Справа № 369/3873/16-к
Провадження № 1-кп/369/254/16
УХВАЛА
Іменем України

27.05.2016 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002771 за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Сятошинського району Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:
25.04.2016 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений та його захисник підтримав думку прокурора.

Вивчивши наявні матеріали, вислухавши учасників судового розгляду, суд дійшов до висновку, що під час підготовчого судового засідання встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а саме - про необхідність повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчиненні злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення є незрозумілим та суперечливим, що як наслідок призвело до неправильної правової кваліфікації кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_5 .

Так ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто в незаконному зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою, що раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України.

Зі змісту обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох злочинів пов`язаних зі зберіганням наркотичних засобів з метою збуту, які кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України. Так за першим епізодом ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 25.09.2014 року близько 11 год. придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб метадон, який знаходився в 11 згортках із полімерного матеріалу чорного кольору, після чого переніс його до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою збуту до 25.09.2014 року. За другим епізодом ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 25.09.2014 року в період часу з 13 год. 50 хв. до 15 год. 15 хв. під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою : АДРЕСА_1 працівниками міліції виявлено та вилучено десять згортків з кристалоподібними речовинами білого кольору, що містять в своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежений метадон.

Таким чином дії ОСОБА_5 щодо зберігання одних і тих самих наркотичних засобів були два рази кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, в тому числі і за кваліфікуючою ознакою повторність та, відповідно, було два рази сформульовано обвинувачення у зберіганні одних і тих же наркотичних засобів, хоча незаконне зберігання наркотичних засобів належить до злочинів, що тривають.

За таких обставин відсутність належно викладених правової кваліфікації та формулювання обвинувачення порушує право обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують та цією невизначеністю створює перешкоди обвинуваченому у ефективному захисті від пред`явленого обвинувачення та унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314, 315, 369 КПК України , -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України повернути прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1