Справа № 740/121/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/148/2016
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001478, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, який не працює, має середню освіту, розлучений, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17 травня 2004 року Апеляційним судом Чернігівської області від 15.07.2004 року за ч.3 ст. 101 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі,

- 25 січня 2005 року Щорським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання, тобто, з 22.10.2014 року.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 22 жовтня 2014 року, близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_2 , в якому в цей час також знаходилась ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння внаслідок спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_6 , спала на дивані в одній із кімнат даного будинку, підійшовши до неї, умисно здавив її шию руками, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді трьох синців передньої поверхні шиї, одного садна передньої поверхні шиї, крововиливів в м"які тканини шиї ділянки щитовидного хряща, перелому перешийка щитовидного хряща з переходом на ліву пластину хряща, механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї руками, які в комплексі мають ознаки тяжкого ступеня тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла на місці, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стала механічна асфіксія від здавлення шиї руками.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій просить вирок суду щодо останнього скасувати та закрити кримінальне провадження за невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що вина ОСОБА_6 не доведена ні під час досудового розслідування, ні в судовому засіданні. Зокрема, судом не встановлені конкретні обставини кримінального правопорушення, не сформульовано способу скоєння злочину, відсутній умисел та мотив злочину, не зазначено яким чином, способом був скоєний злочин, не встановлено механізм утворення тілесних ушкоджень. Також судом першої інстанції не встановлені дії ОСОБА_6 , які передували механічній асфіксії. Зазначені недоліки вказані в ухвалі апеляційного суду Чернігівської області від 15.07.2015 року та не виконані судом першої інстанції. Крім того, суд вказує що умисел ОСОБА_6 є неконкретизованим (невизначеним), але не розкриває в чому полягає цей неконкретизований умисел. На думку апелянта, законодавством визначено лише прямий або непрямий умисел, тому судом не визначена суб`єктивна сторона злочину. Також поза увагою суду залишились показання свідка ОСОБА_10 , які є неправдивими, так як день народження куми, до якої він ходив в день скоєння події, був за два тижні до скоєння вбивства. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 співмешкали, постійно сварились та між ними були неприязні відносини. Також судом не дано належної оцінки тій обставині, що свідок ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_10 із села Хороше Озеро Борзнянського району та не слідував потягом до м. Чернігова на роботу.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, оскільки його вина в інкримінованому злочині судом не доведена.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що рішення суду ґрунтується на припущеннях та упередженому ставленні суддів. В порушення ч. 2 ст. 9, ст. 17 КПК України, судом не було взято до уваги той факт, що висновки судових експертиз підтверджують його непричетність до скоєного злочину. Також поза увагою суду залишилось те, що показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є неправдивими та змінними. Вказані свідки можуть бути причетні до скоєння злочину, але їх причетність не перевірялась. Крім того, у ОСОБА_14 був мотив на скоєння вбивства, оскільки він співмешкав з потерпілою. Походження крові, яка виявлена під нігтями у потерпілої, та яка йому не належить, не була перевірена. Судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки більшість його клопотань були відхилені. Також у вироку суду не зазначено, що він являється інвалідом 3 групи та має батька інваліда війни 1 групи. В порушення ст. 380 КПК України, йому відмовлено у роз`ясненні вироку суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника прокурор, вважаючи вирок суду законним, справедливим та обґрунтованим, просив його залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який просив подані апеляційні скарги задовольнити, прокурора, який просив апеляційні скарги задовольнити частково, вирок суду скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду 1 інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.

За змістом статті 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених кримінальним процесуальним кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, за результатами досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчим 13.01.2015 року був складений обвинувальний акт з викладенням фактичних обставин та формулюванням обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України (т.1 а.п. 2-4).

14.04.2015 року, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, прокурором в порядку ст. 338 КПК України змінено первісне обвинувачення, складено новий обвинувальний акт та висунуто обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України (т. 2 а.п. 19-20).

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.04.2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України (т. 2 а.п. 45-56).

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15.07.2015 року вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.04.2015 року щодо ОСОБА_6 скасовано, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання (т. 2 а.п. 97-102).

Відповідно до ст. ст. 338, 341 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. При цьому він повинен погодити відповідні процесуальні документи з керівником органу прокуратури, в якому він працює. В новому обвинувальному акті формулюється змінене обвинувачення та викладається обґрунтування прийнятого рішення.

Після скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції від 30.04.2015 року, в судовому засіданні 13.08.2015 року прокурор уточнив обвинувачення та надав обвинувальний акт, складений 12.01.2015 року, за яким ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (т. 2 а.п. 131-133). При цьому прокурором був суттєво порушений порядок пред`явлення нового обвинувачення від 12.01.2015 року, оскільки зміна обвинувачення щодо ОСОБА_6 відбулася з порушенням вимог ст. ст. 338, 341 КПК України.

Приймаючи до уваги те, що у судовому провадженні суду першої інстанції було розглянуто та прийнято рішення по обвинувальному акту від 12.01.2015 року / первинний обвинувальний акт від 13.01.2015 року/, воно не може вважатися законним та обґрунтованим.

Крім того, відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Проте, всупереч вказаним нормам закону, в обвинувальному акті та у формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, яке суд вважав доведеним щодо ОСОБА_6 , не конкретизовано у який спосіб обвинувачений вбив потерпілу, не визначена його форма вини, не встановлено з якою метою він здавив шию потерпілої та заподіяв їй тілесні ушкодження, від яких наступила смерть.

Викладене, на думку колегії суддів, вказує на неконкретне викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та відповідно до вимог п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» № 8 від 24.10.2003 року свідчить про порушення права обвинуваченого на захист.

Крім того, викладаючи обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд встановив, що «… ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_2 , в якому в цей час також знаходилась ОСОБА_9 та спала на дивані в одній із кімнат даного будинку, підійшовши до неї, умисно здавив її шию руками, спричинивши тілесні ушкодження, від яких остання померла на місці». Разом з тим, обґрунтовуючи та мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що «… ОСОБА_6 під час вчинення дій щодо статевих зносин із ОСОБА_9 , здавив її шию своїми руками, спричинивши їй тілесні ушкодження, які в комплексі мають ознаки тяжкого ступеня тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_9 померла на місці», допустивши таким чином суперечність у своїх висновках, що з урахуванням вище наведеного, також вказує на неконкретність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та порушує право останнього на захист.

На думку колегії суддів зазначені вище обставини є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, під час якого необхідно розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з дотриманням вимог чинного законодавства та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий і вважає необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до двох місяців.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 продовжити на 2 місяці, до 23 квітня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4