Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/519/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2016 Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши кримінальне провадження № 1-кп/758/519/16 (справа №№758/10051/16), кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0004037, яке надійшло з прокуратури Подільського району міста Києва з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, дітей не має, не працюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 11 жовтня 1990 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.3 ст.81; ч.2 ст.17, ч.2 ст.140; ч.2 ст.17, ч.1 ст.215-3; ст..42 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Київського міського суду від 01 березня 1991 року, вирок змінено та вважається засудженим за ч.2 ст.140; ч.2 ст.17, ч.1 ст.215-3, ст.42 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі;
- 24 грудня 1992 року Подільським районним судом міста Києва за ч.1 ст.17, ч.1 ст.215-3 КК України в редакції 1960 України до одного рок позбавлення волі;
- 01 грудня 1994 рок Шевченківським районним судом міста Києва за ч.1 ст.101 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі;
- 27 листопада 2001 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.2 ст.186, ч.1 ст. 263, ч.3 ст.140 КК України 1960 року, ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного сду міста Києва від 20 лютого 2002 року вирок змінено та вважається засудженим за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ст..70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 28 листопада 2008 року за ч.1 ст.309, ст.75, ст.76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 23 листопада 2009 року Подільським районним сдом міста Києва за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ст.71 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 28 квітня 2016 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
19 червня 2016 року, близько 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_8 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього, з корисливих мотивів, виник умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у приміщення загальноосвітнього навчального закладу I-III ступенів «Спеціалізована школа №193 з поглибленим вивченням української мови і літератури» Управління освіти Подільської районної у місті Києві державної адміністрації.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_9 з метою таємного викрадення чужого майна, задля подолання перешкоди, розбив каменем скло у вікні на першому поверсі ЗНЗ СШ №193 та через нього проник всередину приміщення.
Перебуваючи у приміщенні навчального закладу, ОСОБА_8 , проник до харчового блоку їдальні ЗНЗ СШ №193, де виявив металеві каструлі у кількості 8 штук, а саме дві алюмінієві каструлі, місткістю 40 літрів, вартість яких, згідно висновку експерта №460тв від 10.08.2016 року, на момент вчинення злочину могла становити 460 грн., кожна, дві алюмінієві каструлі, місткістю 20 літрів, вартість яких, згідно висновку експерта №460тв від 10.08.2016, на момент вчинення злочину могла становити 340 грн., кожна, чотири алюмінієві каструлі, місткістю 10 літрів, вартість яких, згідно висновку експерта №460тв від 10.08.2016, на момент вчинення злочину могла становити 220 грн., кожна, загальною вартістю 2480 грн., які таємно взяв та попрямував до виходу з приміщення, з метою доведення злочину до кінця.
Однак, підійшовши до виходу з приміщенні ЗНЗ СШ №193, ОСОБА_9 був затриманий працівниками поліції, що прибули за викликом очевидців, тим самим з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Допитаний в судовом засіданні ОСОБА_8 погодився із фактичними обставинами викладеними в обвинуваченні, з вартістю викраденого майна, вартістю проведеної експертизи, однак, посилався на свою психічну хворобу і стверджував, що не погоджується з висновком судово-психіатричної експертизи про те, що він є повністю осудним.
Представник потерпілого ОСОБА_7 дала показання, що від працівників школи, де вона працює заступником директора, стало відомо, що в ніч на 19 червня 2016 року, було розбито скло їдальні, в яку проник нині обвинувачений ОСОБА_8 , та намагався викрасти 8 алюмінієвих каструль. Майнових претензій до обвинуваченого школа не має, оскільки, викрадене повернуто.
Свідок ОСОБА_10 дав суду показання, що за станом 19 червня 2016 року, він працював в патрульній службі ГУ Національної поліції у місті Києві, перебував на службі в автопатрулі. Вони отримали повідомлення, що в школі розбито вікна. Виїхавши на місце, вони побачили розбите вікно, та на виході з приміщення школи затримали нині обвинуваченого ОСОБА_8 , який виносив зі школи каструлі. Він був затриманий, факт намагання викрасти майно школи не заперечував, опір не чинив, однак, почав битися головою об оточуючі предмети, тому був одягнений в наручники.
Аналогічні покази дала працівник поліції ОСОБА_11 , також вказавши, що обвинувачений не заперечував, що намагався викрасти шкільні каструлі, повідомляв, що недавно звільнився з місць позбавлення волі.
Згідно протоколу огляду місця події від 19 червня 2016, була оглянута територія біля школи № 193 та приміщення школи, виявлено пошкоджене майно. За відчиненими дверима виявлено складені одна в іншу вісім каструль.
Згідно протоколу затримання особи, ОСОБА_8 був затриманий 01 годині 19 червня 2016 року.
Відповідно до копії паспорту він зареєстрований АДРЕСА_1 .
Згідно долучених довідок, він є неодноразово судимим, на обліку у нарколога не перебуває, однак, з 2007 рок перебває на обліку у психіатра, код діагнозу - F70.1
Згідно довідки до Акта огляд МСЕК серії №КБ-1 №007326 від 27 лютого 2007 року, ОСОБА_8 встановлена безстроково друга група інвалідності.
Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №460тв від 10.08.2016 року, ринкова вартість алюмінієвої каструлі місткістю 40 літрів, могла становити 460 гривень, вартість каструлі місткістю 20 літрів, могла становити 340 гривень, а 10 літрова каструля могла бути вартістю 220 гривень (а.с.87-89).
Згідно довідки експерта вартість проведеної експертизи становить 351 гривн 84 копійки (а.с.103).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №580 від 04 серпня 2016 року, ОСОБА_8 на період кримінального правопорушення та на час експертного дослідження, стійким хронічним психічним захворюванням не страждав та не стаждає, виявляє ознаки легкої розумової відсталості з емоційно-вольовими порушеннями, ускладненою зловживанням алкоголем. На час вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосуванням щодо нього примусових заходів медичного характеру (а.с. 100-102).
Експерт психіатр ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердила висновок про те, що ОСОБА_8 на час вчинення злочину і на час проведення експертизи був і є осудним, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Експерт дала логічні і змістовні роз`яснення в судовому засіданні щодо аргументів експертного висновку.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази обвинуваченого, свідків, долучені довідки, висновки експертиз отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.
Суд погоджується з доводами захисту, що оскільки в порушення вимог ст. 237, 234 КПК України огляд приміщення школи №193 у місті Києві було проведено без дозволу слідчого суді і в подальшоу слідчий за погодженням з прокурором або прокурор не звернулись до слідчого судді за отриманням дозволу на такий огляд володіння юридичної особи, фактичні дані відображені в цьому протоколі в частині огляду приміщення школи суд визнає недопустимими, в той же час суд визнає допустимими відображені в цьому протоколі фактичні дані отримані під час огляду біля приміщення школи.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання ОСОБА_8 винуватим у вчинені злочину про пред`явленому обвинуваченню.
Аналізуючи досліджені докази суд звертає увагу, що обвинувачений визнає фактичні дані викладені в обвинуваченні. Він не погоджується лише з висновком судово-психіатричної експертизи про визнання його осудним.
Представник потерпілого ОСОБА_13 , а також свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили обставини затримання ОСОБА_8 під час намагання викрасти алюмінієві каструлі, які належать школі №193.
Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №460тв від 10.08.2016 року, ринкова вартість алюмінієвої кастрюлі місткістю 40 літрів, могла становити 460 гривень, вартість каструлі місткістю 20 літрів, могла становити 340 гривень, а 10 літрова каструля могла бути вартістю 220 гривень. Обвинувачений не заперечує, що вартість викрадених речей визначено правильно.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №580 від 04 серпня 2016 року, ОСОБА_8 на період кримінального правопорушення та на час експертного дослідження, стійким хронічним психічним захворюванням не страждав та не стаждає, виявляє ознаки легкої розумової відсталості з емоційно-вольовими порушеннями, складненою зловживанням алкоголем. На час вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосуванням щодо нього примусових заходів медичного характеру (а.с. 100-102).
Суд бере до уваги, що експерт психіатр ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердила висновок про те, що ОСОБА_8 на час вчинення злочину і на час проведення експертизи був і є осудним, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Експерт дала логічні і змістовні роз`яснення в судовому засіданні щодо аргументів експертів. Тому суд вважає висновки обгрунтованими і не знаходить підстав для проведення відносно ОСОБА_8 стаціонарної судово- психіатричної експертизи.
Оцінюючи всі досліджені докази та доводи учасників кримінального провадження в їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, коли особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 К К України.
Обираючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, зокрема, межі санкцій ч.3 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше неодноразо судимий, враховує стан його здоров`я, що він є інвалідом другої групи, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та перебуває на обліку у лікаря психіатра, є осудним, виявляє ознаки легкої розумової відсталості з емоційно-вольовими порушеннями, ускладненою зловживанням алкоголем.
Пом`якшуючою покарання ОСОБА_8 обставиною суд визнає щире каяття, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обтяжуючою покарання ОСОБА_8 обставиною суд визнає рецидив злочинів, що передбачено п.1 ч.1 ст.67 КК України, оскільки, він має непогашені судимості за навмисні злочини, що не впливають на кваліфікацію його дій.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження його до покарання у виді реального позбавлення волі, однак, не в максимальних межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Суд, з врахуванням вказаних обставин, тяжкості скоєного, особи обвинуваченого, не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 75, 76, 69 КК України.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Суд бере до уваги, що позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_8 підлягають стягненню судові витрати на проведення експертизи у справі.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді утримання під вартою в Київському СІЗО та право внесення застави до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання з 19 червня 2016 року включно.
Згідно ч.3 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати йому час попереднього ув`язнення з 19 червня 2016 року по день набрання вироку законної сили включно, якщо запобіжний захід не буде змінено, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ) на користь держави триста п`ятдесят одну гривну 84 копійки судових витрат на відшкодування затрат на проведення експертизи у справі.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які передано для зберігання потерпілому, залишити в його володінні як законного власника. Речові докази: шматок скла з речовиною бурого кольору, шматок керамічної плитки з бетоном, які зберігаються в Подільському управлінні поліції ГУ Національної поліції у місті Києві, знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1