Справа № 686/9227/16-к

УХВАЛА

28 квітня 2016 року м. Хмельницький

27 квітня 2016 року слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_7 , про арешт майна, що було тимчасово вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 .
Як зазначено в клопотанні, 24 квітня 2016 року ОСОБА_8 , будучи працівником органів поліції, перебуваючи на посаді виконувача обов`язків начальника Зарічанського ВП Хмельницького ВП ГУ НП України в Хмельницькій області, являючись службовою особою, разом з іншими невстановленими слідством особами, за сприяння пособника ОСОБА_5 , одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 800 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави уповноваженими посадовими особами Південно-Західного ВП Хмельницького ВП Головного управління НП у Хмельницькій області, щодо невнесення відомостей за заявою про вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК України в Журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події та не передачу вказаних матеріалів слідчим поліції.
Так, 19 квітня 2016 року на мобільний номер телефону ОСОБА_9 зателефонував оперуповноважений Південно-Західного ВП Хмельницького ВП ГУ НП України в Хмельницькій області ОСОБА_11 та повідомив останній, що їй необхідно з`явитись до відділу поліції, оскільки вона підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 КК України.
Того ж дня, на вимогу працівника поліції, ОСОБА_9 прибула до Південно-Західного ВП, де її провели до одного із службових кабінетів, в якому знаходився оперуповноважений Південно-Західного ВП Хмельницького ВП ГУ НП України в Хмельницькій області ОСОБА_12 та інші невстановлені працівники поліції, які повідомили ОСОБА_9 , що стосовно неї надійшло повідомлення, в якому вона причетна до скоєння 31.03.2016 року пограбування іншої мешканки м. Хмельницького.
21 квітня 2016 року знайомий ОСОБА_9 ОСОБА_10 , через свого знайомого ОСОБА_5 , організував зустріч із тимчасово виконувачем обов`язків заступника начальника Зарічанського ВП Хмельницького ВП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_8 та ОСОБА_5 по вул. Львівське Шосе в м. Хмельницькому, біля АЗС «ОККО».
В ході зустрічі ОСОБА_8 повідомив, що раніше працював на керівній посаді Південно-Західного ВП Хмельницького ВП ГУ НП в Хмельницькій області і зможе вирішити питання щодо невнесення відомостей за заявою про вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 КК України, в Журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, та не передачу вказаних матеріалів слідчим поліції, лише після надання ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 800 доларів США, оскільки всі працівники Південно-Західного відділу поліції це його колишні підлеглі. При цьому, ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_9 загрожує відповідальність за вчинення тяжкого кримінального правопорушення та, в разі не передачі грошових коштів, погрожував останній затриманням в порядку КПК України та притягненням до кримінальної відповідальності.
В подальшому ОСОБА_5 , виконуючи узгодженні дії з ОСОБА_8 , неодноразово телефонував до ОСОБА_9 та вимагав у неї передати кошти ОСОБА_8 , а в разі не передачі погрожував останній затриманням в порядку КПК України та притягненням до кримінальної відповідальності.
24.04.2016 року близько 13 години 45 хвилин, під час зустрічі, яка відбулась поблизу домогосподарства, у якому проживає ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 пред`явив ОСОБА_9 пояснення, 2 протоколи про вчинення злочинів, написані на неї та ОСОБА_10 від 21.04.2016 р., які складені працівниками Південно-Західного ВП Хмельницького ВП Головного управління НП у Хмельницькій області, які в подальшому при ній знищив.
Після цього, виконуючи попередню домовленість з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в його присутності та за його вказівкою, передала, а ОСОБА_5 одержав грошові кошти в сумі 800 доларів США.
25 квітня 2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.369-2 КК України.
В ході проведення досудового розслідування, а саме 26.04.2016 р. ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області було надано дозвіл на проведення обшуку в житлі підозрюваного ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_2 , з метою відшукання документів щодо вчинення 31.03.2016 р. потерпілою ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 КК України, робочих записів, службової та іншої документації щодо вищезазначених подій.
Як встановлено, під час проведення досудового розслідування вказані тимчасово вилучені речі мають важливе значення для встановлення усіх обставин кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на вказане майно.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів, підозрюваний та його захисник у вирішенні клопотання слідчого поклались на розсуд слідчого судді.
Розглянувши подане клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст.170 КК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (ч.1). Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3). Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч.10). Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11).
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, 26 квітня 2016 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено речі, арешт на які просить накласти слідчий.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, зазначені матеріальні об`єкти в подальшому можуть бути визнані речовими доказами.
Згідно з ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Згідно з ст.170-173 КПК України є правові підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене за місцем проживання ОСОБА_5 майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, знищення вказаного майна, в зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.172, 173 КПК України,-
Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Відповідно ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, а згідно ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя