АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/1260/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2453/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
захисника - - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 09 вересня 2016 року про звільненя від покрання та закриття кримінального провадження,-
ВСТАНОВИЛА:
Згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 09.09.2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львів, громадянин України, учень 8 класу Солоницівського колегіуму, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
звільнений від відбуття покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Відносно ОСОБА_8 застосовані примусові заходи виховного характеру та він переданий під нагляд матері - ОСОБА_9 строком на 1 рік.
Кримінальне провадження відносно неповнолітнього ОСОБА_8 закрито.
Ухвалою районного суду встановлено, що 01.03.2016 року в період часу з 16 години 00 хвилин по 16 годину 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні музичної школи, розташованої за адресою: Харківська область Дергачівський район смт. Солоницівка вул. Сумський шлях 80-А, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з сумки, що знаходилася у коридорі, біля учбового класу, вказаного вище приміщення, та яка належить неповнолітньому ОСОБА_10 , таємно викрав мобільний телефон торгової марки «ЛЕНОВО» модель «A3600D» колір «Black », вартість якого визначена згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1533 від 21.03.2016 року - 1508грн. 23 коп., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на свій власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 , який є батьком ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Районний суд обґрунтував свою ухвалу тим, що від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення її підзахисного від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру в порядку ст.105 КК України, а саме передачі його під нагляд матері ОСОБА_9 , взявши до уваги те, що ОСОБА_8 скоїв злочин середньої важкості, в неповнолітньому віці, вперше притягується до кримінальної відповідальності, інших правопорушень за ним не встановлено, за місцем проживання і навчання характеризується задовільно. Керуючись вимогами ст.ст.105,497 КПК України, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру, передавши його під нагляд матері, ОСОБА_9 , при цьому кримінальне провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України було закрито.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_12 подана на нього апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 09.09.2016 року скасувати, призначити новий судовий розгляд в районному суді в іншому складі.
Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтував тим, що законодавство передбачає декілька порядків винесення судового рішення щодо неповнолітніх в частині застосування примусових заходів виховного характеру, а саме: винесення судом ухвали на підставі ст. 97 КК України, а саме звільнення від кримінальної відповідальності, у цьому випадку суд виносить ухвалу в якій застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України та в подальшому кримінальне провадження підлягає закриттю; винесення судом ухвали на підставі ст.497 КПК України, а саме без застосування кримінального покарання, у цьому випадку суд виносить ухвалу без врахування норм, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України; винесення судом вироку згідно з яким особа визнається винною на підставі ч.1 ст.105 КК України та звільняється від покарання з застосування заходів примусового характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.
Суд при ухвалені рішення застосував всі порядки одночасно, що в подальшому унеможливлює виконання вказаного ухвали, тобто ухвала є зрозумілою, та її описова частина суперечить резолютивній.
Вислухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити; думку захисника який покладався на розсуд суду ; вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з урахуванням наступного.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції допитав обвинуваченого потерпілого , вивчив надані докази і , відповідно, розглянув кримінальне провадження по суті.
Відповідно до змісту клопотання захисника ОСОБА_7 , остання , на підставі ст. 105 КК України просила суд звільнити ОСОБА_8 не від кримінальної відповідальності , а саме від покарання , з застосуванням примусового заходу виховного характеру, а саме застереження та передачу під нагляд близьким родичам.
Суд встановив наявність передбачених ст. 105 КК України умов для задоволення клопотання, але не врахував, що звільнення від покарання передбачає ухвалення вироку відносно особи та визнання її винною у скоєнні злочину. Лише після цього особу може бути звільнено від покарання та застосовано примусові заходи виховного характеру. При цьому особа не звільняється від кримінальної відповідальності і кримінальне провадження не закривається.
Таким чином суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст.369,372,373 КПК України, оскільки вирішив клопотання захисника шляхом постановлення ухвалу, а не ухвалення вироку.
Відповідно до вимог ст. 412 КПК України порушення судом першої інстанції вимог ст.370, 369, 372, 373 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне судове рішення.
Отже з врахуванням наявності передбачених ст.412 КПК України підстав для скасування судового рішення, по справі слід призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Враховуючи зазначене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України судова колегія, -

Апеляційну скаргу прокурора Дергачівської місцевої прокуратури задовольнити. Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 9 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, застосування примусових заходів виховного характеру, та закриття кримінального провадження скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді -