Справа № 405/3509/16-к

28 квітня 2016 року м. Кіровоград
слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
В обґрунтування клопотання послався на те, що до прокуратури м. Кіровограда надійшла заява мешканця м.Кіровоград ОСОБА_3 щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме службовими особами ГУ Національної поліції в Кіровоградській області, які зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, сприяють останнім у незаконному збуті спиртовмісних товарів та речовин на території Кіровоградської, Дніпропетровської та Житомирської областей.
В клопотанні стверджується про наявність передбачених законом підстав для його задоволення.
Під час розгляду клопотання слідчий його підтримав.
Володілець тимчасово вилученого майна до суду не з`явився, належно та завчасно повідомлявся про дату, час і місце розгляду клопотання, що відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
З`ясувавши думку слідчого, вивчивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За вимогами ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 на час розгляду позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном, а тому слідчий суддя вважає таке майно тимчасово вилученим та розглядає дане клопотання в порядку абз.1 ч.5 ст.171 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Враховуючи, що матеріалами клопотання доведено сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені речі є доказом злочину, слідчий суддя вважає необхідним його задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -
клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1