Ухвала
іменем україни
16 листопада 2016 рокум. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії:
головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 серпня 2016 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Стягнуто з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_6 4348 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 550 грн. витрат на оплату експерта.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 07 жовтня 2015 року о 10 годині, перебуваючи на проїжджій частині напроти будинку АДРЕСА_2 , вважаючи, що ОСОБА_6 під час керування автомобілем «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , створив аварійну ситуацію на дорозі, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин наніс останньому не менше трьох ударів кулаком по голові та лівій руці, спричинивши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також відламав ліве бокове дзеркало заднього виду та пошкодив лобове скло автомобіля потерпілого.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 серпня 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 125 КК у виді 200 годин громадських робіт є м`яким. Доводи апеляції прокурора з цього приводу не отримали належної оцінки апеляційного суду, який необґрунтовано залишив вирок без зміни, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Також, всупереч вимог ст. 419 КПК у резолютивній частині ухвали апеляційного суду відсутній висновок по суті вимог апеляційних скарг.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 125 КК, суд належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженому покарання у межах санкції вказаної норми у виді 200 годин громадських робіт.

Переглянувши справу в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляції прокурора, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Враховуючи, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК, є злочином приватного обвинувачення, а потерпілий не порушив питання про необхідність призначення засудженому більш суворого виду покарання, підстав вважати покарання ОСОБА_5 явно несправедливим через його м`якість колегія суддів не вбачає.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки місцевого й апеляційного судів в частині призначення покарання засудженому, а також свідчили б про неможливість його виправлення без відбування покарання у виді арешту або обмеження волі, прокурор у касаційній скарзі не навів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 125 КК у виді 200 годин громадських робіт відповідає вимогам ст. 65, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК в резолютивній частині ухвали апеляційного суду зазначаються висновки апеляційного суду по суті вимог апеляційної скарги.

Як убачається з копії ухвали апеляційного суду, залишивши вирок суду першої інстанції без зміни, в резолютивній частині ухвали апеляційний суд не зазначив про прийняте рішення стосовно апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого.

Разом з цим, в даному конкретному випадку вказане порушення колегія суддів не вважає істотним, оскільки воно не впливає на законність і обґрунтованість ухвали апеляційного суду, який у мотивувальній частині детально, в повному обсязі виклав мотиви та підстави залишення апеляційних скарг без задоволення.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3