Справа № 755/8123/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0015407 та додані до нього матеріали відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
12.06.2014 року вироком Вінницького міського суду за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
04.11.2015 року вироком Вінницького міського суду за ч.2 ст.185 КК України до трьох місяців арешту, звільнився 28.04.2016 року по відбуттю строку покарання,
В С Т А Н О В И В:
17.05.2016 року слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0015407 відносно ОСОБА_5 .
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 08 жовтня 2015 року, о 15 годині 25 хвилин, ОСОБА_5 зайшов до приміщення магазину «Остін», який розташований в торгівельному центрі «Скаймол» по просп.Ватутіна, 2-т, в м.Києві з метою придбання одягу. Пройшовши в торговельний зал, ОСОБА_5 помітив на вітрині вищевказаного магазину чоловічу куртку, на придбання якої в останнього не вистачало коштів, та у нього виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме чоловічих светрів, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_5 взяв з вітрини два чолові светри, вартістю 540 гривень 83 копійки кожний, а всього загальною вартістю 1081 гривень 66 копійок. Після чого, ОСОБА_5 бажаючи приховати скоєний злочин, з метою безперешкодного виходу з магазину викрадені светри поклав в заздалегідь підготовлену чоловічу сумку, середина якої обгорнута фольгова ним матеріалом.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, не розрахувавшись за светри, вийшов через сигнальні рамки з приміщення магазину ТОВ «Остін», тобто виконав усі дії які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як він відразу був затриманий працівниками ТОВ «Остін».

В подальшому охорона ТОВ «Остін» виявила у ОСОБА_5 викрадені светри в кількості 2 штук.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.10.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 08.10.2015, речовими доками по справі та іншими доказами в їх сукупності.

30.11.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

04.01.2016 року ОСОБА_5 було оголошено в розшук та досудове розслідування по кримінальному провадженню було зупинено на підставі п.2. ч.1 ст.280 КПК України.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, раніше судимий за умисний злочин, за який на даний час має не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, офіційно не працевлаштований, а отже не має стабільного джерела прибутків, відповідно свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, у зв`язку з чим може продовжити злочинну діяльність, а також переховуватись від органів досудового розслідування, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даним ризикам, слідство приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав своє клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні допустимими доказами.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив суд не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосувати інший домашній арешт.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, доводи прокурора, а також дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судом було встановлено, що 08.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України (кримінальне провадження №0015407) .
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис підозрюваного щодо вручення йому копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.

В порядку ст.208 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 не затримувався.

30.11.2015 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.10.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 08.10.2015 року, іншими дослідженим судом матеріалами кримінального провадження.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, має постійне місце проживання у м.Вінниці, неофіційно працює, з моменту звільнення з місць позбавлення волі (28.04.2016 року) до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Також прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Крім того, слідчим та прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язанного з позбавленням волі, ОСОБА_5 буде ухилятись від слідства та суду. Невизнання вини та відмова давати показання таким не може вважатись, оскільки це є правом підозрюваного та на останнього не покладено обов`язок доказування вини.
Твердження прокурора та слідчого про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський суд зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Також у Рішенні Європейського суду у справі «Мюллер проти Франції» 21802/93 від 17 березня 1997 року зазначено: «щодо небезпеки вчинення нових злочинів, то посилання на минуле особи не може бути достатнім для обґрунтування відмови в звільненні».
При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.17 рішення ЄСПЛ від 02 серпня 2001 року у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої з огляду на їхній вплив та спосіб виконання, обидва застосовані … запобіжні заходи тримання під вартою у в`язниці і домашній арешт були позбавленням волі за змістом підпункту (с) пункту 1 Статті 5 Конвенції.
Окрім цього, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має постійне місце проживання, міцність його соціальних зв`язків, обставини скоєння кримінального правопорушення, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотанні.

За вищевказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.
На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись, ст.ст.3, 176-178, 181, 183-184, 194-196, 198, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0015407 відносно ОСОБА_5 відмовити повністю.
Застосувати з метою встановлення обставин кримінального правопорушення до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з перебуванням останнього за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, по 16 липня 2016 року включно, без застосування електронних засобів контролю.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати у період з 21-00 години до 06-00 години наступного дня місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.
Виконання ухвали доручити співробітникам Вінницького відділу поліції ГУ Національної поліції у Вінницькій області. Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні об 11-30 годині 20 травня 2016 року.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м.Києва.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м. Києва ОСОБА_1