УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/1571/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 309 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування рішення суду та просить постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначає, що доказів на обґрунтування підозри останнього у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ні слідством, ні прокурором не надано, у зв`язку з чим, пред`явлення підозри останньому за тяжким злочином є надуманим. Вважає, що судом не було досліджено факт затримання та обґрунтованість пред`явлення підозри ОСОБА_10 , що призвело до неповноти судового розгляду, чим було порушено норми національного та міжнародного законодавства та призвело до прийняття незаконного рішення. Посилається, що ОСОБА_11 з ОСОБА_12 мають спільну неповнолітню дитину, підозрюваний на даний час має місце роботи з постійним заробітком. Вважає, що висновки суду про існування ризиків, на які він послався в ухвалі, не відповідають дійсності та не можуть бути підставами для застосування до ОСОБА_13 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказує, що підозрюваний не має наміру переховуватись від органів досудового слідства або перешкоджати розслідуванню кримінального провадження. Крім того, вважає, що відсутні будь-які докази того, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_13 , якіпідтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до матеріалів провадження, 18.12.2015 р. близько 22.40 годин ОСОБА_14 Насібогли1980 р.н. перебував в біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 . В цей час та місці ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, маючи при собі спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень та пошкодження майна, а саме - сокиру, умисно пошкодив двері кв. АДРЕСА_1 .
Крім цього, 19.12.2015 р. близько 00.10 годин ОСОБА_7 перебував в біля приміщення квартири АДРЕСА_1 . В цей час та місці ОСОБА_7 ,грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, маючи при собі невстановлену слідством речовину для підпалу, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 умисно пошкодив шляхом підпалу двері кв. АДРЕСА_1 .
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел в цей час та місці, ОСОБА_7 подзвонив на мобільний номер телефону потерпілої « НОМЕР_1 » ОСОБА_12 та погрожував кинути в її квартиру гранату,погрожуючи що підірве її в квартирі і спалить.
Крім цього, 29.12.2015 р. близько 11.00 годин ОСОБА_15 , перебував в приміщенні Житомирського дошкільного закладу №49, що розташований за адресою: м. Житомир вул. Львівська, 4.
В цей час та місці у ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, у останнього виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_16 та правою рукою наніс їй два удари в область голови, а також тримаючи останню лівою рукою за шию, наніс їй один дар в область живота правою ногою. Крім цього, ОСОБА_7 , відійшовши від ОСОБА_16 , наніс їй удар стільцем в праве плече, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді синців на тілі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Крім цього, 02.01.2016 р. близько 21.00 годині ОСОБА_7 перебував в біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .
В цей час та місці ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, маючи при собі спеціально пристосований, невстановлений слідством предмет для підпалу та пошкодження майна, умисно пошкодив двері кв. АДРЕСА_1 .
01.02.2016 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
З журналу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, а також з`ясовані обставини, які маютьзначення для вирішення питання прообрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вище вимоги закону суддею місцевого суду дотримані.
Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Відповідно до ст. 178 КПК України суд першої інстанції врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Такими ризиками суд визнав те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обґрунтовуючи свої висновки, суд врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також взяв до уваги дані про особу підозрюваного та конкретні обставини вчинення даного діяння, який ніде офіційно не працює, місця постійного проживання не має, не є громадянином України, на території України перебуває без правових підстав.
З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання останнім процесуальних обов`язків, які випливають зі змісту ст. 177 КПК України.
Твердження апелянта про те, що під час розгляду клопотання жодним чином не доведено наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні та не надано жодних доказів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам є безпідставними, оскільки при розгляді клопотання слідчого суд з`ясував та встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та даних, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується матеріалами провадження.
Не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи апелянта про те, що суд не взяв до уваги характеризуючі дані про особу підозрюваного, так як слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що обставини викладені суддею в ухвалі, не відповідають дійсності та під час постановлення ухвали судом не було об`єктивно та всебічно досліджено всі обставини справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони базуються на припущеннях апелянта, не відповідають фактичним обставинам та не узгоджуються з матеріалами судового провадження.
Таким чином, суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та зміни щодо підозрюваного запобіжного заходу, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована, а апеляційна скарга захисника - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 422 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: