АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0000040 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Томди Ключевого району Актюбінської області Казахстану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності строком на 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 відповідно до наказу № 24-к від 10.04.2014 року призначений директором Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Павлоградський комбінат хлібопродуктів» (надалі ДП ДАК «Хліб України» «Павлоградський комбінат хлібопродуктів»). Однак, всупереч ч. 7 ст. 43 Конституції України «Право на своєчасне одержання винагороди за працю, ч. 3 ст. 15, 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 97 КЗпП України, положень Колективного договору, трудового контракту, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді директора ДП ДАК «Хліб-України» «Павлоградський комбінат хлібопродуктів» безпідставно не виплатив заробітну плату 59 працівникам підприємства більш ніж за один місяць, а саме у період квітень - червень 2015 року.

Обвинувачений директор ДП ДАК «Хліб-України» «Павлоградський комбінат хлібопродуктів» ОСОБА_8 , маючи можливість виплачувати заробітну платню працівникам вказаного підприємства, згідно із вищезазначеними нормами законодавства про оплату праці, умисно та безпідставно не виплатив працівникам заробітну платню за період квітень-червень 2015 року, тобто більш ніж за один місяць на загальну суму 393 811,01 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуваний вирок як занадто суворий, такий, що за своєю суворістю не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення та його особі. Просить пом`якшити покарання, виключивши з вироку призначене судом додаткове покарання: «позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності строком на один рік».

В обґрунтування свої вимог обвинувачений посилається на те, що з вирок є занадто суворим, таким, що не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення. Вказує, що при проголошенні цього вироку не повністю враховано те, що на протязі свого життя він не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вперше скоїв злочин невеликої тяжкості, причиною якого було бажання врятувати від банкрутства підприємство, а також зберегти робочі місця для працівників.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та просив вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин, правильно встановивши фактичні обставини справи та правильно кваліфікувавши його дії за ст.175 ч.1 КК України, як безпідставна невиплата заробітної плати громадянам більш як за один місяць, вчинена умисно, що в апеляційній скарзі засудженим не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, під час якого порушень процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку, не встановлено.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то при визначенні такої міри, суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, повне визнання вини та щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання та призначив покарання у вигляді штрафу з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності строком на 1 рік.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України.

При цьому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом йому призначено надто суворе покарання в частині безпідставного призначення покарання у вигляді позбавлення права обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на будь-яких підприємствах, установах, організаціях колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки санкцією ч.1 ст.175 КК України передбачено, що таке додаткове покарання є обов`язковим. Обвинуваченим в апеляційній скарзі не зазначено підстав, передбачених ст.69 КК України, які необхідно було б врахувати для прийняття рішення про не призначення такого додаткового покарання.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 за вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст.376, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року відносно нього, - залишити без задоволення, а вказаний вирок залишити без змін.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: