Справа № 314/5484/15-к Провадження № 1-кп/314/95/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2016 рік м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченного адвоката ОСОБА_4
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
Обвинуваченного ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України.
Адвокат потерпілої згоден з думкою прокурора.
Захист обвинуваченного заявив клопотання про повернення обвинувального акту, як такого що не відповідає вимогам КПК України.
На обґрунтування свого клопотання посилається на наступне.
В обвинувальному акті, складеному прокурором прокуратури Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_7 01.12.2015 р. стверджується, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.295 КК України, тобто публічні заклики до знищення майна, що загрожуюють громадському порядку.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
При цьому, ч. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Частиною 3 ст.42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють або обвинувачують.
Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Європейський суд з прав людини зазначає, що у тексті підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97- ВР від 17.07.97 року, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі "Камасінскі проти Австрії", п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі "Матточіа проти Італії", п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі "І.Н. та інші проти Австрії", п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі "Даллос проти Угорщини" п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Натомість, виходячи з вимог ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення, і у ході співставлення яких з ознаками кваліфікації слідчому належить керуватися кримінальним законом, який характеризує об`єктивну сторону конкретного кримінального правопорушення.
З огляду на ці вимоги захист обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що обвинувачення, яке пред"явлено ОСОБА_6 є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, конкретного опису обставин вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ст. 295 КК України, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України.
В обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, викладені поверхньо та незрозуміло, без зазначення конкретної дії, мотиву, розміру шкоди, якщо вона є, неясно в чому полягає «…умисел, направлений на публічні заклики..». Крім того, не вказано які конкретно публічні заклики інкримінуюються Книрику, як вони загрожують громадському порядку, про час, місце і як він розповсюджував листівки. Вказано, що він «..з метою реалізації своїх злочинних намірів..організував збір.. » однак незрозуміло яких і в чому вони полягають.
Крім того, Глава ХІІ Особливої частини Кримінального кодексу України об`єднує склади злочинів, родовим об`єктом яких, як вказано в самому кодексі, є громадський порядок та суспільна моральність, в т. ч. ст. 295 КК України: заклики до вчинення дій, що загрожують громадському порядку. Таким чином, об"єктом даного злочину є громадський порядок.
Громадський порядок- урегульована правовими та іншими соціальними нормами система суспільних відносин, що забезпечує захист прав і свобод громадян, їх життя і здоров"я, повагу честі та людської гідності, дотримання норм суспільної моралі.
Яким чином у цьому провадженні бере участь потерпіла ОСОБА_8 неясно, при цьому правової оцінки у обвинувальному акті щодо порушення саме її прав, немає.
За таких обставин слід констатувати суперечливість описової та резолютивної частин обвинувального акту, що не дозволяє дійти однозначного висновку про те, чи завдано шкоди кримінальним правопорушенням і кому саме, що вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам п.7 ч.2 ст.291 КПК України.
Взагалі, як уже зазначалося, обвинувачення сформульовано недостатньо конкретно, щоб можна було чітко зрозуміти, яке саме діяння ставиться обвинуваченому у вину і яким чином воно порушує права потерпілої у справі про загрозу громадському порядку.
Таким чином, неконкретизоване обвинувачення грубо порушує право обвинуваченого на захист і відповідно до ст. 42 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Право на захист не може бути порушеним на будь-якій стадії кримінального провадження, що є завданням кримінального провадження відповідно до положень ст. 2 КПК України. Оскільки вказані відомості обов`язково зазначаються в обвинувальному акті, їх достовірність і є гарантією права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.
Окрім того, відповідно до положень ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта обов`язково додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування, її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), зокрема, повідомлення про внесення відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань і початок досудового розслідування ( ст. 214 КПК України), помітка про ознайомлення сторони захисту, потерпілого з матеріалами досудового розслідування до його завершення, інформація про кожну проведену слідчу (розшукову) дію, дані про факт відкриття матеріалів кожною стороною протилежній стороні по закінченню досудового розслідування та письмового підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ст. 290 КПК України); зазначення в певній послідовності про прийняття під час досудового розслідування рішення, зокрема, вручення письмового повідомлення про підозру, постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, суду, які містять найменування документа, дату прийнятого рішення, предмет урегульованих відносин, наслідки для відповідних учасників цієї процесуальної ситуації, всі обставини, пов`язані із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (дати прийняття, строк застосування), які приймаються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
В той же час в порушення вимог ст. ст. 109, 110 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, а також не зазначено їх реквізити. В тому числі відсутні відомості про повідомлення про відкриття матеріалів кримінального провадження потерпілому, що слідчий або прокурор мали зробити згідно положень ч.7 ст.290 КПК України. відсутні дані ознайомлення потерпілої з матеріалами досудового розслідування, взагалі відсутні дані, кому були відкриті матеріали кримінального провадження. В п.2 Процесуальні рішення фактично зазначені процесуальні дії (в силу ст. 110 КПК України). Не зазначено за якою статтею КК України відбулася реєстрація кримінального провадження в ЄРДР (ст. 162 КК України), та ОСОБА_9 був повідомлений про підозру, відсутні дані повідомлення про зміну підозри, про зупинення провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Також згідно з ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Порядок оформлення затвердження документу передбачений п. 9.5. Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 р., відповідно до Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів АРК, місцевих органах виконавчої влади. Відповідно до яких підпис посадової особи, яка затвердила обвинувальний акт повинен бути засвідчений гербовою печаткою.
У порушення вимог п/п. 9.5.1. п. 9.5. інструкції діловодства в органах прокуратури України та Типової інструкції підпис прокурора, який склав обвинувальний акт, не засвідчений проставленням печатки.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню.
Обвинувачений ОСОБА_6 згоден з думкою свого захисника, також прохає повернути обвинувальний акт прокурору,
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, представника потерпілої, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 295 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
- затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК;
- закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою ст.284 КПК;
- повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК:
- направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;
- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до ст.291 КПК, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, його захисника, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.
В наданому до суду обвинувальному акті відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 295 КК України, не викладено в повній мірі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що позбавляє суд вважати правильною правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Так обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 295 КК України , тобто публічні заклики до знищення майна, що загрожують громадському порядку.
Неконкретно викладені фактичні обставини по справі. Відсутня деталізація кримінального правопорушення.
Із тексту обвинувачення вбачається, що злочин складається зі трьох діянь: розповсюдження листівок, організація збору мешканців села та публічні заклики до знищення паркану.
Щодо кожних з цих трьох діянь не визначені конкретна дата, час та місце їх вчинення. Тобто зі змісту обвинувачення не зрозуміло чи вчинялися ці дії послідовно та одночасно. А можливо, ОСОБА_6 виготовлював запрошувальні листівки протягом місяця або тижня, а не в 12 год. 23.08.2014 року.
А також інші обставини. Тобто із змісту обвинувального акту не зазначено яким чином проводилося розповсюджування запрошувальних листівок. Яким чином організовувався збір місцевих жителів і які дії ОСОБА_6 на це були спрямовані.
Суд це раз звертає увагу прокурора, який складав даний обвинувальний акт, що незрозуміло вчинялися вищевказані дії ОСОБА_6 послідовно та одночасно.
Обвинувальний акт складався прокурором, Реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`емною частиною обвинувального акту складався слідчим СВ Вільнянського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 . До матеріалів додані розписки захисника обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ім.»я прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту та реєстру на ім.»я слідчого ОСОБА_10 . Теж незрозуміло, кому ж давалися розписки про отримання копій обвинувального акту та реєстру прокурору ОСОБА_7 або ж слідчому ОСОБА_10 .
В ході підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 звернула увагу суду про відсутність в матеріалах досудового слідства її повноважень, як це передбачено ст. 50 КПК України. Тобто захисник користувався процесуальними правами підозрюваного, захист якого він здійснював на досудовому слідстві без надання документів, які підтверджують його повноваження ( свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордером, договором на надання правової допомоги, відомості про внесення в Єдиний реєстр адвокатів України). Цей же захисник ОСОБА_4 мала доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.
Таким чином, докази які отримані на досудовому слідстві є недопустимими, вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, порушення права особи на захист, гарантованих Конституцією та законами України.
Дані недоліки обвинувального акту потягли за собою порушення права обвинуваченого на захист.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись ст.291 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня проголошення ухвали.
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.
Суддя: ОСОБА_1
року м. Вільнянськ