Справа № 442/2193/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/565/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі,
в с т а н о в и л а :

цією ухвалою заяву засудженого ОСОБА_7 задоволено та звільнено ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 2 місяці 6 днів.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Покликається на те, що ухвала суду не відповідає матеріалам справи та суперечить вимогам ст. 81 КК України. Зазначає, що ОСОБА_7 з 15 серпня 2006 року відбуває покарання в Дрогобицькій ВК № 40 Львівської області. За час відбування покарання характеризується наступним чином: допустив 6 порушень режиму тримання, за що 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи 10 разів заохочувався, з яких останній раз лише 7 липня 2014 року. 18 червня 2013 року за зберігання заборонених предметів ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. В подальшому ОСОБА_7 лише 3 січня 2014 року та 7 липня 2014 року заохочено у вигляді подяки. За період 2015-2016 років ОСОБА_7 не заохочувався.
Наведені обставини вказують на те, що така поведінка засудженого свідчить про те, що він, у разі його звільнення, не спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя та в цілому свідчить, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення поведінкою та ставленням до праці.
В запереченні на апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2016 року відносно нього залишити без змін, покликаючись на її законність та обгрунтованість. Вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою. Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, засудженого - про законність та обгрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.
Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2006 року ОСОБА_7 засуджений за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 357, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2016 року до ОСОБА_7 застосовано ч.5 ст. 72 КК України, якою останньому зараховано строк попереднього ув`язнення з 30.05.2005 року по 25.05.2006 року у відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання, суд покликався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув більше 3/4 строку покарання.
Зазначив, що, вирішуючи питання, чи довів засуджений ОСОБА_7 своє виправлення, суд виходив з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, що має місце в даному випадку, хоча і частково, однак в сукупності засуджений довів своє виправлення, після проведення заходів виховного та профілактичного характеру змінив свою поведінку, стягнення погашені, а тому, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.
Разом із тим, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду. При цьому, воно можливе лише, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Обгрунтовано покликавшись на те, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, суд прийшов до суперечливого висновку, вказавши, як на підставу умовно-дострокового звільнення засудженого, те, що хоча ОСОБА_7 наведені вище вимоги закону дотримані лише частково, однак в сукупності засуджений довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбув визначений п.3 ч.3 ст. 81 КК України строк покарання, після відбуття якого може ставитись питання про його умовно-дострокове звільнення.
Суд першої інстанції перевірив матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 , згідно якої вірно встановив, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в УВП-8 м. Житомира, порушення режимних вимог не допускав та не заохочувався. З 15.08.2006 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Дрогобицькій виправній колонії № 40 та за час відбування покарання характеризується позитивно.

За період відбування покарання ОСОБА_7 10 разів заохочувався, останній раз 7.07.2014р., разом із тим, до дня постановлення рішення судом першої інстанції, мав 6 порушень режиму встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався 6 разів до дисциплінарної відповідальності, в тому числі до нього застосовувався захід стягнення у вигляді поміщення в дисциплінарний ізолятор.
Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення. Задовольняючи подання, суд першої інстанції не врахував особу засудженого ОСОБА_7 , його поведінку за весь час відбування покарання, і тієї обставини, що за час відбування покарання він 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, що не може бути свідченням сумлінної поведінки засудженого та підставою для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування ухвали суду та прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Перевіряючи доводи клопотання засудженого ОСОБА_7 , його доводи, викладені в судовому засіданні та в запереченні на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що покликання на те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання десять раз заохочувався, позитивно характеризується у ДВК № 40, залучався до робіт по благоустрою, працевлаштований різьбярем в столярній дільниці сувенірних виробів є недостатніми для висновку про доведеність виправлення засудженого, приймаючи до уваги наведені вище дані щодо поведінки засудженого за час відбування покарання.
Приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен грунтуватись на даних про його сумлінну поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а наведені вище дані, що містяться в матеріалах справи, в своїй сукупності не свідчать про доведеність виправлення засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задоволити. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати.
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання відмовити. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, для засудженого в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4