Справа № 500/1750/16-к
Провадження № 1-кп/500/258/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення клопотання про застосування
примусових заходів медичного характеру прокурору

28 квітня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
особа, стосовно якої передбачається

застосувати примусові заходи

медичного характеру ОСОБА_5 ,

законний представник особи,

стосовно якої передбачається

застосувати примусові заходи

медичного характеру ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0003128, відносно

ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:
06 квітня 2016 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з додатками у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_5 , ухвалою від 07 квітня 2016 року було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловила думку про можливість призначення судового розгляду, при цьому зазначила, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідає вимогам КПК, законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 не заперечував проти призначення судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 висловив думку про неможливість призначити судовий розгляд, оскільки в клопотанні не зазначено, чи може ОСОБА_5 на даний час приймати участі під час судового розгляду, чи ні. В матеріалах провадження є висновок експерта про неосудність ОСОБА_5 на момент вчинення діяння, але даних про її стан на даний час немає.

ОСОБА_5 в судове засідання не викликалася, відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України її участь не є обов`язковою.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить журнал судового засідання та його розписка, клопотання про відкладення підготовчого судового засідання або про бажання взяти у ньому участь не подавав. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілого не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його проведення без його участі.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з додатками, дійшов висновку, що воно на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як таке, що не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Однак, в порушення наведених вимог ч. 2 ст. 292 КПК України у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 не зазначена позиція щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Крім того, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 також не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, якими суд керується в силу вимог ч. 2 ст. 292 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

Але всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 взагалі не містить формулювання обвинувачення.

У даному клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру викладені лише анкетні дані ОСОБА_5 , зміст підозри, а також ті фактичні обставини діяння, у вчиненні якого підозрювалася ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування, та його правова кваліфікація.

Разом з цим, вказані відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_5 за цим процесуальним рішенням (клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру) фактично має статус підозрюваної, а не особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру має містити дані щодо події діяння із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях особи, відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ознаки кримінального правопорушення.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, як це зроблено в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та його структурою, формулювання обвинувачення у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин діяння та його правової кваліфікації з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Також суд звертає увагу на те, що і фактичні обставини, і формулювання обвинувачення у випадку складання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру мають бути викладені з урахуванням особливостей кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Так, у клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у стані неосудності, а також те, що наявні у неї психічні розлади позбавляють її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними у момент вчинення інкримінованого їй злочину. Тому це діяння неможна називати кримінальним правопорушенням (злочином), оскільки в такому випадку це є суспільно небезпечним діянням, що містить ознаки складу певного злочину. У випадку ж якщо особа захворіла на хворобу, що виключає її осудність, після вчинення діяння, то воно є кримінальним правопорушенням (злочином).

А клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 містить суперечливі відомості зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у стані неосудності. Ці обставини мають суттєве значення при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Більше того, є незрозумілим, яким чином особа, яка склала клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, зазначаючи про те, що ОСОБА_5 не була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними в момент вчинення інкримінованого їй діяння, дійшла висновку про те, що ОСОБА_5 діяла умисно, з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, про що зазначено у викладі фактичних обставин.

Отже, за наявності вказаних порушень п. 5 ч. 2 ст. 291, ч. 2 ст. 292 КПК України, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , а тому воно підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 370 372 КПК України, суд

постановив:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_5 повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1