Справа № 750/5360/16-к
Провадження № 1-кп/750/261/16

У Х В А Л А
22 червня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові підготовче судове засідання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009261 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
02.06.2016 року з Чернігівської місцевої прокуратури до Деснянського районного суду міста Чернігова надійшло, затверджене прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009261 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 06.06.2016 року призначене підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілий вважали за можливе призначити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду.

Захисник, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, законний представник в підготовчому судовому засіданні просили суд повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення недоліків.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу.

Серед обов`язкових вимог, згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, яким має відповідати клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є зазначення в ньому таких відомостей, як виклад фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію суспільно небезпечного діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання суспільно небезпечного діяння.

Згідно наведеної норми процесуального закону, виклад в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру як фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, які прокурор вважає встановленими так і формулювання суспільно небезпечних діянь є обов`язковими умовами його відповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Але, як вбачається зі змісту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , в ньому міститься лише формулювання суспільно небезпечних діянь, але відсутній виклад фактичних обставин суспільно небезпечних діянь, які прокурор вважає встановленими.

Більше того, зміст клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 містить неприпустимі взаємовиключні положення.

Так, кваліфікуючи суспільно небезпечні діяння, які ставляться в провину ОСОБА_7 , слідчий Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 вказує на умисний характер дій ОСОБА_7 як під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України («діючи умисно», «своїми умисними діями»), так і під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України («своїми умисними діями»).

Проте, надаючи правову кваліфікацію суспільно небезпечним діянням в такому ракурсі, слідчий не звернув уваги на визначення умислу, яке міститься у ст. 24 КК України та передбачає усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії або бездіяльності), передбачення його суспільно небезпечних наслідків і бажання (свідоме припущення) їх настання.

Отже, формулювання слідчим правової кваліфікації суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 263 КК України, виходячи з умисного характеру дій ОСОБА_7 , по перше, суперечить висновку судово психіатричної експертизи № 115 від 18.05.2016 року, на який посилається слідчий у даному клопотанні, згідно якого ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; по друге, є перешкодою для розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки фактично слідчий підкреслює, що інкриміновані ОСОБА_7 суспільно небезпечні діяння були вчинені останнім з умислом.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 506 КПК України якщо характер розладу психічної діяльності чи психічного захворювання особи перешкоджає проведенню процесуальних дій за її участю, прокурор має право прийняти рішення про проведення відповідних процесуальних дій без участі такої особи.

Оформлення прийняття такого процесуального рішення прокурором має відбуватися у формі постанови, відомості щодо якої підлягають обов`язковому внесенню до реєстру матеріалів досудового розслідування, що випливає зі змісту ст.ст. 109, 110 КПК України.

Саме дотримання правової процедури, визначеної ч.2 ст. 506 КПК України щодо обмеження участі особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру є обов`язком сторони обвинувачення у відповідності до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.1 ст. 9 КПК України і гарантією дотримання загальним засад кримінального провадження, зокрема, законності та забезпечення права на захист.

Оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 відсутнє посилання на прийняття рішення про проведення відповідних процесуальних дій без участі останнього, а прокурор з приводу цієї обставини нічого не зміг пояснити в підготовчому судовому засіданні, то відповідно всі процесуальні дії на стадії досудового розслідування, які належить вчиняти за обов`язкової участі ОСОБА_7 мають бути вчинені за його обов`язкової участі.

Цей висновок суду ґрунтується і на законодавчих приписах ч.1 ст. 506 КПК України, згідно якої особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру користується правами підозрюваного.

Однією з процесуальних дій, згідно ст. 290 КПК України, є відкриття прокурором або слідчим за дорученням прокурора матеріалів кримінального провадження і надання до них доступу іншій стороні кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту поданого клопотання, ОСОБА_7 є особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, а відтак у відповідності до п. 19 ст.3 КПК України і стороною кримінального провадження, який має право, за відсутності прийнятого рішення про проведення відповідних процесуальних дій без його участі, знайомитися з матеріалами кримінального провадження, що перебувають в розпорядженні сторони обвинувачення.

Проте, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, доступ до матеріалів кримінального провадження в порушення вимог ст. 290 КПК України ОСОБА_7 взагалі не надавався.

Крім того, в порушення вимог ст. 293 КПК України ОСОБА_7 не надавалися копії клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, встановлені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є суттєвими, оскільки унеможливлюють як проведення належним чином підготовчого судового засідання так і прийняття судом законного і обґрунтованого рішення з урахуванням поданого клопотання.

За наведених обставин, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає направленню прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009261 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 263 КК України повернути прокурору Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , як таке, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, для усунення недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Чернігівської області через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1