Справа № 442/3051/16-к
Провадження № 1-кс/442/439/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.03.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить поновити строк на оскарження постанови від 23.03.2016 р. про закриття кримінального провадження, таку скасувати і направити справу для подальшого кримінального провадження.
В обґрунтування скарги посилається на те, постановою слідчої СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області від 23 березня 2016 року було закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001433 від 11.07.2015р.Копію постанови про закриття кримінального провадження він отримав 06 квітня 2016 року через пошту, в зв`язку з чим просить суд поновити строк на оскарження даної постанови через поважну причину - несвоєчасне вручення даного документу слідчою. Вважає, що за матеріалами вказаного провадження не правильно встановлено фактичні обставини справи, а висновки зроблені слідчою про відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він самостійно розробив і виготовив деревообробний верстат, який був предметом згаданого злочину. Слідча у своїй постанові стверджує, що ст. 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Однак переконаний, що дані, які встановлені слідчою самостійно є беззаперечним доказом того, що відносно нього, ОСОБА_3 вчинено шахрайство.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів викладених у ній, просив вимоги задоволити.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явилася, проте, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, її неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що скаргу слід розглянути за наявності матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження, а тому вивчивши такі, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з постанови слідчого Дрогобицького ВП ГУПН у Львівській області ОСОБА_4 від 23.03.2016 року, кримінальне провадження, внесене 11.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрите, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Зважаючи, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, то прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в Дрогобицький MB ГУМВСУ у Львівській області звернувся ОСОБА_3 , про те, що ОСОБА_6 зловживаючи довірою та шахрайським способом заволодів верстатами для обробки деревини, які належать заявнику. По даному факту слідчою допитаний ОСОБА_3 , який пояснив, що в орендованому приміщенні займався виготовленням деревообробних верстатів, після сплину трьох років останній почав займатися виготовленням дерев`яних вікон. В даний момент документи, що будуть засвідчувати його, як автора винаходу, знаходяться на реєстрації в патентному бюро міста Львова. В 2011 році орендоване ним приміщення згоріло разом із верстатами . В той час ОСОБА_7 познайомився з приватним підприємцем ОСОБА_8 , якому розказав про дану ситуацію та запропонував останньому відновити верстати, почати спільну співпрацю по виготовленню дерев`яних вікон. Так як ОСОБА_8 мав у своєму володінні підходяще приміщення для верстатів Кравця, то він погодився для співпраці з останнім, але розпочати роботу одразу ОСОБА_9 не міг, оскільки в останнього не було фінансової можливості. Після домовленості, ОСОБА_7 перевіз основні верстати в кількості чотири штуки, до ОСОБА_8 , але деякі робочі верстати та пиломатеріал він перевіз до свого знайомого ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_7 був знайомий на протязі п`яти років. В ОСОБА_6 ОСОБА_7 працював три місяці, за які він зробив три вікна, діаметром 1,50 X 1,50 та дві пари дверей зі свого матеріалу, та заробивши гроші пішов працювати в м. Борислав до ОСОБА_8 . В ОСОБА_8 . ОСОБА_7 працював один рік, при цьому відновлював свої верстати. В той час ОСОБА_6 успішно використовував його верстати та технологію, чим і займається і по сьогоднішній день. Через рік праці в ОСОБА_8 останній збанкротував та ОСОБА_7 був змушений перевезти верстати до ОСОБА_10 за його згодою. Під час своєї діяльності в ОСОБА_8 , ОСОБА_7 заборгував йому гроші в сумі сорок тисяч гривень, які через один рік за ОСОБА_11 заплатив ОСОБА_6 . Після перевезення верстатів Кравець з ОСОБА_6 займалися спільною діяльністю, використовуючи при цьому його версти. За виконану роботу, ОСОБА_6 платив Кравцеві гроші, як робочому, а не як партнеру. В останнього ОСОБА_9 працював два роки. 30.06.2015 року знайомий ОСОБА_12 , який також являється приватним підприємцем, сказав, що хотів би купити в нього лєнточно-пилорамний верстат, на що останній погодився і показав йому вигляд верстату. 01.07.2015 року ОСОБА_9 зателефонував до ОСОБА_10 та розказавши дану ситуацію запропонував йому продати вказаний верстат, при цьому частково сплативши свій борг в сумі п`ятнадцять тисяч гривень, які ОСОБА_10 попередньо заплатив за ОСОБА_10 . Сафіянику. Кравець пояснив Кривому, що верстат хочуть купити за тридцять тисяч гривень та що половину він віддасть Кривому на що той сказав, що ОСОБА_9 не має ніякого відношення до верстатів, всі вони є його власністю.
Допитаний ОСОБА_6 пояснив наступне, що з ОСОБА_3 він знайомий з 2005 року. Починаючи з 2007 р. до нього періодично звертався громадянин ОСОБА_3 з проханням надати йому обладнання, а саме комплекс верстатів, для виготовлення продукції, яку у нього замовляв ОСОБА_6 відповідно брав кошти у Кравця, як за орендну плату приміщення та верстатів.
В 2013 році ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_6 із пропозицією, купити в ОСОБА_8 деревообробне обладнання, яке знаходилось в неробочому стані та перевезти до нього для того щоб змонтувати дане обладнання та застосовувати для подальшого обробки деревини.Кравець казав, що дане обладнання належить ОСОБА_8 , який також є приватним підпрємцем. ОСОБА_6 одразу не хотів купляти верстати, оскільки у нього не було достатньо коштів, а ОСОБА_13 хотів продати дані верстати за 40 тисяч гривень. Окрім цього ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_8 про те, що він віддасть вказане обладнання в кредит. Кривий разом із ОСОБА_14 написали розписки про те, що вони зобов`язуються розрахуватися за дане обладнання порівну, а саме по 20 тисяч гривень кожен, з умовою спільної власності в процентному відношенні 50:50. 17.12.2014 року ОСОБА_6 сплатив 20 тисяч гривень ОСОБА_15 за обладнання. ОСОБА_7 свою частину грошей не віддавав, тому 05 травня 2015 року ОСОБА_15 приїхавши до ОСОБА_6 на виробництво із бригадою робітників та своїми колегами, хотів порізати вказане обладнання на металолом та вивезти, за умови, якщо Кривий не поверне 20 тисяч гривень за ОСОБА_16 . Після цього, ОСОБА_6 віддав ОСОБА_8 20 тисяч гривень, про що оформив відповідний пакет документів.
18.08.2015 року слідчим Дрогобицького MB ГУМВСУ у JI/o було прийнято рішення про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 про шахрайство на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Однак, 24.11.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом була винесена ухвала про скасування постанови слідчого для подальшого розслідування.
В ході досудового розслідування слідчим був допитаний ОСОБА_8 , котрий пояснив, що починаючи з 2011 року він займається приватним підприємництвом. Приблизно в 2011 році до нього зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_17 , який попросив ОСОБА_8 , щоб той допоміг його знайомому ОСОБА_18 , який займався столярною діяльністю та в якого згорів цех.Сафіяник вислухавши останнього погодився допомогти та зустрівся з ОСОБА_19 . Поговоривши з ОСОБА_12 , він запропонував ОСОБА_13 займатись спільною діяльністю в області деревообробництва. Кравець йому також пояснив, що оскільки його верстати згоріли, та в нього немає приміщення, то йому потрібно перевести його обладнання до ОСОБА_13 в приміщення, яке знаходилось за адресою: м. Борислав, вул. Трускавецька на території заводу «Синтез». Сафіяник найняв бригаду зі своїх працівників та перевіз обладнання до себе на територію. Останній додає, що обладнанням це назвати не можна було, оскільки все згоріло, він називає це металоломом. Робочим був лише один станок, а саме форматно-розкрійний. Кравець орендну плату ОСОБА_13 не платив, а навпаки вкладавгрошові кошти в реконструкцію верстатів, а також і ОСОБА_20 платив заробітну плату, оскільки останній казав, що не має за що жити. Останній пропрацював над реконструкцією верстатів півтора року, та за цей період часу він ніякої продукції для нього не зробив, окрім одного вікна, яке він забрав. ОСОБА_13 зрозумівши, що ОСОБА_9 його обманює та використовує при цьому його грошові кошти, сказав йому , щоб ОСОБА_9 забирав свої верстати, які були в неробочому стані, окрім форматно-розкрійного та віддав ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 40 тисяч гривень, які останній вклав в вище зазначені верстати. Кравець прийшов з невідомим чоловіком, який назвався ОСОБА_6 , який приходив до ОСОБА_13 та дивився на верстати. В червні 2013 року до ОСОБА_13 прийшов ОСОБА_9 разом з ОСОБА_21 , які погодишся забрати вище зазначене обладнання та написали ОСОБА_13 розписки про те, що кожен з них винен йому 20 тисяч гривень. Останні також попросили надати їм відстрочку на 4 місяці, оскільки грошей вони не мали. ОСОБА_13 погодився на дану пропозицію. Останні верстат забрали та перевезли їх в м. Борислав до підприємця ОСОБА_22 . На протязі 4 місяців, останні грошові кошти ОСОБА_13 так і не повернули. ОСОБА_13 зрозумівши, шо ОСОБА_21 та ОСОБА_9 грошові кошти йому не повернуть він звернувся в ОСОБА_23 із заявою про те, шо ОСОБА_9 та ОСОБА_21 шахрайським способом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_13 , які він вклав у верстати. По даному факту було порушено кримінальне провадження. ОСОБА_13 намагався сам забрати гроші в Кривого та ОСОБА_12 , але останні вводили його з оману , шо їх нібито нема на роботі чи дома. В грудні 2014 року ОСОБА_21 віддав свою частину заборгованих грошей йому в сумі 20 тисяч гривень. Кравець проводжував його ігнорувати та грошові кошти не повертав. В травні 2015 року ОСОБА_13 зі своїми знайомими приїхав до ОСОБА_24 та сказав, що забирає верстати, після чого поріже та реалізує на металолом, за що отримає грошові кошти заборговані йому ОСОБА_12 . Кривий ОСОБА_25 приїхав приблизно через 4 години та віддав ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 20 тисяч гривень за ОСОБА_3 . Кривий запропонував ОСОБА_13 укласти договір купівлі -продажу між ним та ОСОБА_13 , оскільки хотів щоб верстати рахувалися в нього офіційно. Під час їхньої розмови з ОСОБА_21 був присутній також і ОСОБА_9 , який погодився на укладення договору та сказав, що в подальшому він з ОСОБА_21 самі розберуться в даній ситуації. Того ж дня ОСОБА_21 приїхав до ОСОБА_13 та надав йому готові примірники договору купівлі-продажу з додатками фотографій до нього. ОСОБА_13 підписав вище зазначений договір та вони розійшлися.
Згідно ст. 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Слід мати на увазі, що обман чи зловживання довір`ям при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього. Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання може кваліфікуватися як шахрайство лише у тому разі, коли вина особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання не виконувати. Окрім цього в громадянина ОСОБА_6 є всі необхідні документи, які свідчать про те, що вище зазначені верстати є куплені та які долучені до матеріалів кримінального провадження.
Враховуючи, що під час досудового розслідування не встановлено ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, а наявні ознаки цивільно-правових відносин між вище вказаними особами, дане кримінальне провадження підлягає закриттю.
З матеріалів кримінального провадження №0001433 вбачається, що в ході проведення досудового розслідування проведено одночасний допит в якості потерпілого ОСОБА_3 , в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , що стверджується протоколом від 18.03.2016 року, зібрано та досліджено ряд документів, що доводять про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України.
Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що слідчим ОСОБА_4 проведено усі необхідні та можливі слідчі дії, спрямовані на здобуття доказів у кримінальному провадженні.

Отже, з урахуванням викладеного, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до переконання, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови та задоволення скарги ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.03.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1