30.09.2016
Справа №720/886/16-к
Провадження №1-кп/720/69/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000652 від 12.12.2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 06 грудня 2015 року приблизно о 18 годині 40 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 в ході конфлікту з ОСОБА_6 умисно наніс останньому декілька ударів ногами та руками по різним частинам тіла, чим заподіяв потерпілому фізичного болю.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав частково та дав покази, що він дійсно 06.12.2015 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння попередньо взнавши, що ОСОБА_6 поширював образливі висловлювання на адресу його сестри вирішив зустрітись із останнім, для чого пішов до нього додому та кілька раз сіпнув за двохстулкові двері і вони відчинилися. Він кликав потерпілого, однак ніхто не вийшов та він не заходячи в будинок повернувся до своєї тітки ОСОБА_8 , де сів у свій автомобіль та заснув. Надалі його через деякий час розбудив потерпілий, який відкрив водійські двері та витягував за одежу його з машини. ОСОБА_6 почав з ним сварку та втікав від нього до освітленої ділянки вулиці, де розташовані відеокамери. Між ними зав`язалася сутичка, в ході якої він намагався завдати ударів потерпілому, однак не пам`ятає чи вони досягали своєї цілі. Свідками даних подій була ОСОБА_9 , тітка ОСОБА_8 та його батько. Доньку потерпілого він не бив. Куртку ОСОБА_6 він не брав, однак на наступний день її знайшли у його тітки та віддали потерпілому, про наявні гроші в куртці йому також нічого не відомо. Двері він хотів відремонтувати потерпілому самостійно, однак той говорив, щоб він йому поставив нові металопластикові. Просить суворо його не карати. Цивільний позов не визнає.

Потерпілий в суді дав покази, що він був в гостях у тещі та коли їхав додому в автобусі дав своїй доньці ОСОБА_10 триста гривень, а в гаманці ще залишилося дві тисячі гривень та п`ятдесят євро, які він поклав у зовнішню кишеню своєї червоної куртки. Коли він приїхав додому в с.Магала Новоселицького району біля 18 години, то вхідні двері будинку були відкриті і він подзвонив сусіду ОСОБА_11 , який сказав, що в нього вдома був ОСОБА_4 . Тоді він пішов до ОСОБА_12 де побачив в автомобілі обвинуваченого. Останній вийшов до нього і почав кричати чому він його сестру обзивав. Тоді він почав іти звідти, а ОСОБА_4 , вдарив його дочку по руці, а в подальшому бив його по лицю та по руці, однак синців не було, а він відчув лише сильний фізичний біль. Весь цей час його дочка ОСОБА_13 була поруч із ним. В ході сутички він залишив свою куртку на паркані. На наступний день, коли він повідомив у правоохоронні органи куртку йому приніс батько обвинуваченого, однак там грошей не було. Його вхідні двері в будинок є двохстулковими, вони були до того дня справні, а після вказаних подій завіс на правій стороні був трохи вирваний та появилася тріщина у коробці. В поліцію він звернувся 08 грудня 2015 року із заявою про його побиття та те що двері поламані. В той день він випив кілька раз по двадцять п`ять грам горілки. Через кілька днів після конфлікту він звертався у Чернівецьку обласну лікарню із донькою ОСОБА_13 до лікаря невропатолога та в Новоселицю до психолога, оскільки донька стала дуже боятися. Поламані двері були уживані, оскільки він їх взяв у сусідки, а коробка залишилася стара. Поломана була лише права половина і коробка, а ліва нормальна. В даний час двері він відремонтував самостійно. Цивільний позов підтримує, просить покарати обвинуваченого більш суворо, ніж просив прокурор.

З показів неповнолітнього свідка ОСОБА_14 було встановлено, що вона являється рідною донькою потерпілого, та коли вона із батьком приїхала додому, то вхідні двері були відчинені та трохи нахилені. Тоді вони разом пішли до бабусі, де на зустріч їм вийшов обвинувачений, та батько побіг, а ОСОБА_15 вслід за ним. В ході сутички обвинувачений повалив батька на землю і став бити ногами. В подальшому батько піднявся та почав тікати, а ОСОБА_4 схопив за капюшон куртки і остання залишилася на паркані. Потім до них підійшла бабуся ОСОБА_16 , яка розійняла їх і вони пішли додому. Під час бійки вона була біля воріт, а обвинувачений вдарив її по руці коли опускав свою руку. Її тато не бив того чоловіка. Вона не бачила хто забрав куртку з паркану. Вона була в лікарів в ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , оскільки з того часу боялася бути сама вдома.

Свідок ОСОБА_8 в суді дала покази, що вона є тіткою обвинуваченого і сусідкою потерпілого. 06.12.2015 року в неї вдома був її брат ОСОБА_19 , а племінник пішов в магазин, повернувшись звідки випив небагато горілки та пішов до ОСОБА_6 , оскільки останній поширював про його сестру погані чутки. Через деякий час він повернувся, оскільки потерпілого не було вдома та заснув в своєму автомобілі. В продовж п`ятнадцяти хвилин до неї прийшов ОСОБА_6 із дочкою та, пройшовши повз неї та її брата, пішов на подвір`я, а потім повернувся та побачив обвинуваченого, який спав. Вона йому сказала, щоб він йшов додому, однак потерпілий її не послухав та відкрив двері автомобіля і почав сварку з ОСОБА_20 . В ході конфлікту обвинувачений вдарив ОСОБА_6 двічі ногою по нозі. Вона попереджала потерпілого, що племінник п`яний, однак останній її не послухав, оскільки також був випивший. Куртка потерпілого впала на землю та її брат підняв її та відніс до неї на подвір`я. На наступний день вона принесла вказану курку до магазину де її в присутності працівників поліції забрав ОСОБА_6 , який сказав, що в ній було 50 євро та 3 тисяч гривень.

Свідок ОСОБА_21 в суді дав покази, що він є рідним батьком обвинуваченого. Йому відомо, що потерпілий поширював неправдиву інформацію про його доньку, яка перебуває в Італії. 06.12.2015 року про це в магазині взнав також його син ОСОБА_22 . Після цього син пішов до потерпілого, однак того не було вдома та він повернувся назад до його сестри ОСОБА_8 , де заснув в своєму автомобілі. Через двадцять хвилин, в той час коли він стояв із сестрою на вулиці до них прибіг ОСОБА_6 , який побачивши ОСОБА_20 в машині відкрив двері та почав кричати. В результаті цього його син із потерпілим почали сіпатися. Він бачив як наносилися удари з боку ОСОБА_20 руками та ногами по ОСОБА_6 , а також з іншого боку по обвинуваченому. Жодних ударів по доньці потерпілого його син не наносив. Він забрав з дороги куртку потерпілого та положив сестрі на крісло, а на другий день віддав її ОСОБА_6 , який заявив, що в ній було 50 євро, а на наступний день повідомив, що ще 2 тисячі гривень.

Свідок ОСОБА_10 в суді дала покази, що являється дочкою потерпілого, та їй відомо, що в той день вона зустрілася з батьком в м.Чернівці та останній дав їй 300 гривень, а ввечері подзвонив що до нього додому хтось заліз та вкрали куртку. Вона приїхала в той же день біля 22 години до батька та бачила як сестра плакала та вона її заспокоїла. Вона бачила вхідні двері, в яких внизу була невелика тріщина коробки та трохи виліз завіс, однак в даний час батько відремонтував двері та вони закриваються. В батька в гаманці були ще якісь гроші, але скільки і чи там були іноземна валюта не знає.

З висновків судово-медичних експертиз потерпілого від 11.12.2015 року та 27.04.2016 року встановлено, що на його тілі жодних тілесних ушкоджень не виявлено.

З протоколу добровільної видачі від 23.12.2015 року встановлено, що ОСОБА_6 видав оптичний диск на якому наявні записи відеокамер конфлікту між потерпілим та обвинуваченим.

З переглянутого в ході судового засідання оптичного диска марки АNV 16Х DWD-R виявлено три файли із записами відеокамер подій за період 06.12.2015 року з 18 години 40 хвилин до 18 години 45 хвилин, де обвинувачений та потерпілий впізнали себе, та обвинувачений підтвердив факти нанесення ним ударів в сторону потерпілого.

З довідки лікаря ОСОБА_23 від 05.02.2016 року встановлено, що ОСОБА_14 оглядалася дитячим психіатром в зв`язку з порушенням сну з страхом залишитися на самоті, оскільки злякалася чужого чоловіка який вліз в будинок.

З довідок лікаря ОСОБА_24 від 10.12.2015 року та 03.02.2016 року встановлено, що ОСОБА_14 оглядалася неврологом в зв`язку з неспокійним сном, частим пробудженням, та страхом залишитися на самоті, оскільки злякалася чужого чоловіка, який вліз в будинок, лікування практично без ефекту.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ст.126 ч.1 КК України як умисне завдання побоїв які спричинили фізичний біль і не спричинили тілесні ушкодження.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина доведена в суді показами потерпілого та свідків.

Так, з показів потерпілого було встановлено, що ОСОБА_4 завдавав йому удари руками та ногами по тілу, внаслідок чого він відчув сильну фізичну біль, однак тілесних ушкоджень не залишилося. Вказані покази суд приймає за правдиві, оскільки вони підтверджуються показами інших свідків, зокрема ОСОБА_14 , ОСОБА_25 та ОСОБА_21 , які підтвердили в суді, що удари з боку обвинуваченого в сторону потерпілого були завдані. Крім того, вказані обставини підтверджені відеозаписом камери спостереження від 06.12.2015 року. Оскільки і сам обвинувачений визнає факт наявності ударів, однак під час одного допиту пояснює, що він допускає можливість нанесення ударів по тілу потерпілого, а під час іншого говорить, що він бив, однак його удари не досягали цілі, то суд вважає зміну його показів в суді обраним ним способом захисту з метою ухилення від відповідальності. Таким чином, на підставі вищевикладених доказів в своїй сукупності, суд приходить до висновку, що 06 грудня 2015 року приблизно о 18 годині 40 хвилин в АДРЕСА_2 мав місце факт нанесення побоїв обвинуваченим по тілу потерпілого, які спричинили фізичний біль, однак не спричинили тілесні ушкодження, оскільки з висновків СМЕ на тілі ОСОБА_6 їх виявлено не було.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, поведінку та думку потерпілого.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає молодий вік обвинуваченого.

Щодо даних про особу обвинуваченого, то він посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, одружений.

З врахуванням даних про особу, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, думки та поведінки потерпілого, поведінки обвинуваченого після скоєння злочину, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання у виді громадських робіт, які є необхідними і будуть достатніми для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди слід залишити без розгляду, оскільки відповідно до ст.128 КПК України такий позов може бути пред`явлений особою, якій кримінальним правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду до обвинуваченого. Оскільки з обвинувального акту не вбачається того, що ОСОБА_4 обвинувачується в крадіжці грошей з гаманця, пошкодженні дверей, то відповідно такий позов не може бути розглянутий в порядку кримінального судочинства, що не позбавляє права потерпілого пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Сам факт наявності вини обвинуваченого у спричиненні потерпілому моральної шкоди в силу ч.2 ст.1167 ЦК України доведенню не підлягає, оскільки вона відшкодовується незалежно від вини особи у зв`язку із заподіянням ушкодження здоров`ю. Факт ушкодження здоров`я ОСОБА_6 доведено в ході судового слідства. Таким чином, з врахуванням принципів розумного, виваженого та справедливого відшкодування моральної шкоди та матеріального стану як обвинуваченого, так і потерпілого суд визначає її розмір в 3000 гривень.

Керуючись ст.ст.128, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді шістдесят годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. В задоволенні інших вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: