Справа № 760/8850/16-к
1-кп/760/693/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі :
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових росзлідувань за № 0000039 від 14.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рогізна, Сквирського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, раніше судимого: 18.10.2001 року Ружинським районним судом Житомирської області за ст.140 ч.2 КК України до 6 місяців ВР; 20.03.2003 тим же судом за ст.185 ч.3, 389 ч.2,71,72 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 01.02.2005 року умовно- достроково на 11 місяців 12 дн; 14.01.2008 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ст.309 ч.1, 185 ч.3,70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 21.10.2008 року тим же судом за ст. 122 ч.1,185 ч.3, 70,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 20.12.2011 року умовно- достроково на 11 місяців 12 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 /Львівська обл. с. Старичі/ у військовому званні солдата, на посаді оператора- топогеодезиста, призваним згідно із Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1595- VII від 22.07.2014 року, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст.6, 11, 16, 127, 128, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, 15.12.2014 року, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до вказаної військової частини під час пересування у складі команди до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 (Львівська обл.. с. Старичі/ на залізничному вокзалі « Київ-Пасажирський» та направився до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 28.01.2016 року, о 18:40 год., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, прибув до військової прокуратури Київського гарнізону ( НОМЕР_2 , м. Київ, Печерський район, вул. Петра Болбочана, 8а) і заявив про себе.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення, з якого вбачається, що будучи військовослужбовцем, 15.12.2014 року самовільно, без дозволу командування, залишив військову частину, в якій проходив військову службу та знаходився за своїм місцем проживання до 28.01.2016 року, коли прибув до військової прокуратури Київського гарнізону. Також обвинувачений зазначив, що щиро кається у вчиненому та зробив для себе відповідні висновки.
В судовому засіданні, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів у справі, а саме: письмових доказів, оскільки фактичні обставини нікім не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції учасників судового провадження.
Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд находить винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведеною.
Умисні дії ОСОБА_4 які виразились самовільному залишенні військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, те що воно відноситься до злочинів середньої тяжкості, є умисним, а також особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, усвідомив протиправність своїх дій, на спеціальних обліках не перебуває,відсутність будь-якої шкоди завданої кримінальним правопорушенням, раніш судимий, одружений, працює в своєму господарстві.
У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
У відповідності до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 визнано рецидив злочину.
Враховуючи наведене вище, думку прокурора, щодо міри покарання обвинуваченому, суд вважає, що обвинуваченому можливо обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті та застосувати положення ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції від суспільства та попередження нових злочинів.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1