АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/4046/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/807/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 10 листопада 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року, якою йому було відмовлено в задоволенні клопотання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
представник ВК № 80 ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2006 року, яким його засуджено за ст.115 ч.2 п.п.7, 12 КК України до 13 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2006 року, ОСОБА_6 засуджено за ст.115 ч.2 п.п.7, 12 КК України до 13 років позбавлення волі.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту його затримання, тобто з 31 травня 2006 року по 26 грудня 2006 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.
31 серпня 2016 року на адресу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання від ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання (а.с.1).
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року в задоволенні вищезазначеного клопотання засудженому було відмовлено (а.с.27-28).

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на ті обставини, що ОСОБА_6 відбуває покарання за ч.2 п.п.7, 12 ст.115 КК України, на час звернення до суду з клопотанням він відбув 2/3 строку призначеного покарання. Розглядаючи заяву ОСОБА_6 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд врахував дані про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання. З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що станом на 04 березня 2016 року ОСОБА_6 на шлях виправлення не став. З характеристики на засудженого вбачається, що ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеня виправлення на комісії не отримав позитивного висновку для застосування ст.81 КК України.

І за наявної в матеріалах справи інформації щодо засудженого ОСОБА_6 суд дійшов висновку, що останній не довів своє виправлення, а тому суд не знайшов підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що він фактично відбув дві третини строку покарання, не заперечує проти того, що після останнього стягнення, в нього не було заохочень, крім того під час розгляду його клопотання в суді першої інстанції не було вислухано представника ВК №80, який міг би надати характеристику.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнити його від відбування призначеного вироком суду покарання.

Захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та просив задовольнити її в повному обсязі.

При апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Представник ВК №80 ОСОБА_9 в судовому засіданні при апеляційному розгляді заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи засудженого ОСОБА_6 щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Колегія суддів в процесі підготовки до розгляду справи, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 , встановила, що засуджений не довів свого виправлення, тому погоджується із рішенням суду про те, що не зважаючи на відбуття двох третин строку покарання, призначеного за умисний тяжкий злочин, він не довів свого виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що в судовому засіданні представник ВК №80 не надав більш детальну інформацію про його перебування в колонії, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах особової справи, яка була детально вивчена та проаналізована судом першої інстанції, містяться всі дані про особу засудженого, на підставі яких суд зробив вірний висновок про необхідність відмови йому в умовно-достроковому звільненні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що прибувши до Криворізької ВК №80 засуджений мав заохочення, підлягав стягненням за порушення розпорядку дня та за зберігання мобільного телефону, стягнення отримав в грудні 2015 року і станом на момент звернення з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення стягнення не було погашено.

З матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_6 вбачається, що засуджений на шлях виправлення не став, з характеристики на засудженого вбачається, що за час відбування покарання він характеризується негативно, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до передбачених законом вимог персоналу установи не завжди ставиться сумлінно, не прагне до підвищення наявного рівня освіти, участі у самодільних організаціях не приймає, у зв`язку з невідповідністю оцінки ступня виправлення на комісії не отримано позитивного висновку для застосування ст. 81 КК України.

З витягу із протоколу засідання комісії ВК №80 №7 від 04.03.2016 року №7 вбачається, що комісією відмовлено в направленні матеріалів особової справи до суду для вирішення питання про застосування до засудженого ст.81 КК України, оскільки він не став на шлях виправлення.

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи, даним про особу і поведінку засудженого ОСОБА_6 під час відбуття ним призначеного покарання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, та підстав для скасування чи зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2006 року, яким його засуджено за ч.2 п.п.7, 12 ст.115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення рішення суду, а обвинуваченим який тримається під вартою з моменту отримання копії рішення.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4