Номер провадження: 11-кп/785/4/16
Номер справи місцевого суду: 522/5644/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2016 року м. Одеса

Колегія судців судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

адвоката: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2015р., якою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст. 365, ч.2 ст.366,ч.2 ст.162,ч.2 ст. 309 КК України в зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

ВСТАНОВИЛА:

Органами досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні наступних кримінальних правопорушень.

Так, будучи призначеним наказом начальника УМВС України в Одеській області № 100 о/с від 01.02.2002 року на посаду водія-співробітника автогосподарства МВС України в Одеській області, ОСОБА_9 , нехтуючи покладеними на нього обов`язками працівника правоохоронного органу, приблизно наприкінці березня - на початку квітня 2005 року за попередньою змовою з оперуповноваженим відділення розкриття групових і резонансних злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків бюро оперативно - розшукової роботи УБНОН УМВС України в Одеській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_10 , а також з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вступили в злочинну змову щодо фальсифікації матеріалів про незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів оперативному закупнику ОСОБА_11

Справа № 11 кп/785/1230/15

Головуючий в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1

Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ст. 364 ч.2 КК України

ОСОБА_9 відводилася роль «закупника» наркотичного засобу в ОСОБА_11 , стосовно якого була постанова про проведення в нього оперативної закупівлі наркотичних засобів, УБНОН України в Одеській області, термін реалізації якої спливав.

З метою штучного створення доказів винуватості ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та інша особа, в першій половині 2005 року, перевищуючи свої владні і службові повноваження, незаконно придбали без мети збуту 10,2 мл. ацетильованого опію, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інша особа, відповідно до їх злочинного плану, повинні були проникнути на територію домоволодіння, а саме в помешкання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , де без відповідних на те дозволів провести огляд та обшук, сподіваючись знайти в будинку заборонені для зберігання предмети, після чого скласти завідомо неправдиві документи, про затримання завідомо невинуватої особи, начебто, під час «збуту» наркотичного засобу «оперативному закупнику»

ОСОБА_9 подальшому, зазначений наркотичний засіб ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інша особа до 07.04. 2005 р. незаконно зберігали за місцем своєї роботи, в приміщенні ОПВ ОРР УБНОН УМВС України в Одеській області, в м. Одесі по вул. Базарній, 56.

7 квітня 2015 року, приблизно о 6 годині, ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та інша особа, під виглядом відпрацювання наявної в них інформації, що начебто ОСОБА_11 , який проживає у с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, є збувальником ацетильованого розчину опію і припускаючи можливість зберігання ним наркотичних засобів за місцем свого проживання, разом з іншими співробітниками УБНОН УМВС України в Одеській області, які не були ними проінформовані про їх злочинний план, на автомобілі «Mitsubishi Pajero» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , прибули до будинку АДРЕСА_2 , в якому проживають сім`ї ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , з метою подальшого проникнення на територію їх домоволодіння.

При цьому, ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та інша особа, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, без постанови суду про проведення обшуку, а також підстав, передбачених ст.ст. 177 і 190 КПК України (в ред. 1960 року), за відсутності згоди проживаючих у будинку осіб, заподіюючи істотну шкоду їхнім правам, свободам і інтересам, перевищуючи свої владу і службові повноваження, незаконно проникли через паркан на вказану територію, після чого, увійшли до будинку, двері якого відчинив їм ОСОБА_16 , де провели незаконні огляд і обшук житла, під час яких будь-які заборонені до зберігання предмети, в тому числі і наркотичні засоби ними виявлені не були.

Після цього, ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та інша особа, продовжуючи перевищувати свої владу і службові повноваження, за відсутності в них дня цього законних підстав, у грубій формі наказали ОСОБА_11 і ОСОБА_16 одягнутися та вийти з ними на вулицю, тим самим, грубо порушуючи їх конституційні права на недоторканність і безпеку, принижуючи їх особисту гідність, наказали їм сісти на підлогу в багажному відсіку автомобіля « Mitsubishi Pajero».

Приблизно о 7 годині, ОСОБА_16 і ОСОБА_11 , доставили до кінцевої зупинки трамвая № 20 біла Хаджибеївського лиману в м. Одесі, де знаходилися інші співробітники

УБНОН УМВС України в Одеській області, в тому числі і начальник відділу УБНОН УМВС України в Одеській області ОСОБА_17

11 квітня 2005р, отримавши в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області висновок спеціаліста № 1508 від 08.04.2005 про наявність 0,363 г. в сухому залишку ацетильованого опію, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інша особа вказаним наркотичним засобом розпорядилися на свій розсуд.

7липня 2005р. наказом №283 о/с начальника ГУ МВС України в Одеській старшого сержанта міліції ОСОБА_18 звільнено з органів внутрішніх справ України за власним бажанням.

Суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, зазначив, що ОСОБА_18 щиро розкаявся у вчиненому, а прокурор не навів факти про приховування ОСОБА_18 свого місця перебування, невиконання ним обов`язку з`являтися до органів слідства, зміну документів, які освідчують особу при розгляді питання про формальність перебування особи у розшуку. Тобто, ніяких фактичних дій для встановлення місця перебування ОСОБА_18 зі сторони досудового розслідування вчинено не було. Суд звільнив ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст. 365, ч.2 ст.366,ч.2 ст.162,ч.2 ст. 309 КК України в зв`язку із закінченням строку притягнення його до кримінальної відповідальності

В апеляції потерпіла ОСОБА_7 , не погоджуючись с ухвалою суду, зазначила, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності, оскільки з 19.10.2011 року він знаходився в розшуку, в зв`язку з чим, перебіг строків давності мав припинитися. Враховуючи це, строки звільнення ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності за ст. 364 та 365 КК України - не пройшли. ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити вирок, яким визнати ОСОБА_18 винним за ч.2 ст. 364 та ч.2 ст. 365 КК України і призначити йому покарання, яке вирішить прокурор.

Захисник ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_8 подала заперечення на апеляцію потерпілої, просить залишити скаргу без задоволення, оскільки ОСОБА_18 не переховувався від слідства, а постанова слідчого нлосила лише формальний характер, про що свідчать матеріали справи.

У доповненнях до заперечення захисник просить відмовити в задоволенні апеляції потерпілої, оскільки потерпіла в судовому засіданні, при з`ясуванні думки учасників процесу, не заперечувала проти задоволення клопотання захисника та звільнення ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі. Адвокат вважає, що при розгляді справи відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_19 , ОСОБА_18 навіть не було включено до переліку осіб в обвинувальному висновку, яких належить викликати в судове засідання по зазначеній кримінальній справі. З огляду на викладене, ОСОБА_18 не був зобов`язаний з`являтися до судових засідань з приводу розгляду справи, порушеної відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_20 . Разом з тим за клопотанням адвоката в судовому засіданні при розгляді справи відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_20 в якості свідка був допитаний ОСОБА_18 , який з`явився до суду за першим же викликом. 19.11.2011 року слідчим по ОВС прокуратури Одеської області було винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_18 , та про притягнення ОСОБА_18 в якості обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч. З ст. 364, 365 ч. З, 366 ч. 2, 162 ч. 2, 309 ч. 2 КК України. Жодна з вказаних постанов, як вказує захисник, не була підписана ОСОБА_18 , оскільки він не викликався слідчим для здійснення вказаних процесуальних дій, а в матеріалах справи відсутні повістки, які б направлялися за місцем його проживання або рапорти про те, що він не знаходиться за місцем свого проживання та про відсутність можливості встановити його місцезнаходження. В постанові про оголошення ОСОБА_18 в розшук, яка винесена в той же день, що і постанова про порушення кримінальної справи 19.11.2011 р., слідчий зазначив, що, не дивлячись на прийняті в ході досудового слідства заходи слідчо-оперативного характеру, встановити місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_18 неможливо, проте в матеріалах справи відсутні рапорти про те, що встановити місцезнаходження Новосельцева неможливо і що він не знаходиться за місцем своєї реєстрації. В той час як відповідно до довідки про склад сім`ї та акту, складеного директором ТОВ «України» ОСОБА_18 був зареєстрований та постійно проживав з 2010 по 2015 роки за адресою: АДРЕСА_1 спільно з дружиною та сином, що народився в травні 2013 року. Вказане свідчить, що відносно ОСОБА_9 з 2005 року по 2011 року не було порушено будь-яких кримінальних справ, кримінальну справу було порушено лише 19.10.2011 року і в той же день його було притягнуто в якості обвинуваченого і оголошено в розшук, хоча йому не було навіть відомо про існування вказаних постанов.

Заслухавши апелянта ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та вважає, що строк притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 364 та ч.2 ст. 365 КК України не закінчився, так як обвинувачений знаходився в розшуку, а тому просить винести відносно нього вирок та призначити йому покарання; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляції потерпілої ОСОБА_7 ; адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які посилаються на свої заперечення, вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція потерпілої ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою слідчого від 19.11.2011 року відносно ОСОБА_9 порушено кримінальну справу, в цей же день його притягнуто в якості обвинуваченого та в цей же день його було оголошено в розшук. Як свідчить ОСОБА_9 , про наявність зазначених постанов слідчого йому стало відомо після того, як він сам особисто без будь-яких викликів з`явився до слідчого.

Суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриваючи провадження по справі, послався на те, що постанова слідчого про розшук носила формальний характер, що підтверджується наступними доказами по справі:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 05 листопада 2012 року, складеним відносно ОСОБА_9 за ч.4 ст.85 КУпАП, відповідно до якого він 05 листопада на річні Спортивна Конка, р-ну Комсомольського Херсонської області ловив рибу промисловим знаряддям. /а.с. 153/;

-постановою Комсомольского районного суду м. Херссона від 22 січня 2013 року, якою ОСОБА_9 було визнано винним у скоєнні даного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. із конфіскацією знарядь. /а.с. 156/;

-повідомленням на адресу ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ) про відкриття виконавчого провадження про добровільну сплату штрафу, що ним і було зроблено /а.с. 157/;

-листом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» Херсонська дирекція від 20.02.2013 року, який був виданий ОСОБА_9 , з якого вбачається, що на його адресу: АДРЕСА_1 в період з 01.08.2012 року по 15.02.2013 року, рекомендовані поштові відправлення у надходженні не значаться, що підтверджує, що слідчий ніколи офіційно не повідомляв ОСОБА_9 про необхідність з`явитися до слідчого /а.с. 195/;

-актом від 29.04.2015 року, складеним майстром ТОВ «Україна» - ОСОБА_21 , відповідно до якого зі слів сусідів ОСОБА_9 з 2010 року по 2015 рік постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_22 та сином ОСОБА_23 (з 29.05.2013 року по 2015 рік) /а.с. 158/;

-трудовим договором від 01 грудня 2011 року, укладеним між Ліквідатором арбітражним управляючим ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , відповідно до якого останнього було найнято для надання послуг по супроводу процедури банкрутства ТОВ «Херсонкабельторг». Даний договір діє на період ліквідаційної процедури. Згідно довідки, станом на 30 квітня 2015 року продовжується термін дії ліквідаційної процедури підприємства ТОВ «Херсонкабельторг», і ОСОБА_9 продовжує супроводжувати ліквідаційну процедуру даного підприємства /а.с. 149-152/;

-характеристикою з місця проживання, відповідно до якої ОСОБА_9 за період проживання в квартирі АДРЕСА_3 , а саме з 2010 по 2015 роки/а.с. 159/;

-копією свідоцтва про народження у ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 сина Новосельцева Г ліба /а.с. 197/;

-довідкою від 23 січня 2013 року, відповідно до якої за постійним місцем проживання ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ) було зареєстровано громадянина РФ ОСОБА_25 . Для здійснення тимчасової реєстрації ОСОБА_25 , ОСОБА_9 звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою, в якої надавав дозвіл на його тимчасову реєстрації, що в свою чергу, підтверджує постійне знаходження ОСОБА_9 за своїм місцем проживанням /а.с.143/.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_9 ніколи не переховувався від органів досудового слідства, а його розшук не проводився.

За таких підстав колегія суддів погоджується з висновками суду, що оголошення ОСОБА_9 в розшук тією же датою, 19.10.2011 року, якою було винесено постанову про порушення кримінальної справи, носило формальний характер.

Вказані постанови про порушення кримінальної справи та про пред`явлення обвинувачення не були підписані ОСОБА_18 . Як свідчать матеріали справи, він не викликався слідчим для здійснення вказаних процесуальних дій, а в матеріалах справи відсутні повістки, які б направлялися за місцем його проживання або рапорти про те, що він не знаходиться за місцем свого проживання та про відсутність можливості встановити його місцезнаходження.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з виводами суду першої інстанції та не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України , колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 року, якою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.2, 365 ч.2, 366 ч.2, 162 ч.2, 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим у той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4