Справа № 521/2116/16-к
Номер провадження:1-в/521/1077/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ПВК УДПтСУ

в Одеській області (№51) ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі із застосуванням відеоконференції клопотання начальника Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Кодимського району, с. Шершенці, громадянина України, українця, маючого не повну середню освіту, не одруженого, раніше не судимого; засудженого 07.10.2009 року Кодимським р/с Одеської області за ч. 3 ст. 153 КК України до позбавлення волі на строк 9 років,-
В С Т А Н О В И В:
З клопотання начальника Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ПВК УДПтСУ в Одеській області (№51) з 05.03.2010 року. Початок строку покарання 28.03.2009 року, кінець строку покарання 28.03.2018 року. За період відбуття покарання ОСОБА_5 зарекомендував себе задовільно, не працевлаштований, має 7 заохочення та 1 стягнення, яке знято. Вину в скоєному злочині на дійсний час визнає, в скоєному розкаюється, довів своє виправлення.
Станом на 27.01.2015 року відбув 6 років 9 місяців 29 днів, тобто більш 3/4 строку покарання. До відбуття покарання залишилося 2 роки 2 місяці 1 день позбавлення волі.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання та звільнення від відбування покарання умовно достроково ОСОБА_5 , оскільки останній не довів своє виправлення.
Представник ПВК № 51 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання за вказаними в ньому обставинам.

Вислухавши клопотання адміністрації ПВК, думку прокурора, представника ПВК № 51 та засудженого, вивчивши клопотання з додатковими матеріалами, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання адміністрації відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Під час розгляду клопотання колонії, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного вироком суду. Також адміністрація колонії його характеризує задовільно, як особу яка має право на умовно-дострокове звільнення.

Разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, обставини за якими було засуджено ОСОБА_5 , а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

У даному випадку ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи (задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи вчинене щодо малолітньої чи малолітнього, або якщо воно спричинило особливо тяжкі наслідки).

Таким чином, метою вироку Кодимського р/с Одеської області, було не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата засудженому за вчинений злочин. У вказаній якості кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання.

Забезпечення цієї мети обов`язкова відповідь держави на вчинення злочину. При цьому суд враховує і те, що сам факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого і суспільства.

Що стосується особи засудженого, то суд вважає, що характеристика на засудженого ОСОБА_5 не є об`єктивною, з точки зору даних щодо засудженого за весь період знаходження під вартою. Так відповідно до наданих суду відомостей, ОСОБА_5 знаходиться в Південній виправній колонії з 05.03.2010 року. Під час знаходження в колонії заходи стягнення до останнього застосовувались лише один раз.

Суд вважає, що наявність семи заохочень за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку є дійсно позитивною обставиною яка може бути врахована при застосуванні положень ст. 81 КК України. Разом з тим, суд вважає, перше заохочення застосовано до ОСОБА_5 лише 09.04.2012 року. Однак матеріали справи не містять відомостей про те як установа характеризує останнього у період часу з 05.03.2010 року по 09.04.2012 року.

Окрім того, суд вважає, що відповідно до вироку суду, ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 153 КК України до позбавлення волі строком на 9 років. Тобто суд при призначенні покарання вже врахував обставини, що пом`якшують покарання та призначив покарання нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції ч. 3 ст. 153 КК України. При таких обставинах, застосування ст. 81 КК України та звільнення засудженого умовно-дострокове на думку суду не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності, оскільки засуджений за особливо тяжкий злочин фактично відбув лише 6 років 9 місяців 29 днів.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що в задоволені клопотання колонії необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 мав сумлінну поведінку і зразково ставився до праці та таким чином довів своє виправлення не має.

Керуючись ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, СУД, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: