Справа № 509/1372/16-к
УХВАЛА
16 квітня 2016 року смт Овідіополь

Слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання старшого слідчого Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Покровка Любашівського району Одеської області, громадянину України, із середньою освітою, офіційно не працюючому, прибуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючому на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, маючи за мету заволодіння чужим майном, вступив в попередню домовленість зі своїми знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в ході якої розробили план спільних дій, направлених на особисте збагачення шляхом скоєння крадіжки. Скориставшись тим, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 працювали вантажниками в контейнерах №№ НОМЕР_1 , які розташовані в 2-му ряду на вул. Блакитній 3-го контейнерного майданчику території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Авангард, вул. Базова 20, та мали вільний доступ до ключів від замків вказаних контейнерів, вони виробили їх дублікати. Згідно зі спільно розробленим планом, крадіжку мали скоювати ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 після закінчення робочого дня на ринку. Викрадене майно мали перевезти на наявних вантажних візках до контейнеру № НОМЕР_2 , в якому роздрібну торгівлю жіночими та чоловічими валізами здійснював ОСОБА_9 , та який розташовано на відстані 80метрів від контейнерів №№1556-1557 на вул. Блакитній 3-го контейнерного майданчику ТОВ «Промтоварний ринок».

13.04.2016, біля 17год. 00хв., більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 підійшли до контейнерів №№1556-1557 на вул. Блакитній 3-го контейнерного майданчику, та скориставшись відсутністю сторонніх осіб, відкрили замки вказаних контейнерів наявними дублікатами ключів, після чого незаконного проникли в них.

Діючі з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 таємно викрали з контейнерів АДРЕСА_2 контейнерного майданчику майданчику чоловічі валізи фірм «Langsa» та «Polo», в кількості 723 одиниць, жіночі валізи фірм «Ronaer», «Erdo», та «Boliford» в кількості 264 одиниці, загальна вартість яких, згідно показів потерпілої ОСОБА_12 , складає 155280 гривень. Викрадене майно ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 перевезли в контейнер № НОМЕР_2 на вул. Блакитна 3-го контейнерного майданчику, для подальшої реалізації, заподіявши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 155280 гривень.

Злочинними діями ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 нанесли матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_12 , згідно її показів, на загальну суму 155280 гривень, що перевищує в 225,3 раз неоподатковуваний мінімум доходів громадян (155280/689=225,3), і являється значною.

За даним фактом слідчим було порушене кримінальне провадження, яке 13.04.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000059.

13.04.2016 року о 18-30 годині ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України та 14.04.2016 року йому повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просять суд його задовольнити, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, скоїти нове правопорушення, а також впливати на потерпілих та свідків, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання слідчого заперечують, просять у його задоволенні відмовити, вважаючи, що слідчим та прокурором не доведені наявність перелічених ризиків, вважають, що слідчим та прокурором також не доведено наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, просять обрати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Заслухавши пояснення слідчого та прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши додані до клопотання докази, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органі досудового розслідування та/або суду;

2)знищити,сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний,обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стаття 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як зазначено у ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Крім того, звертаю увагу на практику Європейського суду з прав людини з питань застосування запобіжного заходу тримання під вартою.

По справі Єлоєв проти України (справа № 1 7283/02, рішення від 06 листопада 2008 року), судом зазначено, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого (п.60)

По справі Белевитський проти Росії (справа № 72967/01, рішення від 01 березня 2007 року) судом зазначено, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 111-112)

По справі Алєксандер Макаров проти Росії (справа № 15217/07, рішення від 12 березня 2009 року) судом зазначено, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

По справі Бойченко проти Молдови (справа № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року) судом зазначено, що одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказування підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою.

По справі Мамедова проти Росії (справа № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) судом зазначено, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як зазначено у ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст.194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням особи підозрюваного, а само того, що підозрюваний перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, вважаю, що слідчим та прокурором жодним чином не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, в зв`язку з чим вважаю необхідним у задоволенні клопотання відмовити, застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.177, 178, 179, 181, 193-194 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 відмовити.

Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до слідчого за першою вимогою;

- не відлучатись із місця проживання ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до нього буде застосовано більш жорсткий запобіжний захід та до нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання підозрюваним ОСОБА_6 покласти на слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до палати по кримінальним справам апеляційного суду Одеської області на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1