АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи: 654/490/15-к
Провадження №11-кп/791/420/16 Головуючий у 1-й інст.:
ОСОБА_1
Категорія: ст.121 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

31 травня 2016 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Херсоні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_7 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.02.2016р. по кримінальному провадженню №0002266 щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.В.Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком :

ОСОБА_10
виправданий ст.121 ч.1 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

За вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.

ОСОБА_10 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що він 17.08.2014р. близько 19 год. поблизу с.В.Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, знаходячись в районі «Максимчикового гайку», на ґрунті власних неприязних відносин, що виникли раптово, під час сварки, умисно, наніс удар рукою в область правої частини голови, а в подальшому поваливши на землю наніс близько десяти ударів ногами в область тулубу, де знаходяться життєво важливі органи людини, потерпілому ОСОБА_7 , заподіявши в сукупності останньому тілесні ушкодження: першої групи - у вигляді закритої тупої травми живота, що супроводжувалася розривом великого сальника і ускладнилася кровотечею в черевну порожнину, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, та інші тілесні ушкодження другої групи, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність вироку через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Так, в основу свого рішення суд поклав покази обвинуваченого та свідків захисту, не дивлячись на те, що свідок ОСОБА_12 є вітчимом, а ОСОБА_13 братом обвинуваченого, тобто ці особи зацікавлені у вирішенні справи на користь ОСОБА_10 . Суд не надав оцінки тому, що даючи показання в судовому засіданні, ОСОБА_10 вів себе зухвало, своїми висловами принижував потерпілого ОСОБА_7 . Судом не надав оцінку таким доказам як протокол впізнання за фотографіями від 6.02.2015р., відповідно до якого свідок ОСОБА_14 не вказав на потерпілого як на особу, яку вдарила корова, та протокол слідчого експерименту від 6.02.2015р., проведеного за участю свідка ОСОБА_14 . Висновок додаткової судово-медичної експертизи №11-42-35-34-172/ГП (14) від 9.02.2015р., згідно з яким виключено утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_7 , при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_14 , безпідставно не прийнятий до уваги як доказ вини ОСОБА_10 . Стороною захисту в судовому засіданні були заявлені клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , проте показання вказаних свідків не були відкриті стороні обвинувачення, як того вимагає КПК України. Суд критично поставився до показань потерпілого ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що зазначена особа особисто виступає ініціатором притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 , проте посилання суду щодо упередженості показів потерпілого немотивоване. Крім того, покази потерпілого повністю підтверджуються висновками судово-медичних експертиз, а саме: висновком судово-медичної експертизи №172/ГП від 3.10.2014р.,№ 34-172-ГП від 3.10.2014р., які не були поставлені під сумнів обвинуваченим та його захисниками під час досудового розслідування та судового розгляду. Суд безпідставно не прийняв в якості доказів покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , мотивуючи тим, що вказані особи під час допиту не надали конкретної інформації, яка б прямо вказувала, що ОСОБА_10 наносив удари потерпілому ОСОБА_7 і що зазначені свідки підтверджують факт побиття лише зі слів потерпілого. Суд необгрунтовано відкинув покази свідка ОСОБА_16 , які носять послідовний характер, узгоджуються з іншими об`єктивними матеріалами кримінального провадження. Крім того, суд не надав оцінку двом заявам свідка Магльованого про те, що обвинувачений чинить нього тиск та змушує відмовитися від показань, які він надавав під час досудового розслідування, погрожує йому особисто та його сім`ї. Критично поставившись до показів свідка ОСОБА_16 , суд незаконно визнав недопустимими доказами слідчий експеримент від 27.11.2014р., висновок додаткової судово-медичної експертизи №42-35-34-172/ГП від 28.11.2014р. та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.12.2014р. У вироку суду міститься посилання на те, що слідство проводилось упереджено, з обвинувальним ухилом, проте вказане твердження необґрунтоване, оскільки під час проведення досудового розслідування перевірялася і позиція захисту щодо непричетності обвинуваченого до інкримінованого злочину шляхом допиту свідків захисту ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 та інших, проводилися слідчі експерименти, одночасні допити тощо. У судових дебатах обвинувачений та його захисники заявили, що під час досудового розслідування працівник СКР Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_26 чинив тиск на свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_16 , проте на стадії досудового розслідування жодна особа не зверталася з відповідними заявами до компетентних органів. З даного приводу суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання державного обвинувача про відновлення судового розгляду та постановлення судом ухвали, якою зобов`язати органи прокуратури Херсонської області внести до ЄРДР відомості щодо можливого застосування працівниками Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області недозволених методів розкриття та досудового розслідування кримінального провадження №0002266 з метою перевірки тверджень сторони захисту та клопотання про допит у судовому засіданні працівника СКР Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_28 12.07.2015р. та 10.08.2015р. державне обвинувачення в суді підтримував прокурор ОСОБА_29 , однак в матеріалах кримінально провадження відсутня постанова керівника органу прокуратури про покладення на ОСОБА_29 повноважень процесуального керівника у даному кримінальному провадженні. В резолютивній частині вироку суд не конкретизував які саме процесуальні витрати і в якій сумі віднесено на рахунок держави, які саме речові докази повинні залишатися в матеріалах справи, не роз`яснено порядок отримання копії вироку, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним за ст.121 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 вказує на незаконність вироку через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Так, в основу свого рішення суд поклав покази свідків, які є близькими родичами обвинуваченого. Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_25 дали неправдиві свідчення про те, що нібито бачили як корова вдарила його в живіт, однак удар тварини не зміг би спричинити тяжкі тілесні ушкодження. Крім того, зі свідком ОСОБА_15 у нього неприязні стосунки, свідок ОСОБА_17 є близьким родичем захисника обвинуваченого, а ОСОБА_30 та ОСОБА_31 друзі ОСОБА_10 . Покази даних осіб суд необґрунтовано взяв до уваги, а покази єдиного свідка Магльованого, який був безпосереднім свідком його побиття, оскільки їхав повз на тракторі, - було відкинуто. Також суд безпідставно відкинув висновки проведених судово-медичних експертиз, протоколи слідчих експериментів та інші матеріали. В судовому засіданні обвинувачений висловлювався на його адресу образами, принижував його. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним за ст.121 ч.1 КК України та призначити йому покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті.

В письмових запереченнях з доповненнями на апеляційні скарги прокурора та потерпілого захисник ОСОБА_9 вказує на їх необґрунтованість. Вважає, що суд правильно ухвалив виправдувальний вирок щодо ОСОБА_10 за ст.121 ч.1 КК України, оскільки інкримінованого злочину обвинувачений не вчиняв. Просить залишити вирок без змін, а апеляційні скарги прокурора та потерпілого без задоволення.

Вислухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги, просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним за ст.121 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу; доводи потерпілого ОСОБА_7 про підтримання апеляційних скарг, просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним за ст.121 ч.1 КК України та призначити йому покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті; доводи захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 про залишення апеляційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_7 без задоволення, а вироку суду без змін; розглянувши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вини підлягають частковому задоволенню.

Суд допустив невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст.86 ч.1 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Згідно зі ст.87 ч.1 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Виправдовуючи ОСОБА_10 в інкримінованому злочині, суд у вироку послався на те, що ряд доказів у провадженні не можна вважати допустимими, зокрема, недопустимими доказами суд визнав: протокол проведення слідчого експерименту від 27.11.2014р. зі свідком ОСОБА_16 , висновок судово-медичної експертизи №42-35-34-172/ГП від 28.11.2014р., протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.12.2014р., висновок судово-медичної експертизи №172/ГП від 03.10.2014р., висновок додаткової судово-медичної експертизи №34-172/ГП від 03.10.2014р. При цьому, суд не вказав, які саме вимоги КПК України були порушені при отриманні доказів, що дає підставу для визнання їх недопустимими.

