Справа № 521/5507/15-к
Пр-ня по справі № 1кп/521/298/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Високопілля Херсонської області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, в теперішній час працюючого різноробочим у Фермерському господарстві «Ольвія» /Херсонська область, Високопільський район, с. Князівка/, раніше працюючого водієм у ПП « ОСОБА_9 », звільнився 28.08.2014 року, не одруженого, спільно проживаючого з ОСОБА_10 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Водій ОСОБА_7 28 серпня 2014 року о 00 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом автопоїздом «FREIGHTLINER» д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «SD COACHWORKS» д.н. НОМЕР_2 , рухаючись по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю автодороги «Об`їзд м. Одеси», де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги руху в кожному напрямку, що позначені дорожньою розміткою, з наявною розділовою смугою, з боку вул. Тираспольське шосе у напрямку автодороги «Київ-Одеса», у лівій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 101 км/год (згідно з висновком автотехнічної експертизи), в порушення вимог п. 2.3 «б», п. 12.1 та 12.3 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, наближаючись до будинку № 3 по вул. Об`їздна дорога в м. Одесі, уважним не був, за дорожньою обстановкою не слідкував, при виявлені перешкоди для руху, у вигляді нерухомого автомобіля «КАМАЗ-53212» д.н. НОМЕР_3 , який знаходився в його смузі руху, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу не вжив та допустив з ним зіткнення.

Після зіткнення продовжуючи свій неконтрольований рух водій ОСОБА_7 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який знаходився на проїзній частині та забезпечував зчеплення автомобіля «КАМАЗ-53212» д.н. НОМЕР_3 , з бортовим причепом «ГКБ-8350» д.н. НОМЕР_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, три забитих рани і шість саден голови; закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 5, 7, 10 правих ребер, що супроводжуються крововиливом у праву плевральну порожнину та розвитком посттравматичної пневмонії; закритого багато осколкового перелому променевої кістки в нижній третині і вивих головки ліктьової кістки правого передпліччя; шести саден лівої верхньої кінцівки; відкритого перелому правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових уламків, забито рваної рани правого стегна в середній третині; закритого перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Вказаними злочинними діями ОСОБА_7 порушив п.п. 2.3 «б», 12.1 та 12.3 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, якими встановлено:

п. 2.3 «б» «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що він працював водієм в приватному підприємстві «Амтрак». Керував вантажним сідельним тягачем «Freightliner» д.н. НОМЕР_5 . 28.08.2014 року приблизно о 00 годині 10 хвилин він рухався по Об`їзній дорозі в м. Одесі, приблизно зі швидкістю 90 км/год. Тоді ж побачив на дорозі перешкоду у вигляді транспортного засобу «Камаз», який знаходився у його смузі для руху. Зупинитись не зміг і допустив з ним зіткнення. Від удару автомобіль «Камаз» відкинуло, а його транспортний засіб продовжив по інерції рух та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Вину у скоєному необережному злочині він визнає повністю та розкаюється. Просить суд суворо його не наказувати.

На додаткові питання показав, що транспортний засіб на якому він рухався був застрахований. Фактично він перебував у трудових відносинах з підприємством, оскільки підписував з ними договір та йому нараховувалась і виплачувалась заробітна платня.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, а також доказів цивільного позову. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та потерпілим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

За місцем мешкання та роботи обвинувачений ОСОБА_7 характеризується позитивно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття, скоєння злочину у перше.

Обставин, що обтяжують покарання судом під час судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, суд виходить з того, що ОСОБА_7 знаходиться у віці 57 років. Хоча не одружений, однак створив нову сім`ю та спільно проживає з гр. ОСОБА_10 . Має повнолітніх дітей та внуків. До кримінальної відповідальності раніше не притягувався. Відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності прокурором в судовому засіданні також не надано. Фактично все життя працює водієм. В теперішній час працює різноробочим у Фермерському господарстві «Ольвія» /Херсонська область/, в тому числі залучається у якості водія.

Таким чином, вік обвинуваченого, скоєння необережного злочину вперше, спосіб життя обвинуваченого, його ставлення до праці, характеризують його як помірковану, врівноважену та працелюбну особу. Хоча він має середню спеціальну освіту, однак фактично працює на будь-якій роботі, що свідчить про необхідність задоволення своїх життєвих потреб і своєї родини.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду свідчать, що ОСОБА_7 не є особою суспільно небезпечною, про, що в тому числі вказують необережні дії останнього під час вчинення злочину, його поведінка після вчинення дорожньо-транспортної пригоди та під час судового розгляду.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 є суспільно небезпечним, оскільки посягає на встановлені правила безпеки руху й експлуатації транспорту. Враховуючи викладені обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, однак зв`язане з позбавленням волі. Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд також вважає, що підстав для призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк обвинуваченому не має, оскільки як зазначено у вироку суду, ОСОБА_7 працює на різних роботах, однак основним джерелом заробітку останнього є керуванням транспортними засобами.

При вирішенні цивільного позову суд керується вимогами Кримінально-процесуального Кодексу України і Цивільного кодексу України.?

Цивільні відповідачі представники Приватного підприємства «АМТРАК» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»» в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду провадження повідомлялися належним чином, шляхом відправлення поштової кореспонденції на юридичну та фактичну адреси знаходження. ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»» про причини неявки суд не повідомило. ПП «АМТРАК» за місцем юридичної реєстрації відсутнє.

У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд проводив судовий розгляд цивільного позову без участі цивільних позивачів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з Приватного підприємства «АМТРАК» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»» матеріальної і моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити частково, з наступних підстав.?

Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренда тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, що здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1194 ЦК України, також передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).?

Під час судового розгляду кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 перебував у договірних трудових відносинах з Приватним підприємством «АМТРАК», а останні є володільцями джерела підвищеної небезпеки автопоїзда «FREIGHTLINER» д.н. НОМЕР_1 і напівпричепа «SD COACHWORKS» д.н. НОМЕР_2 . Працював обвинувачений у підприємстві водієм. Таким чином є всі підстави для застосування положень ст. 1187 ЦК України.

Цивільна відповідальність Приватного підприємства «АМТРАК» як власника транспортного засобу застрахована в ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»» /поліс № АІ/0434854 та № АІ/0434856 від 22.03.2014 року/.?

Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року (зі змінами і доповненнями станом на 2014 рік, тобто на день укладення договору на страхування), у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23.1 вказаного Закону, встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є (серед інших): шкода пов`язана з лікуванням потерпілого, шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рецептів лікарів Одеської клінічної лікарні № 11 на придбання ліків, медичних засобів, інплантов на лікування ОСОБА_5 , проведення операцій, а також на проведення медичних досліджень стану здоров`я ОСОБА_5 було витрачено 42 972, 96 гривень, а саме: 1)грошові кошти на придбання медикаментів та перев`язувального матеріалу 22 424, 96 гривень; 2)придбання імплантів для лікування переломів 19 353 гривні; 3)оплата комп`ютерної томографії органів 910 гривень; 4)оплата проведення дослідження крові 285 гривень.

Окрім того, особисто ОСОБА_5 сплатив кошти до благодійного фонду «Медицина» - 460 гривень, та оплатив судову експертизу 3000 гривень.

Судом також встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в 3-му травматологічному відділенні міської клінічної лікарні № 11 м. Одеси з 28.08.2014 року по 06.10.2014 року, з 03.03.2015 року по 19.03.2015 року та з 24.11.2015 року по 10.12.2015 року, тобто 74 дні.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року встановлено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Оскільки потерпілий під час лікування був непрацездатний, на підставі ст. 25 Закону, йому необхідно відшкодувати не отриманий дохід у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Відшкодуванню підлягає сума 2907,46 гривень, з розрахунку мінімальної заробітної плати, яка у 2015 році склала 1218 гривень в місяць.

Вказані викладені обставини, підтверджується наявними в матеріалах провадження чеками, квитанціями, медичними довідками та виписками, рецептами лікарів.

Загальна сума матеріальних збитків потерпілим ОСОБА_5 складає 49 340, 42 гривень /42 972, 96 гривень витрати на лікування, 3460 гривень супутні витрати пов`язані з ДТП, та 2907,46 гривень не отриманий дохід у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності/.

