Ухвала іменем україни 13 червня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Севастополя від 13 лютого 2013 року.

Засуджений 31 травня 2016 року звернувся до суду з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення.

Своє клопотання ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що оскаржувана ним ухвала суду апеляційної інстанції викладена державною мовою, якою він не володіє та якої не розуміє. Крім того, вважає, що його перебування в місцях позбавлення волі і відсутність коштів для отримання правової допомоги з метою подання касаційної скарги є поважними причинами пропуску ним строку на касаційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

На підставі ч. 4 ст. 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою № 5-3786ск15 ОСОБА_4 24 червня 2015 року звернувсядо суду з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2015 року, однак його скарга не відповідала вимогам ст. 427 КПК, а тому ухвалою колегії суддів ВССУ від 07 липня 2015 року її було залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків.

Відповідно до розписки цю ухвалу ВССУ засуджений отримав 19 липня 2015 року, однак протягом встановленого (максимально передбаченого ч. 1 ст. 429 КПК) часу не усунув зазначені в ній недоліки та з повторною касаційною скаргою не звернувся, а тому ухвалою колегії суддів ВССУ від 15 вересня 2015 року касаційну скаргу йому повернуто.

Посилання ОСОБА_4 на неможливість подати касаційну скаргу протягом визначеного строку є необґрунтованим, оскільки нічим не підтверджено.

Із наданої до касаційної скарги копії апеляційної скарги, а також із касаційної скарги від 24 червня 2015 року (копія якої знаходиться у провадженні за скаргою № 5-3786ск15) засудженого вбачається, що у них він не порушував перед судами клопотань про переклад судових рішень з державної мови на російську мову і на такі обставини не вказував. Тому доводи в цій частині не є слушними.

Крім того, засуджений не був позбавлений права самостійно звернутись до територіального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в порядку, передбаченомуЗаконом України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI.
На думку колегії суддів, наведені ОСОБА_4 обставини не свідчать про наявність поважних причини пропуску ним строку на касаційне оскарження. Засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції через дев`ять місяців після закінчення тримісячного строку, не навівши у клопотанні об`єктивних підстав, які перешкодили чи могли йому перешкодити скористатися своїм правом на касаційне оскарження в межах строків, визначених ч. 1 ст. 429, ч. 2 ст. 426 КПК, а тому підстав для поновлення цього строку колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2015 року та повернути його касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3