Справа № 175/2548/16-к
Провадження № 1-кс/175/618/16
У Х В А Л А

04 липня 2016 року смт. Слобожанське

Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши погоджене з прокурором місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області клопотання слідчого Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про тимчасовий доступ до речей, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 13 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000955, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Слідчий Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про тимчасовий доступ до речей.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначив, що в період часу з 12.09.2015 року по 10.03.2016 року, маловідомий чоловік на ім`я ОСОБА_2 , шляхом зловживання довірою гр. ОСОБА_3 , заволодів автомобілем марки «Мерседес МС 350» д/н НОМЕР_1 2013 року випуску.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_3 , було встановлено, що 12.09.2015 року в соціальній мережі потерпіла познайомилася з чоловіком на ім?я ОСОБА_4 який представився учасником АТО зі званням полковника, який начебто знаходиться на лікуванні після поранення в воєнному госпіталі у м. Львів з котрим потерпіла спілкувалась в телефонному режимі та одного разу зв`язувалася по «скайпі», обличчя впізнати зможе, вказаний зв`язок тривав до 29.12.2015 року.

За час їхнього спілкування від нього надходили квіти та коштовні подарунки. Близько 14.09 2015 року ОСОБА_3 розповіла ОСОБА_2 що звільнила свого водія на що він мені порадив свого водія так як він зараз без роботи, тому що ОСОБА_2 поранений знаходиться в госпіталі. На його пропозицію вона погодилась.

17.09.2015 року потерпіла приїхала до автовокзалу м. Дніпропетровськ куди приїхав чоловік на ім?я ОСОБА_5 (близько 27-28 років), якого вона зустріла та поселила до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з його слів він приїхав з м. Кременчук, коли вони їхали то вони зупинилися біля банкомату « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 зняв грошові кошти, це відбувалося близько 21:00 годин. Наступного дня він приступив до своїх обов`язків, в якості водія.

ОСОБА_5 працював період часу з 17.09.2015 року по 25.09.2015 року, на передодні подзвонив ОСОБА_2 , та повідомив, що у нього є для потерпілої сюрприз, а саме: путівка до Єгипту. Після чого ОСОБА_3 під`їхала до туристичного агентства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та забрала путівку.

Далі водій ОСОБА_5 відвіз потерпілу до аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Київської області, на її автомобілі Mercedes-Benz ML 350 Blue TEC 4Matic W166 WDC1660241A138529 д/з НОМЕР_2 та після прильоту ОСОБА_5 мав її зустріти. 25.09.2015 року ОСОБА_3 полетіла до Єгипту на сім днів. В автомобілі залишилися її документи, оригінал паспорту громадянки України, технічний паспорт на її вищевказаний автомобіль. Автомобіль і документи вона залишила спокійно, так як цілком довіряла ОСОБА_6 і ОСОБА_2 .

02.10.2015 року ОСОБА_3 повернулася до України вона з ОСОБА_2 та водієм ОСОБА_6 мали зустрітись в аеропорту «Борисполь» Київської області, та разом поїхати до Дніпропетровська.

На момент відпочинку в Єгипті вона постійно в телефонному режимі розмовляла з ОСОБА_2 . 30.09.2015 року їй телефонує ОСОБА_2 та повідомляє, що в нього проблеми. Ніби то в кафе напали на водія ОСОБА_6 , та заступаючись за ОСОБА_6 , ОСОБА_2 ранив зі свого іменного пістолету чоловіка який на них напав, та той помер не доїхавши до лікарні, а він з своїм водієм знаходяться в розшуку, так як вони були на її автомобілі то на деякий час його треба також заховати, щоб до потерпілої не виникало питань. Так як ОСОБА_3 повністю довіряла ОСОБА_2 , будь яких сумнівів у правдивості його слів у неї не виникло.

Після чого він просив у ОСОБА_3 матеріальну допомогу на адвокатів та для відшкодування моральної шкоди родичам чоловіка якого він застрелив.

28.10.2016 року потерпіла переслала 85000 грн. на ім?я ОСОБА_7 (на карту ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_3 ), як він їй пояснив, що це помічник його адвоката.

20.11.2015 року ОСОБА_2 у потерпілої знову попросив грошові кошти, для вирішення питання, по автомобілю, а саме зняти його з арешту, та на послуги адвоката, вона надіслала платіж, знову на ім?я ОСОБА_8 215000 гнр. (на карту ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_4 ). Коли вона намагалася вияснити про цю особу, то в соц. мережі вказується що вона працює в пенітенціарній службі.

29.12.2015 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 написав смс повідомлення останній раз, в якому було вказано, що він їде до неї в м. Дніпропетровськ, що у нього все владналося.

Також від потерпілої ОСОБА_3 , надійшла про те, що вона просить долучити до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, другий екземпляр ключа від замка запалювання двигуна на вказаний транспортний засіб, так як вона купуючи вищевказаний автомобіль до нього додатково додавався другий екземпляр ключа.

Відповідно відповіді регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області на запи(VIN) т, було встановлено, що 29.09.2015 року автомобіль марки Mercedes-Benz ML 350 Blue TEC 4Matic, номер кузова (VIN) - НОМЕР_5 з номерним знаком НОМЕР_6 , було перереєстровано на громадянку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Реєстрація автомобіля відбулася на підставі довідки-рахунку ААЕ № 587047 від 28.09.2015 ВРЕР-1 УДАІ в м. Київ (8001).

Досудовим слідством, встановлено, що момент першої реєстрації та зняття з обліку вищевказаного автомобіля ОСОБА_3 , знаходилася за кордоном.

Клопотання полягає у необхідності надання тимчасового доступу до речей і документів шляхом отримання інформації в регіональному ІНФОРМАЦІЯ_6 : заяв, копій документів, протоколів огляду транспортного засобу, бланків та інших документів, які оформлювались на наступні автомобілі:

- автомобіль марки Mercedes-Benz ML 350 Blue TEC 4Matic, номер кузова (VIN) - НОМЕР_5 з номерним знаком НОМЕР_6 , реєстрація автомобіля відбулася на підставі довідки-рахунку ААЕ № 587047 від 28.09.2015, яка була оформлена в ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 . 30.09.2015 вказаний транспортний засіб був знятий з обліку для реалізації.

Заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документі перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

За змістом вказаної процесуальної норми надання розпорядження щодо вилучення речей і документів можливе лише за умови доведення стороною кримінального провадження існування реальної загрози зміни або знищення документів. Переконливих доказів на користь існування такої загрози слідчим у клопотання не наведено.

Відповідно до вимог п.п. 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотання слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 160 КПК України, в клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів крім іншого, зазначаються, речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що застосування заходів процесуального примусу мають винятковий характер, такі можуть застосовуватися лише у разі відмови особи, залученої до сфери кримінального провадження, добровільно виконати свій процесуальний обов`язок. З цього випливає висновок про те, що застосуванню процесуального примусу, в тому числі і надання тимчасового доступу до речей та документів, має передувати пропозиція виконати вимогу закону.

Враховуючи те, що суду не надано доводів відмови володільця надати слідчому доступ до речей, вказаних в клопотанні, беручи до уваги те, що клопотання не відповідає вимогам КПК України, оскільки в клопотанні слідчий не надав значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, не довів неможливість іншим способом довести зазначених в клопотанні обставин, не зазначив доказів на підтвердження неможливості отримання речей та документів без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Крім того відповідно до вимог ст. 164 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено: прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів. При цьому в клопотанні слідчим не вказано кому саме слідчий суддя має надати право тимчасового доступу.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.ст. 132, 160, 163 КПК України, тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 159-166 КПК України,

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про тимчасовий доступ до речей відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про тимчасовий доступ та вилучення речей оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1