Статтею 9 п. п. 9.3, 9.4 вказаного Закону, якою регулюється страхова сума, встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого /станом на 2015 рік/. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до договору страхування транспортного засобу від 22.03.2014 року, розмір страхової суми складає 100 000 (сто тисяч) гривен. Тобто вказана сума повністю покриває розмір матеріальної шкоди /49 340, 42 гривен/, яка заявлена у цивільному позові та яка складається з витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5 , супутніх витрат пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою та не отриманого доходу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вказані вимоги Закону, суд вважає, що стягненню з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»» підлягає сума страхових виплат у зв`язку з заподіянням шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_5 в сумі 42 972, 96 гривень та не отриманого доходу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності в сумі 2907, 46 гривень. Сума супутніх витрат у сумі 3460 гривень, на думку суду повинна бути стягнута з Приватного підприємства «АМТРАК», як з особи до якої заявлений цивільний позов, оскільки супутні витрати не є шкодою заподіяною життю та здоров`ю особи в розумінні положень Закону.

Вирішуючи питання, щодо збитків від інфляції, які сторона позивача вважає за необхідне стягнути в порядку ст. 625 ЦК України, судом встановлено наступне.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, відповідно до Закону відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове зобов`язання, а отже ст. 625 ЦК України до вказаних спірних правовідносин не застосовується. Застосування вказаної норми можливо лише після постановлення вироку і відмови боржника його виконати у встановленому законом порядку.

Вказана правова позиція, чітко висвітлена у рішенні Верховного суду України від 01.10.2014 року справа № 113 цс 14.

Таким чином, суд вважає, що позов в частині стягнення з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»» збитків від інфляції в сумі 25 680,82 гривні і трьох відсотків річних за користування грошовими коштами в сумі 1833 гривень не підлягає задоволенню.

Що стосується моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 26-1 вказаного Закону, також встановлено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Тобто, враховуючи страхову суму /ліміт відповідальності/ зі страхової компанії підлягає стягненню моральна шкода у сумі 5 000 гривен (100 000 грн. * 5% = 5000 грн.). Різниця між сумою відшкодування визначеної судом і сумою яка має бути відшкодована страховиком, виплачує особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

В судовому засіданні встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_5 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_7 , який працював водієм в Приватному підприємстві «АМТРАК». Спричинення тілесних ушкоджень, окрім висновку судово-медичної експертизи № 423 від 26.02.2015 року, також підтверджується висновком комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи за фактом ДТП № 423 від 26.02.2015 року, копіями чеків, квитанцій на оплату медикаментів та медичного лікування, а також медичною документацією, наявною в матеріалах провадження.

Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості.

Так, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження внаслідок вчинення необережного злочину. Від отриманих тілесних ушкоджень зазнав травматичного шоку. Тривалі переживання та хвилювання за своє здоров`я призвели до душевних страждань. Переніс декілька складних операцій. Довгий час проходив післяопераційне лікування та реабілітацію. Після дорожньо-транспортної пригоди, можливості потерпілого самостійно пересуватись значно погіршились, та постійно супроводжується болісними відчуттями. Тобто станом на день постановлення вироку, потерпілий відчуває сильну фізичну біль та страждання.

Розмір грошового стягнення моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 суд встановлює у сумі 95 000 гривен і таким чином позов в частині стягнення моральної шкоди задовольняє в повному обсязі. Вказана сума моральної шкоди на думку суду є достатньою та об`єктивної, яка лише частково компенсує страждання потерпілого.

Вказана сума моральної шкоди підлягає стягненню лише з цивільного відповідача Приватного підприємства «АМТРАК», з підстав викладених вище у вироку суду.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК України, належить покласти на обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

СУД, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_7 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»» /Юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; Фактична адреса: 03056, м. Київ, пров. Індустріальний, 23/ на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 45 880 (сорок п`ять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 42 копійки та моральну шкоду в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного підприємства «АМТРАК» /Юридична адреса: 65026, м. Одеса, вул. Грецька, 14/ на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 3460 (три тисячі чотириста шістдесят) гривень та моральну шкоду в сумі 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог потерпілого цивільного позивача відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 2979 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 30 (тридцять) копійок.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: