Справа № 640/993/15-к
н/п 1-кп/640/173/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обоянь, Російської Федерації, громадянина України, раніше не судимого, освіта вища, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 109, ч.1 ст. 294 КК України
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді вищезазначена кримінальна справа за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 .
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обґрунтовуючи це наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та визначених під час обрання та зміни запобіжного заходу, та з метою запобігання ризиків, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи і те, що розгляд справи триває, стадія дослідження доказів.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, вказуючи на необґрунтованість підозри, яка підтверджується в судовому засіданні частково дослідженими матеріалами справи та відсутністю ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на особисте зобов*язання або домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначає, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення відпали, просить врахувати вік та стан здоров*я ОСОБА_4 , наявність в нього непрацездатної дружини, яка потребує лікування та врахувати вимоги Європейської Конвенції про захист прав та свобод 1950 року.
ОСОБА_4 підтримав клопотання адвоката, заперечуючи проти клопотання прокурора.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.05.2014 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат. 06.05.2014 року було внесено заставу, внаслідок чого ОСОБА_4 був звільнений з-під варти.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.12.2014 року ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з застави на тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі.
Ухвалами Київського районного суду м. Харкова міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишена без зміни та продовжено строк її дії до 15.04. 2016 року.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, в судовому засіданні прокурор наполягав, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, які існують, а також просив суд врахувати ступень тяжкості інкримінованого злочину та прийняти до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Суд, досліджуючи вищевказані посилання виходить з того, що доводи сторони захисту на відсутність перелічених ризиків є безпідставними та недоведеними в судовому засіданні, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі слідчого судді при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було.
Крім того суд вважає безпідставним посилання захисника на те, що матеріали кримінального провадження досліджені в повному обсязі та не містять доказів винуватості його підзахисного у вчиненні ним інкримінованого йому діяння, оскільки суд встановлює винуватість чи невинуватість особи при винесенні судового рішення по суті та вже після дослідження всіх доказів та матеріалів кримінального провадження.
При цьому, суд також враховує, що всі докази, надані сторонами досліджуються судом безпосередньо в судовому засіданні за участі всіх учасників судового розгляду. На теперішній час судом здійснюється дослідження звуко- і відео- записів, наданих стороною обвинувачення, судовий розгляд триває.
Також, при вирішенні даного питання, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, переховування від суду, вчинення іншого правопорушення.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Таким чином, суд, в тому числі при врахуванні даних про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є пенсіонером, має ряд захворювань, з приводу яких проходить лікування в умовах СІЗО та за його межами, наявністю даних СІЗО про задовільний стан здоров*я обвинуваченого та можливістю перебування в умовах ізоляції, наявністю соціальних зв*язків, в тому числі і за межами України в Російській Федерації, оцінено у сукупності із тяжкістю інкримінованого ОСОБА_4 злочину та тяжкістю ймовірного покарання, вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного та обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На підставі вищевикладеного, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб, відхиливши клопотання захисту та задовольнивши клопотання сторони обвинувачення.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 331,350, 369 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без зміни у вигляді тримання під вартою в СІЗО № 27 м. Харкова, продовживши строк цього запобіжного заходу до 10 червня 2016 року.
В задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя -