АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №613/39/13-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/1983/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА
Іменем України
18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 23.06.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суд звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрив.

В апеляційній скарзі потерпіла просить вищезазначену ухвалу скасувати оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Крім того, апелянт вважає, що ОСОБА_8 скоїв злочин передбачений ч.3 ст.135 КК України.
Вислухав доповідь головуючого, заслухавши прокурора та сторони захисту в підтримку рішення районного суду, дослідивши доводи і перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК України, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Згідно п.8 тієї ж постанови особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується доказами дослідженими у встановленому порядку в суді першої інстанції і наведених в ухвалі суду (т.3 а.с.108-111).

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що сукупність досліджених доказів свідчать про те, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Як встановив суд, ці дії мали місце близько 23год. 00хв. 03.03.2011р. та з того часу минуло більше 5 років встановлених п.3 ч.1 ст.49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Поряд з цим, межі судового розгляду встановлені ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Звідси, згідно чинного законодавства, суд позбавлений можливості перевірити аргументи потерпілої з приводу вчинення злочину ОСОБА_8 передбаченого ч.3 ст.135 КК України оскільки ці доводи виходять за межі судового розгляду даного кримінального провадження.

Отже колегія суддів находить, що доводи апеляції є безпідставними, а ухвала суду правомірною.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення, а ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 23.06.2016р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий
Судді