Справа № 545/3370/16-к
Провадження № 1-в/545/1414/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2016 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області спільне подання Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України.

Засудженого: 17.03.2015 року Рокитнянським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 289 ч. 2, 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

у с т а н о в и в:

Адміністрація Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування щодо засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 1/2 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що засуджений ОСОБА_4 за час відбуття покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці; вважає, що до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання.

Засуджений ОСОБА_4 та представник адміністрації Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, подання підтримали та просили задовольнити.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Рокитнянським районним судом Київської області від 17.03.2015 року за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 289 ч. 2, 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням, ОСОБА_4 відбув більше 1/2 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, за час відбуття покарання засуджений ОСОБА_4 мав 2 стягнення, зокрема поміщення в карцер на 10 діб, які на момент звернення до суду погашені.

Також щодо засудженого ОСОБА_4 застосовано 2 заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Як вбачається з характеристик засудженого, які знаходяться в матеріалах особової справи, та, зокрема, від 12.02.2016 року (с.67), ОСОБА_4 характеризується посередньо; не довів своє виправлення. Крім того, згідно з протоколом № 4 від 12.02.2016 року комісією установи постановлено відмовити в зміні умов тримання як такому, що не стає на шлях виправлення.

Проте характеристика від 18.08.2016 року на засудженого ОСОБА_4 є виключно позитивною.

З матеріалів особової справи вбачається, що заохочення застосовувалось до засудженого за сумлінну поведінку і ставлення до праці лише один раз, що може свідчити про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні спільного подання Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1