ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1448/16-к

13 вересня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, приватного підприємця, одруженого, освіта середня спеціальна, державних, нагород не має, не є депутатом, на утриманні 1 неповнолітня дитина, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
07 червня 2016 року близько 21 години ОСОБА_4 знаходячись на подвір`ї будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 , а саме за допомогою пластикового шлангу наніс два удари по правій руці, один удар по спині та два удари по правій нозі, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді: синці правого передпліччя, правого зап`ястя, правої поперекової ділянки, правої гомілки та правого стегна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 7 червня 2016 року між ним та ОСОБА_5 виник спір через майно його покійного брата, зокрема через стремянку, яку потерпіла не хотіла віддавати. Він наносив пластиковим шлангом удари по стремянці, з тим, щоб потерпіла відпустила стремянку. Під час цього він можливо наніс останній удари по руках. Цивільний позов, заявлений потерпілою, обвинувачений не визнав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_5 показала, що 7 червня 2016 року між нею та обвинуваченим виник спір через майно покійного брата обвинуваченого. Під час спору обвинувачений наносив їй удари пластиковим шлангом, якого взяв в сараї, по голові, руках, тілу та по ногах.

Дані обставини підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту, під час якого потерпіла вказала на місце та на спосіб, яким обвинувачений наніс їй тілесні ушкодження (а.с. 18).

Покази потерпілої щодо нанесеня їй тілесних ушкоджень об"єктивно підтверджені висновеом експерта № 217 (а.с. 14).

Невизнання обвинуваченим своєї вини та заперечення факту нанесення умисних легких тілесних ушкоджень суд розцінює як реалізацію ним свого права на захист та спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєння злочину.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження і кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає вчинення злочину вперше та наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Судом також встановлено, що потерпілою було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачено на її користь 183,83 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі та врахувавши глибину душевних страждань потерпілої, ступінь вини обвинуваченого та конкретні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення повністю, а вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. 371, 374, 375 КПК України, ст.125 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.).

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 183 (сто вісімдесят три) грн. 83 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 2500 (дві тисячі п"ятсот) грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та 551 п"ятсот п"ятдесят одну) грн. 20 коп. у відшкодування витрат по сплату судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1