Справа № 303/7543/15-к
1-кп/303/239/16
Номер рядка стат.звіту - 18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Мукачево
МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0003260 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника особи, стосовно якої передбачається застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 18 вересня 2015 року близько 09 години 10 хвилин, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, перебуваючи на першому поверсі приміщення Лалівської ЗОШ 1-3 ступенів, що розташована в АДРЕСА_2 , через незачинені двері проник до середини приміщення кімнати охорони вищевказаного навчального закладу, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG Е 250» типу слайдер, в середині телефону знаходилась карта пам`яті об`ємом 2Гб, вартість яких згідно висновку експерта Мукачівського відділення Закарпатської ТПП за № ОМ/209/1 від 26.10.2015 року становить 201 грн. 60 коп. та карта мобільного оператора МТС, вартість якої згідно довідки ПП Армянишин становить 20 грн. 00 коп., на рахунку якого знаходились грошові кошти в сумі 40 грн. 00 коп., чим самим ОСОБА_4 .
Стр. 2 із 4
завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 261 грн. 60 коп.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та з врахуванням висновку експерта № 203 від 19 листопада 2015 року, просив задоволити клопотання та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона працює техпрацівником Лалівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Приблизно в один з днів у період з 16 по 18 вересня 2015 року вона зустріла в коридорі школи чоловіка, як їй стало відомо під час досудового слідства ОСОБА_4 . Той чоловік спитав у неї де можна зарядити мобільний телефон, вона йому відповіла що «у кімнаті сторожа», там знаходився на зарядці і її телефон. ОСОБА_4 пішов у кімнату сторожа, а вона піднялася сходами на 2-й поверх приміщення школи. Приблизно через 5-6 хвилин вона повернулася і зайшовши до кімнати сторожа виявила, що її телефон «SAMSUNG» разом із зарядним пристроєм зник, вона здогадалася, що телефон вкрав той чоловік. У магазині, що знаходиться приблизно за 500 метрів від школи продавець ОСОБА_7 сказав їй, що йому якийсь чоловік пропонував купити від нього мобільний телефон. Претензій до ОСОБА_4 не має.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що в один з днів вересня 2015 року він знаходився у приміщенні магазину в с.Лалово, що знаходиться біля автодороги Мукачево-Іршава, власником якого є його дружина. До магазину підійшов чоловік ромської народності, середнього зросту, кремезної статури, одягнутий в чорну куртку. Той чоловік, як йому стало відомо при проведенні досудового слідства, був ОСОБА_4 , він сів на терасі біля магазину, виклав на столик два мобільні телефони і став їх розбирати, мабуть, щоб вставити чи поміняти сім-карту. Він (свідок) підійшов до нього і запитав від нього чи він щось бажає замовити, на що ОСОБА_4 відповів, що він лише хоче перепочити. Через кілька хвилин ОСОБА_4 зайшов у приміщення магазину і запитав його чи не бажає купити дешевий мобільний телефон, на що він (свідок) відповів відмовою, після цього ОСОБА_4 вийшов з приміщення магазину і пішов у невідомому напрямку.
Свідок ОСОБА_8 показала, що вона працює педагогом-організатором Лалівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. В один з днів вересня 2015 року вона на коридорі школи зустріла незнайомого чоловіка середнього зросту, досить товстої статури, на плечі мав татуювання, який спитав у неї де можна зарядити мобільний телефон. Вона відповіла, що це можна зробити у кімнаті охоронця, куди той чоловік пішов вона не слідкувала, а потім дізналася, що від техпрацівниці школи вкрали мобільний телефон, який знаходився на зарядці у кімнаті охоронця.
Також вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ст.185 ч.1 КК України, доводиться висновком судово-товарознавчої експертизи ОМ 209/1 від 26 жовтня 2015 року на основі даних представлених замовником, після вивчення фінансової та техдокументації, маркетингу ринків збуту, консультацій по технічному стану майна із фахівцями, з урахуванням загальних положень і обмежувальних умов, проведених розрахунків, ринкова вартість мобільного телефона SAMSUNG Е 250 з картою пам`яті 2 Гб, б/в, станом на 18 вересня 2015 р. склала 201 грн. 60 коп. Вартість карти мобільного оператора МТС згідно довідки ПП Армянишин становить 20 грн. 00 коп.
Заслухавши доводи прокурора, захисника, допитавши потерпілу, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши зібрані докази в сукупності, які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у справі, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, - крадіжка, тобто викрадення чужого майна в судовому засіданні
Стр. 3 із 4
повністю доведена.
Відповідно до частини 2 статті 19 Кримінального кодексу України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до статті 93 Кримінального кодексу України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до частини 3 статті 94 Кримінального кодексу України, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.
Відповідно до частини 2 статті 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебуваючи в стані неосудності внаслідок хронічного психічного захворювання, вчинив суспільно небезпечне діяння. Доведеність вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 у стані неосудності стверджується наступним доказом :
- висновком судово-психіатричної експертизи № 203 від 19 листопада 2015 року, згідно якого, на даний час ОСОБА_4 , 1972 року народження, виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді біполярного афективного розладу, затяжний маніакальний епізод, про що свідчать дані неодноразових стаціонарних обстежень та лікувань у психіатричних закладах, дані диспансерного обліку у психіатра, наявність 3 групи інвалідності з приводу даного захворювання, а також клінічні ознаки: прискорене мислення, гіперактивність, переоцінка своїх можливостей, відсутність критичної оцінки своїх дій та вчинків, емоційна неадекватність. В період часу, до якого відносяться інкриміновані діяння ОСОБА_4 перебував у маніакальному стані, що позбавляло його здатності та можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 перебуває у маніакальному стані і за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру - примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке було вчинено ОСОБА_4 згідно з ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.
Тому з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, що встановлено під час розгляду кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, які підтримали клопотання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 в момент вчинення інкримінованого йому діяння та на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому є підстави для задоволення клопотання прокурора та необхідності застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст. 2, 94 372, 376, 512, 513 КПК України, суд

Стр. 4 із 4
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1