Відкидаючи показання потерпілого ОСОБА_7 про те, що тілесні ушкодження йому заподіяв саме ОСОБА_10 , суд послався на показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_32 про те, що останні бачили, як корова вдарила потерпілого копитом в область живота, тобто дійшов висновку, що тілесні ушкодження могли бути заподіяні потерпілому від удару корови, а не обвинуваченого. При цьому, всупереч вимогам ст.374 ч.3 п.1 КПК України, суд належним чином не мотивував, чому він бере до уваги одні докази та відкидає кожен з доказів обвинувачення. Зокрема, з вироку не зрозуміло, чому суд відкинув такі докази обвинувачення, як: протокол впізнання від 6.02.2015р. з участю свідка ОСОБА_14 , під час якого останній не впізнав потерпілого ОСОБА_7 , як особу, яку корова вдарила копитом; висновок додаткової судово-медичної експертизи №42-35-34-172/ГП від 9.02.2015р., згідно з яким утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 в результаті удару копитом корови при обставинах зазначених свідком ОСОБА_14 виключається.

Суд у вироку послався на показання свідка ОСОБА_32 про те, що той разом із свідком ОСОБА_14 був очевидцем, як корова вдарила потерпілого. Проте, відповідно до технічного запису судового процесу від 3.04.2015р., показання свідка викладені у вироку не вірно, оскільки ОСОБА_33 пояснив, що особисто зазначені події не бачив, йому про це розповів ОСОБА_14 .

Відкидаючи показання свідка ОСОБА_16 про те, що він проїжджаючи на тракторі бачив, як обвинувачений ще з одним чоловіком стояли над лежачим потерпілим, суд послався на те, що такі показання свідка є непослідовними та суперечливими і викликають сумнів в їх правдивості, оскільки під час допиту ОСОБА_16 вказував, що очевидцем подій, які відбулись влітку 2014 року, став випадково, місце пригоди йому не було відоме, він тоді заблукав, тому виникає сумнів, яким чином було здійснено в подальшому відтворення обставин події на місцевості за участю вищезазначеного свідка, який зовсім не орієнтувався на місцевості, про що показали й свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_17 . Як вказав суд, останні свідки підтвердили, що свідок ОСОБА_16 під час розповіді про обставини події зовсім не орієнтувався на місцевості де вони знаходились під час слідчого експерименту, плутався та не правильно вказував напрямок звідки і куди рухався, при цьому неправильно визначав напрямок розташування населених пунктів. З огляду на наведене, показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_16 плутався та не орієнтувався на місцевості під час слідчого експерименту не вказує на непослідовність та суперечливість його показань, а навпаки підтверджує показання свідка ОСОБА_16 про те, що він на місці події потрапив випадково, коли заблукав, і що місце пригоди йому не було відоме. При таких обставинах, на думку колегії суддів, вищезазначені підстави для відкидання показань свідка ОСОБА_16 суперечать наявним доказам та є надуманими.

Згідно з витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0002266 було визначено групу прокурорів для здійснення процесуального керівництва, до якої включені прокурори: ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_11 (т.1 а.п.154). Проте, з технічного запису та журналу судового засідання від 10.08.2015р. (т.1 а.п.123) видно, що державне обвинувачення у суді підтримував прокурор ОСОБА_29 , повноваження якого на участь у судовому засіданні головуючий суддя не перевірив. При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова керівника органу прокуратури про покладення на ОСОБА_29 на вказану дату повноважень процесуального керівника у даному кримінальному провадженні. Відповідні повноваження на участь у судовому засіданні у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 були покладені на прокурора ОСОБА_29 лише згідно з постановою прокурора Голопристанського району від 18.11.2015р., коли був змінений склад групи прокурорів у кримінальному провадженні (т.1 а.п.151). При таких обставинах, в судовому засіданні від 10.08.2015р. повноважний прокурор участі не брав.

Таким чином, зазначені порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та свідчать про передчасність висновків суду про необхідність виправдання ОСОБА_10 за обвинуваченням за ст.121 ч.1 КК України, та тягнуть за собою безумовне скасування вироку суду згідно зі ст.ст.411 ч.1 п.2, п.3, п.4, 412 ч.1, ч.2 п.3 КПК України.

Відповідно до ст.415 ч.1 п.1 КПК України, вирок повинен бути скасований та призначений новий розгляд в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду мають бути усунуті вказані порушення закону, досліджені та оцінені усі докази у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та ухвалено законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 411 ч.1 п.2, п.3, п.4, 412 ч.1, ч.2 п.3, 415 ч.1 п.1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.02.2016р. щодо ОСОБА_10 скасувати.

Призначити у кримінальному провадженні №0002266 щодо ОСОБА_10 новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді :