У Х В А Л А
Справа №377/246/16-к

Провадження №1-кс/377/18/16

11 квітня 2016 року слідчий суддя Славутицького міського суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі скаргу ОСОБА_5 на постанову прокурора про відмову з задоволенні клопотання по кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР за №0000112, -
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , подав до суду скаргу на постанову прокурора про відмову з задоволенні клопотання по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000112. В скарзі посилається, на те, що 24.03.2016 року прокурор розглянувши клопотання від 21.03.2016 року стосовно визнання його потерпілим у досудовому розслідуванні, внесеному до ЄРДР за №0000112 від 10.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України виніс постанову від 17.03.2016 року. Вважав дії прокурора неправомірними, просив скасувати постанову прокурора від 17.03.2016 року і його клопотання про визнання його потерпілим по данному кримінальному провадженню задовольнити.
Заявник в судовому засіданні підтримав заявлену скаргу, у суді дав пояснення аналогічно викладеним у скарзі, в той же час просив звернути увагу, що він дійсно до прокурора направляв два клопотання, на його клопотання від 15.03.2016 року, прокурором прийнято постанову про відмову в задоволенні його клопотання 17.03.2016 року, вказану постанову він отримав і 21.03.2016 року направив до прокуратури клопотання з інших правових підстав про визнання його потерпілим, 29.03.2016 року він отримав знову постанову від 17.03.2016 року і лист від прокуратури датований 24.03.2016 роком проте що ними вже розглянуто його клопотання 17.03.2016 року в порядку ч.1 ст.55 КПК України. Про те він звертає увагу, на те, що він до прокурора подавав два клопотання з різними правовими підставами, на одне клопотання від 15.03.2016 року прокурором прийнято постанову від 17.03.2016 року, яку він отримав і не оскаржував, направив інше клопотання від 21.03.2016 року, яке вирішено листом від 24.03.2016 року і прокурором знову направлено на його адресу постанову від 17.03.2016 року.
Прокурор на початку розгляду скарги вважала, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки вона є безпідставною, проте під час розгляду скарги і ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, суду пояснила, що відповідно клопотання заявника від 21.03.2016 року вони не прийняли процесуального рішення, надіслали лист від 24.03.2016 року.
Вислухавши пояснення сторін, перевіривши надані матеріали до скарги, вважаю правильним зробити наступний висновок.
Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000112, від 10.03.2013 року вбачається, що ОСОБА_7 , 09.03.2013 року повідомила, що 08.03.2013 року близько 03 години чоловік на ім,я ОСОБА_8 , знаходячись біля кафе бару «Атлант» в м. Славутич Київської області, спричинив їй тілесні ушкодження. Правова кваліфікація ч.1 ст.125 КК України.
15.03.2016 року ОСОБА_4 , подав до прокурора клопотання про визнання його потерпілим в порядку п.6 ст.55 КПК України.
Постановою від 17.03.2016 року прокурором відмовлено в задоволенні даного клопотання. Листом від 17.03.2016 року вказану постанову направлено ОСОБА_4 .
21.03.2016 року ОСОБА_4 , подав до прокурора клопотання про визнання його потерпілим в порядку п.1 ст.55 КПК України.
24.03.2016 року прокурором Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , надано відповідь у формі листа про відмову у задоволенні даного клопотання, оскільки ними прийнято рішення по суті постановою від 17.03.2016 року.
Частина друга статті 9 КПК України покладає на прокурора обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно ч.3 ст.110 КПК України рішення зокрема прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. При цьому постанова прокурора повинна відповідати вимогам ч.5 ст.110 КПК України, зокрема, містити мотивувальну частину з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Заявник вважає оскаржувану постанову від 17.03.2016 року незаконною і необґрунтованою, оскільки вона не стосується його клопотання від 21.03.2016 року.
Суд в даному випадку може погодитися з заявником частково, оскільки постанова прокурора від 17.02.2016 року прийнята відносно клопотання заявника, яке датовано від 10.03.2016 року, вхідна від 15.03.2016 року і стосується його вимог викладених у даному клопотанні. Як з,ясовано судом, заявник отримав дане клопотання 17.03.2016 року і не мав наміру оскаржувати, тому у суду немає підстав задовольняти вимоги заявника про скасування постанови від 17.03.2016 року, так як вона не стосується клопотання заявника від 21.03.2016 року.
В той же час відповідно до вимог ч.2 ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання.
З оглянутих матеріалів досудового розслідування вбачається, що на клопотання заявника від 21.03.2016 року, прокурором не у процесуальний спосіб прийнято рішення про відмову у задоволенні даного клопотання, що в даному випадку розцінюється як бездіяльність прокурора, оскільки статтею 303 КПК України передбачено які рішення, дії чи бездіяльність прокурора можуть бути оскаржені, зокрема рішення прокурора, про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілого. Стаття 307 КПК України містить перелік рішень які може бути ухвалено слідчим суддею при розгляді скарги про:
1)скасування рішення прокурора;
2)зобов,язати припинити певну дію;
3) зобов,язати вчинити певну дію;
4)відмовити у задоволенні скарги.
Заявник другою вимогою у скарзі просить його клопотання про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні задовольнити, з огляду на перелік рішень, які може бути ухвалено слідчим суддею, дана вимога заявника не є компетенцією слідчого судді, тому в даному випадку, дане клопотання підлягає частковому задоволенню, з урахуванням того, що прокурором не було процесуальним шляхом прийнято рішення стосовно клопотання заявника від 21.03.2016 року, то дане скарга підлягає частковому задоволенню необхідно зобов,язати прокурора розглянути клопотання заявника від 21.03.2016 року і прийняти рішення по суті відповідно до вимог КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 303-307 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Зобов,язати прокурора Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури розглянути клопотання ОСОБА_5 від 21.03.2016 року і прийняти рішення по суті по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000112 від 10.03.2013 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1