Справа № 464/2226/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/529/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 05.04.2016 року щодо ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2012 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, на вісім років та шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 263 КК України виправданий за недоведеністю.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21.01.2016 року до нього застосовано Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та зараховано три роки чотири дні його перебування в місцях попереднього ув`язнення.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.04.2016 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 та звільнено його від покарання призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 16.11.2012 року умовно-достроково на 6 місяців 12 днів.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 05.04.2016 року, якою ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалити нову, якою, відмовити у задоволенні заяви засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що суд при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення не надав належної оцінки особі засудженого ОСОБА_8 протягом усього терміну відбування покарання.

Вказує, що засуджений є особою, що неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі і за тяжкі насильницькі злочини проти власності, однак, очевидно, що вірних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність.

Стверджує, що протягом часу відбування покарання засуджений ОСОБА_8 перебував на профілактичному обліку засуджених, як злісний порушник режиму тримання і лише наказом начальника установи № 70 від 29.01.2016 року засудженого знято із профілактичного обліку, як злісного порушника режиму тримання.

Окрім цього, покликається на те, що засуджений хоча і відвідує заходи виховного характеру, однак згідно із характеристики, складеної на засудженого адміністрацією Львівської виправної колонії № 48, не завжди робить для себе належні висновки. Вказує, що протягом терміну відбування покарання на ОСОБА_8 20 разів накладались стягнення за порушення режиму, що вказує на його нестабільність, а відтак підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи № 464/2226/16-к, проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судовий розгляд апеляційної скарги проводиться за відсутності засудженого ОСОБА_8 , оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час судового розгляду та подав суду клопотання, в якому просить проводити розгляд без його участі.

Згідно вимог ст. 81 КК України, а також положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Отже, засуджений ОСОБА_8 відбув необхідний кримінальним законом строк, у зв`язку з чим виникла обґрунтована можливість вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом першої інстанції покарання.

Під час перебування в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_8 у вчиненні злочину розкаявся та вважає обране покарання справедливим, працевлаштований на виробництві установи на посаді помічника коваля та відсутні будь-які докази знищення, пошкодження ним матеріалів, обладнання під час праці. Крім цього, незважаючи на твердження прокурора, під час відбування покарання ОСОБА_8 п`ять разів порушував вимоги режиму утримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності, востаннє 10.06.2015 року, однак стягнення погашені у встановленому законом порядку. При цьому, за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці за підсумками роботи у 3-4 кварталах 2015 році двічі заохочувався.

З огляду на це, з урахуванням того, що на момент розгляду апеляційної скарги прокурора відсутні будь-які стягнення, що на думку суду свідчить про дотримання ОСОБА_8 вимог режиму місця відбування покарання та покладених на засуджених обов`язків, а також з урахуванням того, що засуджений притягався до дисциплінарної відповідальності востаннє 10.06.2015 року, а 29.01.2016 року був знятий із профілактичного обліку, як злісний порушник режиму утримання, фактично позитивно характеризується, колегія суддів приходить до висновку, що мета призначеного покарання виконана і засуджений, усвідомивши вчинене, виправляється.

А відтак, на думку суду, достатніми є правові підстави для застосування відносно засудженого ОСОБА_8 вимог ст. 81 КК України, які регламентують можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З урахуванням цього, колегія суддів апеляційного суду вважає, що Сихівським районним судом м. Львова 05 квітня 2016 року постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 05 квітня 2016 року, якою звільнено ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання, залишити без змін.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4