Справа № 300/5/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.06.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі- ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 квітня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
Даною ухвалою суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 ,обвинуваченого за ч.1 ст.296 КК України, повернуто прокурору Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 із-за його невідповідності вимогам ст.291 КПК України для усунення виявлених недоліків.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 12 жовтня 2015 року близько 15-ої години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину «АВС» в с.Скотарське, 92 Воловецького району, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, затіяв сварку з продавцем вказаного магазину ОСОБА_8 та відвідувачем ОСОБА_9 , після чого, на подвір`ї біля приміщення магазину продовжуючи хуліганські дії, наніс декілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_9 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я у вигляді синця лівого плеча. Крім цього, в ході бійки ОСОБА_7 пошкодив скло на вікні даного магазину, внаслідок чого нормальна робота магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на деякий час була призупинена.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України.
В ухвалі суду зазначено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому неправильно викладені фактичні обставини злочину та відсутнє формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 , чим порушено його право на захист. На думку суду першої інстанції, обвинувальний акт також містить істотні суперечності щодо кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення особливої зухвалості дій, що інкриміновані ОСОБА_7 . Крім того в порушення п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить відомостей про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в тому числі і відомостей про завдання злочином потерпілому ОСОБА_10 будь-якої шкоди. Крім того, в ухвалі суду як на невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам закону вказано про відсутність в ньому застереження підпису особи, яка внесла дані щодо дати його складання рукописним, а не друкованим шрифтом та зазначено в анкетних даних обвинуваченого відомості про попередні судимості, які на думку суду першої інстанції, не мають правового значення. Зазначені порушення, допущені при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_7 на думку суду не дають можливості призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд вийшов за межі повноважень, передбачених ст.314 КПК України, дав оцінку обставинам, які мають з`ясовуватись в процесі судового розгляду та безпідставно повернув обвинувальний акт, який складений у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України. Прокурор також зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.2 ст.314 КПК України провів підготовче судове засідання без участі потерпілих, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання. Також вказує на те, що в судовому засіданні захисник участі не приймав, натомість вступна частина ухвали суду від 21.04.2016 року містить дані про участь в судовому засіданні захисника ОСОБА_11 . Крім того, на думку прокурора, не зазначення в судовому рішенні строку усунення недоліків обвинувального акту щодо ОСОБА_7 являє собою порушення судом першої інстанції, принципу розумності строків. Помилковим прокурор вважає і висновок суду про те, що зазначення в обвинувальному акті його дати складання рукописним шрифтом (не друкованим способом) не є підставою для його повернення прокурору, оскільки такі вимоги не регламентовані КПК України, а дані про попередні судимості обвинуваченого,які не зняті, не погашені, є даними, що характеризують його особу, мають правове значення і такі зазначені у відповідності до вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а подану, апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до процесуальних обов`язків, зазначених у ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Вимоги до обвинувального акту встановлені статтею 291 КПК України.
Відповідно до вимог вказаної статті обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, даний обвинувальний акт не відповідає вищевказаним вимогам закону.
Так, як правильно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а містить лише виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких оголошено підозру ОСОБА_7 проте, формулювання обвинувачення, яке згідно вимог ст..291 КПК України викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в акті не зазначено, у зв`язку з чим, твердження суду в цій частині колегія суддів вважає обґрунтованими.
В обвинувальному акті також зазначено, що потерпілим у справі є ОСОБА_10 . Однак, із обставин події злочину, які викладено в акті, не вбачається яка шкода заподіяна потерпілому ОСОБА_10 та якими діями ОСОБА_7 .
Доводи прокурора про перевищення судом своїх повноважень у підготовчому засіданні, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки суд не вирішував питання про кваліфікацію дій обвинуваченого, а лише перевірив чи відповідає викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення вимогам кримінального закону, зокрема, чи містить це обвинувачення виклад як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань . Згідно ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Цим вимогам обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає не в повній мірі.
Вищезазначене є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору та спростовує доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині.
Колегія суддів вважає безпідставними і посилання прокурора на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.2 ст.314 КПК України провів підготовче судове засідання у відсутності потерпілих, оскільки таке тлумачення прокурором обов`язку суду приймати рішення, передбачені п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, за обов`язкової участі потерпілих є невірним. Кримінальним процесуальним законом чітко визначено право приймати участь сторони кримінального провадження в судовому засіданні, в тому числі обвинуваченого та обов`язок суду здійснювати судовий розгляд з обов`язковою участю сторін кримінального провадження лише при судовому розгляді провадження (ст..318 КПК України). До того ж, із матеріалів провадження видно, що потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого судового засідання кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .
Посилання прокурора в апеляції на обставини, викладені в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2015 року у іншому кримінальному провадженні не можуть братись до уваги, оскільки таке рішення не має для суду, що розглядає справу, преюдиціального значення.
Твердження прокурора про незазначення в судовому рішенні строку усунення недоліків обвинувального акту щодо ОСОБА_7 колегія суддів також вважає безпідставним. Це не впливає на законність та обґрунтованість судового рішення.
Зазначення ж у вступній частині ухвали суду від 21.04.2016 року даних про участь в судовому засіданні захисника ОСОБА_11 , колегія суддів вважає технічною помилкою, яка не може вплинути на обґрунтованість прийнятого рішення.
Разом з тим є слушними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відсутність в обвинувальному акті застереження особи, яка рукописним шрифтом внесла дані щодо дати його складання, не може бути підставою для повернення акту прокурору, оскільки даний обвинувальний акт складений і підписаний особисто прокурором відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , яким і поставлена дата, а не слідчим. Більше того, проставлення дати складаеея обвинувального акту не суперечить вимогам п.9 ч.2 ст.291 КПК України, адже жодних виправлень не містить, а отже не потребує застережень.
В той же час зазначення в обвинувальному акті даних про попередні судимості обвинуваченого, які не зняті і не погашені, мають правове значення, тому в цій частині посилання суду в ухвалі на їх виключення із обвинувального акта, є невірним.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін із виключенням з її мотивувальної частини посилання на необхідність зазначення прокурором в обвинувальному акті застереження про внесення рукописним шрифтом дати його складання та виключення з анкетних даних відомостей про попередні судимості обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Виключити з мотивувальної частини ухвали суду посилання на необхідність зазначення прокурором в обвинувальному акті застереження про внесення рукописним шрифтом дати його складання та виключення з анкетних даних відомостей про попередні судимості обвинуваченого.
Ухвала набирає чинності з дня оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: