Справа № 463/4951/15-к
Провадження № 1-кс/463/168/16
У Х В А Л А
26 лютого 2016 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 17 лютого 2016 року слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим. Вважає, що слідчий безпідставно виніс оскаржувану постанову, оскільки слідчим не з`ясовано та не перевірено те, що ОСОБА_4 був власником об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , мав переважне право на отримання у власність земельної ділянки за даною адресою, крім того, ОСОБА_4 змушений постійно брати участь у розгляді судових справ, пов`язаних з оспорюванням його права власності на нерухоме майно, що в сукупності завдало йому значної матеріальної та моральної шкоди, а тому враховуючи наведене, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 підтримав скаргу з підстав викладених у такій, просить її задоволити.
Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно з ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Слідчим суддею встановлено, що 26.01.2016 року ОСОБА_4 повторно звернувся до Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області із заявою про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні за № 0003597.
17 лютого 2016 року слідчим СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.
Згідно положень ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Тобто встановлено, що слідчим розглянута заява ОСОБА_4 про залучення особи до кримінального провадження як потерпілого та за результатами розгляду такої винесено відповідну постанову.
Постановою слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 17 лютого 2016 року ОСОБА_4 правомірно відмовлено у визнанні його потерпілим, оскільки зі змісту заяви ОСОБА_4 не вбачається, що останньому внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, відповідно і не підтверджено це жодними доказами. Факт заподіяння шкоди викладений лише у письмовій заяві ОСОБА_4 , не конкретизовано даних обставин і в судовому засіданні. Крім того, скаржником не обґрунтовано яким чином судове рішення та висновок експерта позбавили його права на отримання у власність нерухомого майна. Вказане свідчить про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про спричинення експертами Львівського НДІ ОСОБА_4 моральної, фізичної чи майнової шкоди, настання якої згідно зі ст.55 КПК України є підставою до визнання особи потерпілою.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку що постанова слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 17 лютого 2016 року винесена правомірно, відповідає нормам КПК України, тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :
у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1