Ухвала
іменем україни

26 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000968, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Ольховець Кам`янець-Подільського

району Хмельницької області, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, просить їх скасувати, а кримінальне провадження - закрити. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, неправильно кваліфікував його дії, оскільки він перебував у стані необхідної оборони, умислу на вбивство у нього не було. Також засуджений вказує на те, що висновки суду ґрунтуються на недопустимих доказах, матеріали провадження не містять достатніх доказів його винуватості, суд призначив надмірно суворе покарання, судові рішення не відповідають вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.

Від потерпілого ОСОБА_8 надійшли письмові пояснення, в яких він просив відмовити у задоволенні скарги засудженого ОСОБА_5 , а судові рішення залишити без зміни.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому майна.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 21 березня 2014 року близько 14.40 год., перебуваючи на території гребного каналу на косі ж/м Перемога-6 у м. Дніпропетровську, побачив ОСОБА_8 , який у зазначений час приїхав на автомобілі марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , та який засуджений визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, та раптово виниклий умисел на умисне вбивство, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_8 та зі значною силою завдав останньому один удар наявним у нього ножем в шию ззаду, спричинивши потерпілому легких тілесних ушкоджень у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення на спині ліворуч в проекції 2-го грудного хребця по паравертебральній лінії. Від отриманого удару ОСОБА_8 впав на землю.

ОСОБА_5 , доводячи до кінця свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, та на умисне вбивство, з корисливих мотивів, нахилився до ОСОБА_8 , який лежав на землі, та наніс ще не менш двох ударів ножем в область спини та серця, спричинивши потерпілому тяжких тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з раною в проекції 4-го міжребір`я по навколо грудній лінії, з ушкодженням внутрішніх органів: пересіченням 5-го ребра, ушкодженням внутрішньої грудної артерії, крайового ушкодження 3-го сегменту лівої легені з явищами гемо пневмотораксу (800 мл крові в плевральній порожнині), а також проникаючого спинномозкового колото-різаного поранення на межі нижньо-грудного та поперекового відділу хребта, повного пересічення спинного мозку та ушкодження кісткових структур хребта, з розвитком в посттравматичному періоді нижньої параплегії та порушення функції тазових органів.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя, ОСОБА_5 дістав із кишені потерпілого ключі від автомобіля. Після чого він, заволодівши вказаними ключами, завів автомобіль ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та залишив місце вчинення злочину.

При цьому ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця умисного вбивства, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_8 було своєчасно надано медичну допомогу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання поданої засудженим скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі й запереченнях потерпілого на неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання засуджений, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даними нормами кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на вбивство потерпілого ОСОБА_8 з корисливих мотивів та незаконно, у поєднанні з насильством, небезпечним для життя, заволодів автомобілем, належним потерпілій ОСОБА_9 , підтверджується показаннями самих потерпілих в суді першої інстанції, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даними, що містяться у протоколах огляду місця події, автомобіля, висновках експертів.
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
З огляду на викладене, доводи касаційної скарги засудженого про те, що судовими інстанціями його безпідставно визнано винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, колегія суддів уважає безпідставними.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд, як убачається із судового рішення, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про його особу.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання, дотримався вимог статей 50, 65 67 КК України.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в ній дані ґрунтовні відповіді на всі питання, поставлені в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, про які зазначав засуджений у касаційній скарзі, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_1