Номер провадження: 11-сс/785/649/16
Номер справи місцевого суду: 522/6178/16-к,1-кс/522/7533/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, -
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_10 , поданого за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, за яким повідомлено про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , та перебуває на праві власності у ОСОБА_11 , яка є предметом шахрайства, з метою запобігання відчуження майна до встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , просить скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, посилаючись не те, що слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував, що відсутні підстави для накладення арешту, так як майно, зазначене у клопотання, належить третім особам, ОСОБА_12 не було повідомлено про підозру за ч.4 ст. 190 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про те, що ОСОБА_9 завдала ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 65000000 грн. та грошовими коштами ОСОБА_14 на суму 55 000доларів США

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого зазначено підстави та мету, наявність яких передбачена ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, в клопотанні слідчого зазначено, що до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, внесені відомості про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та проводиться досудове розслідування за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_9 нерухомим майном ОСОБА_13 на суму 65000000 грн. та грошовими коштами ОСОБА_14 на суму 55 000 доларів США, за яким ОСОБА_9 повідомлено про підозру.

В ході досудового розслідування встановлено, що, згідно Статуту ТОВ «Тал Холдинг», його засновниками є ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , директором є ОСОБА_9 .

На підставі договорів купівлі-продажу від 27.08.2008 року, 20.02.2008 року, 01.10.2007 року, 22.08.2007 року квартири АДРЕСА_2 , належали на праві власності ТОВ ««Тал Холдинг»

14.09.2009 року, 26.11.2009 року, 01.11.2013 року, 13.05.2011 року, 11.05.2011 року ТОВ «Тал Холдинг», в особі директора підприємства ОСОБА_9 , на підставі протоколу №1 загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг» від 09.08.2007 року, від 09.08.2008 року; протоколу №2/08 від 28.07.2008 року загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг»; рішень №1,6 від 14.09.2009 року, 24.11.2009 року загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг», відповідно, продало зазначені квартири та нежитлове приміщення ОСОБА_16 , у якого на даний час вони знаходяться на праві власності.

Однак, потерпілий ОСОБА_13 стверджує, що не приймав участі в зазначених загальних зборах ТОВ «Тал Холдинг», а також не приймав рішення про продаж квартир та нежитлового приміщення, не підписував відповідних протоколів.

Приблизно в листопаді 2015 року, по мобільному телефону ОСОБА_17 повідомив йому, що квартира АДРЕСА_3 , за рішенням суду передана ОСОБА_18 , після чого, він дізнався про те, що усі квартири, які знаходяться в будинку АДРЕСА_4 , у будинку АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_6 не належать йому, а оформлені вже на третіх осіб, без його відома і дозволу. Усі документи по придбанню вищевказаних квартир знаходилися у ОСОБА_9 .

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2016 року ОСОБА_13 в день проведення зазначених загальних зборів ТОВ «Тал Холдинг», а саме 28.07.2008 року, 24.11.2009 року, 26.11.2009 року, не знаходився на території України.

В клопотанні слідчий встановив, що ОСОБА_19 не міг підписувати та надавати своєї згоди на відчуження вищезазначеного нерухомого майна, так як він не знаходився на території України, а саме: при проведенні загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг» і підписані протоколу №2/08 від 28.07.2008, де приймалось рішення про доручення ОСОБА_9 право на переоформлення нерухомість; при затверджені статуту у новій редакції ТОВ «Тал Холдинг» від 01.08.2008; при прийняті рішення №6 24.11.2009 загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг» про продаж квартири АДРЕСА_7 ; при продажі 01.11.2013 квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_16 ; при продажі 13.05.2011 квартири АДРЕСА_9 ОСОБА_16 ; при продажі 11.05.2011 нежитлового приміщення загальною площею 101,5 кв.м. у будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_16 .

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 з 0203.2016р. на праві власності належить ОСОБА_11 , на підставі договору дарування 441 від 02.03.2016р. посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_20 .

На підстав наведеного слідчий у клопотанні зазначив про необхідність накладення арешту на майно, оскільки воно є предметом та доказом кримінального правопорушення, а також для забезпечення цивільних позовів, заявлених, зокрема, потерпілим ОСОБА_9 до підозрюваної ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 65 000 000 грн. та потерпілим ОСОБА_14 в сумі 55 000 доларів США.

Апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 170 КПК України, в ухвалі слідчого судді обґрунтовано встановлена необхідність накладення арешту на майно, яке зазначено у клопотанні, оскільки, на підставі сукупності обставин та доказів, зазначених в клопотанні слідчого, існують підстави та розумна підозра вважати, що воно є предметом та доказом злочину.

Крім того, апеляційний суд вважає, що накладення арешту на майно необхідно для забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_21 за зазначеним кримінальним провадженням.

З наведених підстав доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на майно є незаконним,оскільки майно, зазначене у клопотанні, належить третім особам, ОСОБА_12 не було повідомлено про підозру за ст. 190 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про те, що ОСОБА_9 завдала ОСОБА_22 матеріальну шкоду на суму 65000000 грн. та потерпілому ОСОБА_14 в сумі 55 000 доларів США не можуть бути прийняті до уваги.
При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є неспроможними, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 яке знаходиться на праві власності у ОСОБА_11 та залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4