 грн.
Обвинувачений та його захисник проти позову заперечували.
Суд вважає, що заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно ст.ст.1166, 1167 ЦК України - особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати, майнову та моральну шкоду завдану винними, незаконними діями.
Доводи потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 про купівлю-продаж автомобіля «Ауді С8» за усною домовленістю суд оцінює критично, так як згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК України передбачено обов`язкову письмову форму таких правочинів, належних доказів чого в судовому засіданні не здобуто, тому в даному випадку шкода внаслідок заволодіння транспортним засобом завдана саме його власнику - ОСОБА_4 , який звернувся до правоохоронних органів з заявою про злочин.
Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховуються порушення звичного способу життя потерпілого, його душевні переживання через викрадення автомобіля, тому з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_6 на користь цивільного позивача моральну шкоду у розмірі 70 000,00 грн.
Керуючись ст.ст.368-370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту його затримання в порядку звернення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 245 грн. 25 коп. за проведення судово-автотоварознавчої експертизи .
Речовий доказ : автомобіль Audi S8, 2000 року випуску, кузов НОМЕР_4 , - залишити у розпорядженні ОСОБА_18 . Роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 про право на вирішення в судовому порядку за правилами цивільного судочинства спору про належність даного майна.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: