Провадження № 11-сс/780/103/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 17.03.2016

УХВАЛА
іменем України
17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Києво Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:
До суду звернувся слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_9 з клопотанням, погодженим із прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури у Київській області ОСОБА_6 , про арешт майна. Свої вимоги слідчий мотивує тим, що у провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області знаходиться кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004475 від 25.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, під час якого було тимчасово вилучено майно з інтернет магазину «Oriqi». Вважає, що дане майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто яке було використано як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення. Тому з метою заборони використання та розпорядження даним майном слідчий просить накласти арешт на тимчасове вилучене майно з інтернет магазину «Oriqi», оскільки не застосування арешту може призвести до зникнення, пошкодження майна або настанню інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що є достатні підстави вважати, що вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме вилученими може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні дані вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник заявника ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при постановленні ухвали в порушення вимог ст. 173 КПК України не було взято до уваги, що в кримінальному провадженні, в межах якого було накладено арешт на майно ОСОБА_8 , відсутня обґрунтована підозра і до цього часу її нікому не було оголошено. Окрім цього, невідомо кому саме і якими діями нанесено матеріальну шкоду, адже в оскаржуваному рішенні особа, яка нібито постраждала від неправомірних дій інтернет - магазину зазначається як «правовласник». Відсутні також докази, які б підтверджували твердження сторони обвинувачення, що вилучена у ОСОБА_8 продукція переміщена через митний кордон з порушенням права інтелектуальної власності.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою та матеріали, які надійшли від суду першої інстанції, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії такого рішення.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, при розгляді клопотання про арешт майна не були присутні ОСОБА_8 та його представник, ухвалу слідчого судді від 18.12.2015 року про арешт майна представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 отримала 02.03.2016 року, до суду звернулася з апеляційною скаргою 14.03.2016 року, тому колегія суддів вважає задовольнити її клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 18.12.2015 року, оскільки причини пропуску є поважними.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 2, 3 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області знаходиться кримінальне провадження № 0004475 від 25.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, щодо шахрайських дій працівників інтернет магазину «Oriqi» під час реалізації продукції торгової марки «Sony Play Station».
18 грудня 2015 року слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури у Київській області ОСОБА_6 , про арешт майна та в обґрунтування своїх вимог посилається на норми кримінального процесуального закону про арешт майна, які на час звернення з даним клопотанням, не існують в тій редакції, на які посилається.
Дане клопотання не відповідає вимогам ч. 2, ч. 3 ст. 171 КПК України, зокрема, не зазначено в ньому: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також не додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На дані вимоги закону слідчий суддя не звернув уваги та ухвалив рішення про задоволення клопотання слідчого та наклав арешт на майно, не врахувавши правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують про вчинення особою кримінального правопорушення, зазначивши лише підстави для тимчасового вилучення майна, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, на даний час про підозру у кримінальному провадженні № 0004475 від 25.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, нікому не повідомлено.
В судовому засіданні прокурор не довів, що існують достатні підстави вважати, що тимчасове вилучене майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Також прокурором не доведено ризиків щодо можливості приховування майна.

Враховуюче вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області про накладення арешту на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про накладення арешту на майно слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Поновити строк на апеляційне оскарження ухвалу слідчого судді Києво Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року про накладення арешту на майно.

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про накладення арешту на майно.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді