№1кп/638/276/16
2016 рік
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За участі прокурора ОСОБА_5 .
За участі захисника ОСОБА_6 .
За участі обвинуваченого ОСОБА_7
За участі потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 0006506 за звинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова , громадянина України, з середньою освітою, який закінчив ЗОСШ №112 в 1986 році, військовозобов`язаного, розлученого, який має на утриманні неповнолітнього сина, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,-

у скоєнні кримінальних правопорушень( злочинів), передбачених ч.1 ст.122 КК України, ч. 1 ст.125 КК України,-.
УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_12 26 листопада 2014 року біля 18 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності матері його колишньої дружини ( ОСОБА_13 ), громадянці ОСОБА_14 , розпочав сварку з ОСОБА_14 на підставі особистих неприязних стосунків з ОСОБА_14 , в подальшому, діючи умисно, маючи намір заподіяти ОСОБА_14 тілесні ушкодження, став наносити ОСОБА_14 удари кулаками в область голови та тулубу, наніс не менш ніж 13 ударів кулаками в область голови та по іншим частинам тіла. Під час нанесення ударів ОСОБА_14 закривала голову руками , вирвалася та втекла в приміщення житлової кімнати. Обвинувачений ОСОБА_12 , не зважаючи на те, що ОСОБА_14 , її донька ОСОБА_13 та малолітня дитина ОСОБА_15 ,2009 року народження зачинилися в приміщенні кімнати продовжив свої протиправні дії, вибивши двері до кімнати та потрапивши в кімнату наніс ОСОБА_14 одного удару кулаком в область лівої шелепи.

У зв`язку з протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_12 . ОСОБА_14 були спричинені згідно з висновком судово- медичної експертизи № 2847-С/14 від 15.01.2015 року наступні тілесні ушкодження: поєднана закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та травма кісток лицьового черепу у вигляді множинних уламкових переломів виличної кістки в ділянці нижньої стінки орбіти, лобного паростку, нижньомедіальної стінки гайморової пазухи та виличної дуги зі зміщенням, що не є небезпечною для життя в момент заподіяння та спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад трьох тижнів (21 календарного дня) ,які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а також заподіяні синці на голові, шиї, руках, ногах, садна на тулубі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 26 листопада 2014 року приблизно 18 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності матері його колишньої дружини ( ОСОБА_13 ), громадянці ОСОБА_14 , діючи умисно, на підставі особистих неприязних стосунків з колишньою дружиною ОСОБА_13 , яка намагалася запобігти заподіянню тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_14 та припинити злочинні дії обвинуваченого шляхом умовляння, наніс своїй колишній дружині ОСОБА_13 не меш ніж 5 ударів кулаками обох рук в різні частини тіла, чим спричинив останній синці на верхніх та нижніх кінцівках, які згідно з висновком судово- медичної експертизи № 2848-С/14 від 15.01.2015 року .

Під час досудового слідства та судового слідства обвинувачений ОСОБА_12 винуватим себе визнав в повному обсязі, але при наданні суду показань пояснив, що події того вечора не пам`ятає, бо був в стані сильного сп`яніння, показав, що він дізнався про те, що його розлучили з дружиною і після цього перебував в розлюченому стані, прийшов до тями, коли співробітники міліції запропонували йому залишити помешкання і видворили його з квартири. Не мав наміру та діяв неумисно.

Вислухавши позицію обвинуваченого, який частково оспорює обставини подій, які викладені в обвинувальному акті, ознайомившись з позицією прокурора, захисника, потерпілих, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження подій та обставин, які мали місце 26 листопада 2014 року в проміжок часу з 18 години 00 хвилин до 18 години 30 хвилин , в квартирі АДРЕСА_2 , суд прийшов до висновку, про доцільність дослідження доказів в повному обсязі., на підставі вимог ч. 1 і ч.3 ст.349 КПК України

Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_12 його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується належними та допустимими доказами, здобутими досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні ,а саме:

-витягом з ЄРДР від 05.12.2014 року та від 06.12.2014 року, у відповідності з яким відомості про кримінальне порушення внесені в ЄРДР за № 0006506, що свідчить про дотримання нормам КПК України при проведенні досудового слідства і вчиненні слідчих дій після внесення відомостей до ЄРДР(арк.121);

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_14 від 26.11.2014 року (арк..123);

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 від 28.11.2014 року (арк..139);

- показаннями потерпілої ОСОБА_14 в судовому засіданні 15.02.2016 року, яка суду показала, що обвинуваченого знає довгий час, бо він був чоловіком її(потерпілої) доньки ОСОБА_16 . Причини оговорювати обвинуваченого не має. Донька та зять жили не дуже добре, зять вживав алкогольні напої, вони сварилися, потім вона дізналася, що зять доньку неодноразово бив. У зв`язку з чим донька подала заяву до суду і 28.10.2014 року доньку та зятя розвели в суді. Про розлучення зять знав, бо писав заяву, щоб справу розглядали без нього. Квартира АДРЕСА_2 є особистою її (потерпілої) власністю. Влітку вона живе в селі або в Миргороді до самої осені, в неї є будинок в Полтавській області. Не зважаючи на ті обставини, що вона вже пенсіонерка, змушена працювати, бо підробляє флористом, висаджує квіти та робить клумби в різних маєтках, бо донька не працювала, сиділа з дитиною. Скільки заробляє її зять, потерпіла не знає, але грошей він ніколи не давав. З роботи приходив напідпитку. Після того, як донька розлучилася з чоловіком, обвинувачений попросив пожити в них, бо в його кімнаті в комунальній квартирі жили квартиранти. В неї дозволу ніхто не питав. Колишній зять купляв продукти тільки собі, заселився в одну з кімнат її( ОСОБА_17 ) особистої квартири, замикався в кімнаті. Як вона зрозуміла, що виселятися він не збирається. Живе в квартирі ніяких витрат не несе і все його влаштовує. В той день, 26.11.2014 року біля 18 години колишній зять самотужки відкрив двері в квартиру, бо в нього, . залишилися ключі, перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння .Оскільки був дуже п`яний , тривалий час не зміг попасти ключем в замок. Коли зайшов до квартири став лаятися нецензурно на її ( ОСОБА_17 ) адресу та на адресу її доньки ОСОБА_16 . Вона( ОСОБА_17 ) була на кухні, а ОСОБА_16 була в кімнаті, звідкіля розмовляла по телефону з лікарем, бо онук ОСОБА_18 росте дитиною з порушеною психікою, у зв`язку з тим, що обвинувачений на очах дитини неодноразово їх з ОСОБА_16 бив. Обвинувачений зайшов у приміщення кухні, де знаходилася вона ( ОСОБА_17 ) та почав її лаяти нецензурно. Вона ( ОСОБА_17 ) просила обвинуваченого припинити і піти, щоб і далі не травмуватися ОСОБА_18 , але обвинувачений став погрожувати їй( ОСОБА_17 ) фізичною розправою. Потім колишній зять сказав, що ОСОБА_18 (його неповнолітнього сина) легше вбити ніж вилікувати і далі без всякої дії з її боку почав гамселити її ( ОСОБА_17 ) швидкими ударами в лоб, а потім став бити кулаками в обличчя, від побоїв вона ( ОСОБА_17 ) впала на підлогу та стала кликати на допомогу, бо обвинувачений фізично здоровий. На її ( ОСОБА_17 ) крики в приміщення кухні прибігла ОСОБА_16 і стала просити ОСОБА_19 , щоб той припинив битися. Не зважаючи на прохання, ОСОБА_20 став бити ОСОБА_16 , вдарив її в обличчя. Ірина також стала кричати. На кухні ОСОБА_19 наніс потерпілій ( ОСОБА_17 ) біля 10 ударів в обличчя. Вони вирвалися та втекли в кімнату і зачинили двері, але ОСОБА_20 ввірвався в кімнату, вона ( ОСОБА_17 ) стояла посеред кімнати, ОСОБА_16 на балконі викликала міліцію, онук забився в куток та кричав і плакав. Після того, як обвинувачений вскочив до кімнати, він відразу наніс їй ( ОСОБА_17 ) одного удару кулаком правої руки в область лівої вилиці. Тоді потерпіла впала і знепритомніла. Скільки була без тями не знає. Донька посадила її( ОСОБА_17 ) на диван. Колишній зять наносив доньці удари кулаками в обличчя. Донька вирвалася та вибігла з кімнати, вона( ОСОБА_17 ) також вибігла з кімнати. Через деякий час їм з донькою вдалося забрати онука. Вони були змушені вибігти з квартири, були без верхнього одягу та змушені були піднятися поверхом у верх та подзвонити у двері до сусідів. Ірина з квартири сусідів телефонувала своєму адвокатові ОСОБА_21 . Все пояснила та просила ту терміново приїхати та викликати «ведмежатників», щоб відкрили двері. Бо колишній зять закрився в квартирі і вони потрапити до квартири не могли. Також просила взяти гроші на оплату за відкриття броньованих дверей. Приїхала міліція, адвокат ОСОБА_22 , фахівець- «ведмежатник», адвокат сплатила тому 4100,00 гривень за роботу. Відкрили двері. Зайшли в квартиру. Там був безлад, все покидане, поламане та побите. На підлозі валялися шматки волосся, битий кухонний посуд, комп`ютер та телевізор. Обвинувачений спав в кімнаті з кухонним ножем у руці. Його розбудили співробітники міліції. Міліціонери вивели обвинуваченого з квартири, бо він там не прописаний і не мав права там перебувати. До цього моменту обвинувачений впізнав адвоката ОСОБА_22 та став лаятися в її адресу нецензурно, звинувачувати її в тому, що вона розбила їхню з донькою сім`ю та погрожувати. Адвокат викликала собі таксі. Донька пропонувала вийти разом з адвокатом. Коли ОСОБА_22 відчинила двері , то в квартиру ввірвався обвинувачений, наніс ОСОБА_22 удар кулаком в обличчя десь біля губи, став кричати, що та помиляється, якщо думає, що він побоїться побити адвоката, ухватив адвоката за шубу та став штовхати в квартиру. Петрова чинила опір, тоді обвинувачений ухватив ОСОБА_22 за голову та став бити її головою об стінку. Коли вона ( ОСОБА_17 ) та ОСОБА_16 стали йому мішати наносити удари ОСОБА_22 , то він наніс ОСОБА_16 та їй ( ОСОБА_17 ) ще 3-5 ударів кожній в область обличчя. Далі вийшли сусіди, припинили дії обвинуваченого, знову викликали міліцію, ОСОБА_23 з квартири вивели. Всі написали заяви та дали пояснення. Потім адвокат поїхала. Пітримала свої позовні вимоги в повному обсязі.

- показаннями потерпілої ОСОБА_13 в судовому засіданні 15.02.2016 року, яка суду показала, що обвинуваченого знає, бо раніше перебувала з ним в шлюбі , розлучилася , має спільного сина. Причин оговорювати його не має. Жили погано, чоловік пив та неодноразово її бив .У зв`язку з чим вона ( ОСОБА_16 ) подала заяву до суду і 28.10.2014 року їх розвели в суді. Про розлучення обвинувачений знав, бо писав заяву, щоб справу розглядали без нього. Квартира АДРЕСА_2 є особистою власністю її матері ( ОСОБА_17 ).

В той день, 26.11.2014 року біля 18 години колишній чоловік самотужки відкрив двері в квартиру, бо в нього, . залишилися ключі, перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння . Коли зайшов до квартири став лаятися нецензурно на її матері ( ОСОБА_17 ) адресу та на адресу її ( ОСОБА_16 ). Матір ( ОСОБА_17 ) була на кухні, а вона ( ОСОБА_16 ) була в кімнаті, звідкіля розмовляла по телефону з лікарем, бо їх спільний син ОСОБА_18 росте дитиною з порушеною психікою, знаходиться на обліку у лікаря-невропатолога , у зв`язку з тим, що обвинувачений на очах дитини неодноразово їх з матір`ю бив. На крики матері ( ОСОБА_17 ) про допомогу, вона ( ОСОБА_16 ) прибігла в приміщення кухні і стала благати ОСОБА_19 , щоб той припинив бити її матір. Не зважаючи на її прохання, ОСОБА_20 став бити вже її саму, вдарив її в обличчя. Вона ( ОСОБА_16 ) також стала кричати. На кухні ОСОБА_19 наносив матері ( ОСОБА_17 ) удари в обличчя, бо це було видно. Вони з матір`ю вирвалися та втекли в кімнату і зачинили двері, але ОСОБА_20 ввірвався в кімнату, ОСОБА_17 стояла посеред кімнати, вона ( ОСОБА_16 ) побігла на балкон та викликала міліцію по телефону , хлопчик сховався в куток , кричав і плакав. Після того ,як обвинувачений вскочив до кімнати, він відразу наніс її матері ( ОСОБА_17 ) одного удару кулаком правої руки в область лівої вилиці. Тоді матір впала на підлогу і знепритомніла. Скільки матір не мала свідомості точно не знає. Вона ( ОСОБА_16 ) матір з підлоги підняла, посадила ОСОБА_17 на диван. Колишній чоловік наносив їй ( ОСОБА_16 ) в кімнаті удари кулаками в обличчя. Тоді вона вирвалася та вибігла з кімнати, її матір ( ОСОБА_17 ) також вибігла з кімнати. Через деякий час їм з матір`ю вдалося забрати дитину. Вони були змушені вибігти з квартири, були без верхнього одягу та змушені були піднятися поверхом у верх та подзвонити у двері до сусідів. Вона ( ОСОБА_16 ) з квартири сусідів телефонувала своєму адвокатові ОСОБА_21 та просила ту надати допомогу. Все пояснила та просила терміново приїхати та викликати «ведмежатників», щоб відкрили двері. Також просила взяти гроші , щоб сплатити за послугу. Обвинувачений закрився в квартирі її матері і вони потрапити до квартири самотужки не могли. Приїхала міліція, адвокат ОСОБА_22 , фахівець- «ведмежатник», адвокат сплатила тому 4100,00 гривень за роботу. Відкрили двері. Зайшли в квартиру. Там був безлад . На підлозі валялися шматки волосся, битий кухонний посуд, комп`ютер та телевізор. Обвинувачений спав в кімнаті з кухонним ножем у руці. Його розбудили співробітники міліції. Міліціонери вивели обвинуваченого з квартири, бо він там не прописаний і не мав права там перебувати. До цього моменту обвинувачений впізнав адвоката ОСОБА_22 та став лаятися в її адресу нецензурно, звинувачувати її в тому, що вона розбила їхню сім`ю та погрожувати. Адвокат викликала собі таксі. Вона ( ОСОБА_16 ) запропонувала вийти разом з адвокатом. Коли адвокат ОСОБА_22 відчинила двері, то в квартиру ввірвався обвинувачений та наніс адвокату ОСОБА_22 удар кулаком в обличчя, розбив губи, став кричати, що адвокат помиляється, якщо думає, що він побоїться побити адвоката, ухватив адвоката за шубу та став штовхати в квартиру. Петрова чинила опір, тоді обвинувачений ухватив ОСОБА_22 за голову та став бити її головою об стінку. Коли вона ( ОСОБА_16 ) з матір`ю стали заважати обвинуваченому наносити удари ОСОБА_22 , то він наніс їй ( ОСОБА_16 ) та її матері ( ОСОБА_17 ) ще 3-5 ударів в область обличчя ,попало кожній . Далі вийшли сусіди, припинили дії обвинуваченого, знову викликали міліцію, ОСОБА_23 з квартири вивели. Всі написали заяви та дали пояснення. Потім адвокат поїхала .Свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити

- показаннями свідка ОСОБА_24 в судовому засіданні 02.03.2016 року, який суду показав, що мешкає поверхом вище над квартирою ОСОБА_25 та ОСОБА_16 . 26.11.2014 року ввечері знаходився у себе в квартирі з дружиною .Стали чути крики з квартири нижче поверхом, Спочатку уваги не звернули, бо таке відбувалося не в перший раз. Десь в районі 18 годин(точний час свідок не пам`ятає), на вулиці було темно в їхню квартиру подзвонили. Він(свідок) відкрив двері та побачив на міжквартирному майданчику ОСОБА_16 , ОСОБА_26 та хлопчика. Всі були в домашніх капцях. Без теплого одягу. Були побиті та заплакані. У ОСОБА_25 бачив гематому та синець в районі лівого ока. Впустив їх в квартиру. Вони пояснили свідкові, що їх побив колишній чоловік ОСОБА_16 та вигнав в під`їзд, а сам зачинився в квартирі і вони попасти до себе не можуть. Далі викликали міліцію. ОСОБА_16 кудись телефонувала й просила прислати «ведмежатника», щоб відкрити двері. Приїхала міліція та в квартиру не зайшла, викликали іще наряд міліції на допомогу. Потім прибула іще міліція, невідома жінка, фахівець, який відкрив квартиру, отримав від цієї жінки гроші та поїхав. Міліція вивела з квартири нижче поверхом колишнього чоловіка ОСОБА_16 . В квартиру зайшли ОСОБА_16 , ОСОБА_27 , та жінка, яка представилася як адвокат ОСОБА_16 . Десь хвилин через 30, свідок, знаходячись в своїй квартирі знову почув крики знизу., з квартири ОСОБА_25 та вирішив піти вниз. Коли спустився сходинками, то свідок побачив, що двері тамбуру вирвані , двері в квартиру відкриті. Біля двері стояв невідомий чоловік, як він (свідок) здогадався це колишній чоловік ОСОБА_16 . Жінка-адвокат стояла та трималася за обличчя рукою. Ірина та її матір намагалися виштовхати чоловіка з квартири. Той іти не хотів. Потім чоловіка виштовхали з квартири та він пішов в невідомому напрямку.

- показаннями свідка ОСОБА_28 в судовому засіданні 02.03.2016 року, який суду показав, що в той день він був черговим в черговій частині Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України Харківській області. Через «102» надійшов виклик та вони прибули в будинок АДРЕСА_3 на сімейну сварку. Коли приїхали, то побачили на сходинках біля квартири власницю квартири, її доньку та хлопчика дошкільного віку. У власниці квартири були сліди побиття на обличчі, проникнути в квартиру не мали змоги, рекомендували дочекатися фахівця та відкрити за його допомогою двері. Потім знову був виклик з цієї ж квартири. Дзвонила жінка, представилася як адвокат ОСОБА_22 , пояснила, що з нею прибув фахівець, який відкриває двері. Коли ввійшли до помешкання, то побачили там битий посуд, на підлозі вирване волосся, кімнаті спав чоловік, в руках якого був ніж. Чоловіка розбудили та вивели з квартири. Спротиву співробітникам міліції чоловік не чинив. Був п`яним. Власниця квартири довела, що в квартирі він знаходитися не має права, тому його і вивели. У всіх прийняли заяви та пояснення. Більш нічого додати не може, бо забув.

- показаннями свідка ОСОБА_29 в судовому засіданні 02.03.2016 року, яка показала суду, що за фахом діє як адвокат та надавала адвокатські послуги ОСОБА_30 . Складала позовні заяви про розлучення та стягнення аліментів на утримання дитини. Ніяких особистих стосунків з обвинуваченим ніколи не мала, причин оговорити його не має. В той день, 26.11.2014 року ввечері їй зателефонувала ОСОБА_16 та благала про допомогу. Сказала, що її і матір побив її колишній чоловік ОСОБА_20 , що знаходиться в сусідів, а колишній чоловік зачинився в їхній квартирі і відкрити двері вони самотужки не можуть. Дуже просила викликати фахівця-ведмежатника та приїхати на допомогу, бо викликали міліцію. Також попросила взяти гроші, щоб сплатити «ведмежатнику». Вона ніколи не кидала клієнтів у біді, викликала таксі, замовила «ведмежатника» та поїхала на ОСОБА_31 жилмасив. Приїхала, приїхав і фахівець. В під`їзді побачила свою клієнтку та її матір з синцями на обличчі та з заплаканими очима. Піднялися в квартиру, фахівець відкрив двері ,вона сплатила за послуги 4100,00 гривень. Той поїхав. Вона, ОСОБА_16 , матір ОСОБА_16 ввійшли до квартири разом з працівниками міліції. В квартирі був кошмарний безлад. Битий посуд, волосся на підлозі, побитий телевізор, побитий компь`ютер на підлозі. Співробітниками міліції з кімнати було виведено колишнього чоловіка ОСОБА_16 , той був п`яний. Після чого вони зайшли в приміщення кухні, випили чаю, побалакали як далі діяти, вона(свідок) викликала собі таксі. ОСОБА_16 пропонувала вивести її (свідка) з під`їзда, але вона відмовилася і коли відчинила двері з квартири, на неї відразу накинувся, колишній чоловік клієнтки, лаяв нецензурною лайкою, вдарив в обличчя кулаком, кричав, «мені плювати, що ти адвокат . Я не боюся тебе бити і ти нічого мені не вдієш». Схватив її (свідка) за голову, став бити головою о стінку, порвав шубу. Після чого прибіг сусід зверху і ще якийсь чоловік та витягли ОСОБА_19 з квартири. Весь цей час ОСОБА_16 та її мама намагалися чинити ОСОБА_19 спротив та заважали її (свідка) бити. Але він і їм наносив удари. Відносно заподіяння побиття їй (свідка) кримінальна справа ще й досі знаходиться в органах досудового слідства. За роки її практики це відбулося вперше, вона ніколи не бачила, щоб так жорстоко могла людина чоловічого полу бити жінку.

- висновком судово-медичної експертизи № 2847-С/14 від 15.01.2015 року , згідно з яким у потерпілої ОСОБА_14 виявлені наступні тілесні ушкодження: поєднана закрита черепно - мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та травма кісток лицьового черепу у вигляді множинних уламкових переломів виличної кістки в ділянці нижньої стінки орбіти, лобного паростку, нижньомедіальної стінки гайморової пазухи та виличної дуги зі зміщенням, що не є небезпечною для життя в момент заподіяння та спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад трьох тижнів (21 календарного дня) ,які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а також заподіяні синці на голові, шиї, руках, ногах, садна на тулубі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ці ушкодження утворилися ,як мінімум від 13 ударних травматичних дій тупих твердих предметів , за винятком садна, яке утворилося за механізмом тертя - ковзання, та могли бути отримані за 6-8 діб до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень ,а також стадією загоєння садна і кольором синців. (Огляд проведено 04.12.2014 року) (арк..справи125-126)

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_14 від 28.01.2015 року з фотознімками до нього (арк.справи127-133) при проведенні якого, потерпіла в присутності понятих розповіла про механізм завдання їй ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_12 26.11.2014 року;

- висновком додаткової судово - медичної експертизи № 112-С/15 від 31.01.2015 року, згідно з яким підтверджено, що потерпілій ОСОБА_14 завдані наступні тілесні ушкодження: поєднана закрита черепно - мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та травма кісток лицьового черепу у вигляді множинних уламкових переломів виличної кістки в ділянці нижньої стінки орбіти, лобного паростку, нижньомедіальної стінки гайморової пазухи та виличної дуги зі зміщенням. Ушкодження ,які були виявлені у громадянки ОСОБА_14 на голові могли утворитися при обставинах ,на які вона посилається в ході проведення слідчого експерименту за її участі, тобто ці показання не суперечать наявним судово - медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень . Що стосується тілесних ушкоджень ,які були виявлені на інших ділянках тіла у гр.. ОСОБА_14 , то відповісти на питання при яких обставинах вони утворилися не є можливим, так як під час слідчого експерименту вона не розкриває спосіб їх спричинення та механізм утворення (арк..135-138)

- висновком судово-медичної експертизи № 2848-С/14 від 15.01.2015 року , згідно з яким у потерпілої ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці на руках та ногах, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ці ушкодження утворилися ,як мінімум від 5 ударних травматичних дій тупих твердих предметів та могли бути отриманні за 6-9 діб до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень, а також кольором синців. (Огляд проведено 04.12.2014 року) (арк..справи141-142)

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_13 від 28.01.2015 року з фотознімками до нього (арк..справи143-148) при проведенні якого, потерпіла в присутності понятих розповіла про механізм завдання їй ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_12 26.11.2014 року;

- висновком додаткової судово - медичної експертизи № 113-С/15 від 31.01.2015 року , згідно з яким підтверджено, що потерпілій ОСОБА_13 завдані наступні тілесні ушкодження: синці на руках та ногах, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_13 могли утворитися при обставинах, на які вона посилається в ході проведення слідчого експерименту за її участі, тобто ці показання не суперечать наявним судово - медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень . (арк..150-152)

Ретельно дослідивши докази кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до наступного:

У відповідності зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження ,а також достовірність чи недостовірність ,можливість чи не можливість використання інших доказів.

У відповідності з частиною 1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно до вимог ч 2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Вислухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає вказане формулювання обвинувачення доведеним та визнає ОСОБА_32 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за епізодом заподіяння тілесних ушкоджень 26.11.14 року потерпілій ОСОБА_33 , за ч 1 ст.122 КК України , тобто в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що причинило тривалий розлад здоров`я та визнає ОСОБА_32 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за епізодом заподіяння тілесних ушкоджень 26.11.14 року потерпілій ОСОБА_9 , за ч 1 ст.125 КК України , тобто в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.
Згідно з відомостями щодо особи обвинуваченого ОСОБА_12 встановлено, що він раніше засудженим не був, не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері, має постійне місце проживання, щирого каяття у скоєному кримінальному правопорушенні не проявив, перед потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вибачився тільки на стадії судових дебатів, не працює, має на утриманні неповнолітнього сина, ОСОБА_18 , 2009 року народження, який мешкає з матір`ю та бабцею (потерпілими по цьому кримінально провадженню)

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

У відповідності до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому покарання за скоєне, ураховуючи відомості про його особу, суд приходить до висновку, що подальше виправлення та перевиховання ОСОБА_12 є можливим з застосуванням до нього покарання, пов`язанного з обмеженням волі, підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст.ст.75,76 КК України судом не виявлено.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_14 , потерпілої ОСОБА_13 суд вважає частково обґрунтованим та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає доведеними належними доказами у порядку ст.128 КПК України, ст.ст.10,60 ЦПК України необхідність витрат на лікування та ремонт ушкодженого майна потерпілої ОСОБА_14 на суму 8194,84 гривень( 4100,00 гривень витрати(арк.76) на виклик фахівця-ведмежатника та 4094,84 гривень використані на придбання ліків та медичних препаратів, арк..66(частково),68-75)

Суд виключає з позовних вимог про стягнення збитків витрати потерпілої ОСОБА_17 понесені, як сплату до благодійних фондів (арк.65, частково арк..66), бо плата до цих фондів є добровільною і не може бути стягнута з обвинуваченого як збитки у зв`язку з лікуванням.

Суд вважає доведеними належними доказами у порядку ст.128 КПК України, ст.ст.10,60 ЦПК України необхідність витрат на лікування та ремонт ушкодженого майна потерпілої ОСОБА_13 на суму 568,67 гривень.

У відповідності з ст.128 КПК України, суд розглядає цивільний позов в кримінальному провадженні з вимогами Цивільно-процесуального Кодексу України.

У відповідності з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає заявлені позовні вимоги виключно в їх межах та не може вийти за заявлені межі.

В частині стягнення 2000,00 гривень на користь ОСОБА_13 на дієтичне харчування, суд вважає позовні вимоги не доведеними та такими , що задоволенню не підлягають, бо потерпіла в лікарні не знаходилася і необхідність дієтичного харчування при наявності синців на нижніх та верхніх кінцівках не вбачається з медичних рекомендацій ,які надали їй лікарі при амбулаторному лікуванні.

Що стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 30 000 ,00 гривень за цивільним позовом ОСОБА_14 та в сумі 20 000,00 гривень за цивільним позовом ОСОБА_13 , суд виходить з наступного: згідно вимог ст.. 1167 ЦК України 2003 року моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 з змінами , що внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності(в тому числі інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

Суд вважає, що кримінальним правопорушенням (злочином) дійсно заподіяно моральну шкоду позивачам за цивільним позовом в кримінальному провадженні, що привело їх до моральних страждань, порушило їх нормальні життєві зв`язки, але суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, а саме: в сумі 10 000,00 гривень на користь ОСОБА_14 та в сумі 5 000,00 гривень на користь ОСОБА_13 .

В іншій частини в задоволенні цивільного позову слід відмовити.

Ретельно дослідивши докази, які надані захисником обвинуваченого ОСОБА_34 відносно перерахування сум на особистий рахунок потерпілої ОСОБА_13 06 січня 2016 року 1200,00 гривень,03.03.2016 року -400,00 гривень та 01.04.2016 року суми 800,00 гривень, суд виходить з наступного : ці кошти дійсно перераховані, проти чого потерпіла ОСОБА_13 не заперечувала, але станом на час судового розгляду справи 06.04.2016 року останню суму 800,00 гривень не отримала і не підтвердила.

Між тим в платіжних документах не вказано призначення платежів, а при наявності заборгованості по аліментам і враховуючи пояснення обвинуваченого з цього питання ,суд не вважає за можливе зарахувати ці суми в рахунок погашення цивільного позову в кримінальному провадженні. При цьому суд враховує пояснення потерпілої ОСОБА_13 , яка вважає ці перекази саме як сплату заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина.

Речових доказів та судових витрат по справі не існує.

Керуючись ст.ст.375,376 КПК України,-

СУД УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим за ч 1 ст.122 КК України та за ч 1 ст.125 КК України та призначити йому покарання :

За ч1 ст.125 КК України 200(двісті ) годин громадських робіт;

За ч 1 ст.122 КК України 3(три) роки обмеження волі

У порядку ч.1,2 ст.70 КК України призначити ОСОБА_12 остаточно для відбування покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням 3(три) роки обмеження волі.

Обрати ОСОБА_12 запобіжний захід особисте зобов`язання, зобов`язавши не залишати місце постійного проживання та з`являтися до суду першої інстанції та Апеляційного Суду Харківської області за викликом негайно. Після набуття вироком суду законної сили зобов`язати ОСОБА_12 з`явитися в Дзержинський РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області для подальшого відбування покарання, призначеного вироком.

Цивільний позов ОСОБА_14 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування матеріального збитку, заподіяного кримінальним правопорушенням (злочином) 8194,84 гривень (тисяч вісім сто дев`яносто чотири гривень 84 копійки), стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 гривень (десять тисяч гривень копійок 00).
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_14 -відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_13 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріального збитку, заподіяного кримінальним правопорушенням (злочином) 568,67 гривень (гривень п`ятьсот шістдесят вісім 67 копійок), стягнути ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 ,00 гривень (п`ять тисяч гривень копійок 00).
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_13 -відмовити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів (тридцяти) з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку, який не набув чинності негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Головуючий, суддя ОСОБА_35

Вирок виготовлено головуючим власноруч в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_35