Ухвала
іменем україни
17 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004997 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Великомихайлівка
Дніпропетровської області,
громадянина України, мешканця
АДРЕСА_1 ,
такого, що судимості не має,

засуджено за частиною 2 статті 125 КК України на 1 рік обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 19 вересня 2013 року о 14годині 00 хвилинна шостому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків інтенсивно штовхав ОСОБА_8 у підключичну область, ударив кулаком у потилицю, чим заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року щодо ОСОБА_9 скасовано. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , внесеного до ЄРДР 20 вересня 2013 року за №0004997, закрито з підстав наявності постанови органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 березня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року щодо ОСОБА_9 скасовано і призначено новий розгляду у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року щодо ОСОБА_9 залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2016 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_9 залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, засуджений вказує на постанову слідчого про закриття щодо нього кримінального провадження, яка набрала законної сили, та внесення відомостей до ЄРДР про це; нові відомості про кримінальне провадження до ЄРДР не вносилися, новий номер не присвоювався, у зв`язку з чим, на його переконання, подальші слідчі дії після закриття кримінального провадження є незаконними, а відновлення досудового розслідування можливе після зупинення провадження, а не після закриття.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, яка не підтримала касаційну скаргу та вважала постановлені судові рішення законними і обгрунтованими, обговоривши доводи касаційної скарги таперевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів кримінального провадженням колегією суддів встановлені такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили судам першої та апеляційної інстанцій постановити законні та обґрунтовані судові рішення з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування було розпочате після внесення на підставі заяви ОСОБА_10 до ЄРДР 20 вересня 2013 року відомостей про вчинення 19 вересня 2013 року щодо неї ОСОБА_11 кримінального правопорушення. Присвоєно №0004997 та попередню кваліфікацію за частиною 2 статті 125 КК України.

31 жовтня 2013 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження №0004997 від 20 вересня 2013 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального провадження.
4 листопада 2013 року слідчим винесено постанову про відновлення закритого кримінального провадження №0004997 від 20 вересня 2013 року.
Після чого, 13 грудня 2013 року постановою слідчого внесено зміни у правову кваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0004997 від 20 вересня 2013 року, з частини 1 статті 125 КК України на частину 2 статті 125 КК України.

Повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України відбулося 19 грудня 2013 року. 24 грудня 2013 року складено обвинувальний акт та 9 січня 2014 року направлено до суду для розгляду, за результатами якого 29 квітня 2014 року ухвалено обвинувальний вирок.

Наведене надає колегії суддів підстави стверджувати, що досудове розслідування кримінального провадження №0004997 підлягало продовженню у визначений кримінальним процесуальним законом спосіб після скасування постанови про закриття вказаного кримінального провадження або внесенням нових відомостей до ЄРДР.
Попри це, слідчим відновлено досудове розслідування за названим кримінальним провадженням після його закриття, а не після зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, як то визначено Главою 22 та 23 КПК України.

Вказане також стосується випадку зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_9 , адже кримінальним процесуальним законом визначено, що такі зміни відбуваються шляхом повідомлення про нову підозру або зміни раніше повідомленої підозри. Тоді як, повідомлення про підозру ОСОБА_12 здійснено 19 грудня 2013 року, тобто після закриття кримінального провадження щодо нього, його відновлення та внесення змін до правової кваліфікації.

Разом з цим, станом на 20 вересня 2013 року попередня кваліфікація дій ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0004997 була частина 2 статті 125 КК України, а отже не потребувала подальших змін. Тоді як, здійснення слідчим у мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження посилання на частину 1 статті 125 КК України не відповідало дійсності та є нічим іншим як опискою. При тому, що з самого початку вносилися відомості про особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та обставини його скоєння.

Такі висновки зазначені і в ухвалі суду апеляційної інстанції від 15 липня 2014 року, якою закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , внесеного до ЄРДР 20 вересня 2013 року за №0004997, з підстав наявності постанови органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Однак, зазначена ухвала суду апеляційної інстанції була скасована судом касаційної інстанції (ухвала ВССУ від 3 березня 2015 року) у зв`язку з тим, що статтею 284 КПК України не передбачено підстави для закриття кримінального провадження - наявність постанови органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження. З вказівкою на те, що суду необхідно звернути увагу на не визначення у постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2013 року особи та складу злочину.

Саме виконання вказівок суду касаційної інстанції, в подальшому, і слугували для ухвалення судових рішень з протилежними висновками у кримінальному провадженні.

Однак, за відсутності інституту досудового розслідування в кримінальному провадженні №0004997 у суду першої інстанції не було підстав для ухвалення обвинувального вироку, а у суду апеляційної інстанції залишенню його без зміни.

При тому, що у кримінальному процесуальному законі визначені повноваження судів за наслідками розгляду кримінального провадження при умові виявлення порушень вимог закону, навіть за наявності вказівок суду касаційної інстанції.

Таким чином, за наведених в ухвалі обставин колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, а відтак касаційні вимоги ОСОБА_9 підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3