Справа № 484/2865/16-к
Провадження: № 1-кп/484/181/16р
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2016р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001601, по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, малолітніх дітей на утриманні не має, що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.11.2007р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 3 роки;

- 14.09.2009р. Голованівським районним судом за ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Звільнився по відбуттю покарання 24.10.2013 року;

- 03.06.2016 р. Первомайським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора: - ОСОБА_4

обвинуваченого: - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

28.04.2016 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_3 проходив по вул. Одеській в м. Первомайську, неподалік автобусної зупинки «Мічуріно». В цей час обвинувачений побачив потерпілу, ОСОБА_5 , яка йшла йому назустріч. Підійшовши ближче, ОСОБА_3 помітив на шиї останньої золотий ланцюжок з підвіскою у вигляді букви «А» та в цей час у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме на заволодіння вищевказаним ланцюжком з підвіскою. Усвідомлюючи, що його дії будуть помічені та розцінені як відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 виконуючи замислене, схопив правою рукою золотий ланцюжок з підвіскою загальною вагою 2.9 г. вартістю 1000 грн./г, доклавши зусилля зірвав його та побіг вверх по вул. Одеській.

В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 2900 грн.

Зізнаючись у вчиненому, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 28.04.2016 року приблизно о 12.00 год. він проходив по вул. Одеській неподалік автобусної зупинки «Мічуріно» в м. Первомайську. Назустріч йому йшла потерпіла. на її шиї він помітив золотий ланцюжок з підвіскою у вигляді букви «А», який вирішив викрасти. З цією метою він схопив правою рукою золотий ланцюжок з підвіскою, зірвав його та побіг вверх по вул. Одеській. У вчиненому розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів, що характеризують його особу, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Фактичні обставини свідчать про те, що 28.04.2016 року приблизно о 12.00 год ОСОБА_3 на вул. Одеській в м. Первомайську, неподалік автобусної зупинки «Мічуріно», відкрито викрав золотий ланцюжок з підвіскою у вигляді букви «А», чим завдав ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 2900 грн.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, як особа за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Характеристика особи обвинуваченого, обставини скоєного ним злочину переконують суд в тому, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_3 був засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Оскільки обвинувачений вчинив злочин до постановлення вище вказаного вироку, суд вважає за необхідне призначити йому покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України.
Частиною 4 статті 70 КК України визначено, що за правилами передбаченими в частинах першій - третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2016 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 3 роки із затсосуванням ст. 76 КК України, виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з 29.07.2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з моменту затримання до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: