АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2303/16 Справа № 190/1674/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року, про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, постановлену щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Конотоп Сумської області, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
за участю: прокурора - ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 липня 2013 року за ч. 1 ст. 121 КК України.

Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого вказав, що ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання. Однак, був неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, під час відбування покарання характеризується посередньо, з боку засудженого у його поведінці відсутня позитивна динаміка, що свідчить про те, що він не довів своє виправлення та підстави для його умовно-дострокового звільнення відсутні.

В поданої апеляційної скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як незаконну та необґрунтовану, прийняти рішення про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що суд не врахував, що він працює, приймає активну участь в благоустрою колонії та не взяв до уваги всі заохочення, за час перебування у виправній колонії.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення, дослідивши доводи скарги та матеріали провадження, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови в застосуванні до нього умовно-достроково звільнення, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 засуджено вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 липня 2013 року за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Початок строку відбування покарання 30 травня 2013 року, кінець строку 28 березня 2018 року, станом на 23 листопада 2016 року засуджений відбув 3 роки 5 місяців 23 дні та невідбута частина покарання складає 1 рік 4 місяці 5 днів.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У правових позиціях, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» акцентовано увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покаранняє не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

З матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання ОСОБА_6 , дослідив необхідні матеріали провадження і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що засуджений характеризується посередньо, за час відбування покарання мав два заохочення та п`ять стягнень за порушення вимог режиму відбування покарання, які погашені у встановленому законом порядку, не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою території установи. До роботи ставиться задовільно, намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.
Беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_6 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання; водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів дійшла висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом України, для зміни або скасування рішення місцевого суду в ході апеляційного перегляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3