Справа №576/1420/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/887/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Погроза або насильство щодо працівника правоохоронного органу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги від обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , в яких:

обвинувачений просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України;

захисник також ставить питання про зміну вироку суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та просить призначити йому покарання у виді обмеження волі, від відбування якого звільнити відповідно до ст.75 КК України.

Даним вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначено покарання за цим законом у виді 1 року позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взято обвинуваченого під варту в залі суду.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 4000грн. моральної шкоди.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує про необґрунтоване неврахування судом першої інстанції в якості обставин, які пом`якшують покарання, щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, оскільки він як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду надавав послідовні та правдиві показання щодо обставин кримінального правопорушення, неодноразово заявляв, що шкодує про вчинене та просив вибачення у потерпілого. Стверджує, що така поведінка не є характерною для нього з огляду на його бездоганну поведінку, що передувала вчиненню злочину, виключно позитивну характеристику за місцем проживання, а також відсутність фактів притягнення його до кримінальної та адміністративної відповідальності, а тому він не є небезпечним для суспільства і його виправлення цілком можливе без реального відбування покарання.

Захисник ОСОБА_7 в обґрунтування своїх вимог вказує, що необґрунтованість висновків суду про відсутність пом`якшуючих обставин та невірна оцінка даних про особу обвинуваченого призвела до призначення ОСОБА_6 покарання, яке є явно несправедливим через суворість. Вказує, що її підзахисний під час судового розгляду надавав пояснення щодо обставин інкримінованого злочину, неодноразово заявляв про те, що шкодує про вчинене, і просив вибачення у потерпілого, визнав факт заподіяння йому моральної шкоди та погодився її відшкодувати, що свідчить про наявність щирого каяття з його боку. Крім того, враховуючи данні про особу обвинуваченого, який, хоча і не одружений, не навчається та не працює, проте має постійне місце поживання, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, а тому досягти передбачених ст.65 КК України цілей покарання, зокрема виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів, можливо шляхом призначення ОСОБА_6 менш тяжкого покарання у вигляді обмеження волі та встановивши випробувальний термін.

В поданих запереченнях на апеляційні скарги прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 вказує про законність ухваленого щодо ОСОБА_6 вироку, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому судом першої інстанції в повному обсязі проаналізовано обставини кримінального провадження, особа обвинуваченого, а позиція щодо обрання виду покарання у виді позбавлення волі належним чином вмотивована, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 є такими, що не підлягають задоволенню.

За вироком суду, ОСОБА_6 близько 03-ї години 15 червня 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під`їхавши на автомобілі до інспектора роти ДПС ДАІ ГУНП в Сумській області старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , який під час несення служби спільно з інспектором роти ДПС ДАІ ГУНП в Сумській області старшим сержантом поліції ОСОБА_11 згідно плану-розстановки сил та засобів роти ДПС знаходився на службовому транспорті неподалік будинку №47 по вул. Терещенків в м. Глухів та спілкувалися з водієм зупиненого проїжджаючого автомобіля, почав кричати в сторону працівників роти ДПС ДАІ нецензурною лайкою та всіляко ображати їх, після чого, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який будучи у форменому одязі виконував свої посадові обов`язки, умисно наніс один удар рукою по обличчю ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив йому забиту рану верхньої губи на синцевій основі та садно нижньої повіки правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки фактичні обставини провадження, встановлені судом першої інстанції, апелянтами не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції в повній мірі наведених вимог закону не дотримався, взявши до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставину, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, які пом`якшують покарання, - визнав за необхідне обрати йому найсуворіший вид покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.345 КК України.

Разом з тим, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про відсутність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 запевняв, що повністю усвідомив свою провину та негативність скоєного, шкодує про вчинене та ніколи не допустить такого у майбутньому, пояснюючи, що така поведінка не характерна для нього, неодноразово просив вибачення у потерпілого та погоджувався відшкодувати заподіяну йому моральну шкоду, що, в свою чергу, свідчить про наявність належної критичної оцінки обвинуваченим своєї протиправної поведінки, бажання виправити ситуацію та готовність нести відповідальність, та є щирим каяттям.

Між тим, твердження сторони захисту про наявність ще однією обставини, яка пом`якшує покарання, а саме активного сприяння розкриттю злочину, спростовуються тим, що суттєвої допомоги у встановлені обставин кримінального провадження ні органу досудового розслідування, ні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не надав, пояснюючи, що не пам`ятає всіх подробиць події через сильне алкогольне сп`яніння, проте з наявного в матеріалах кримінального провадження аудіозапису перебігу судового засідання, зафіксованому на технічному носії інформації, та прослуханому в стадії підготовки справи до апеляційного розгляду, встановлено, що ОСОБА_6 надає чіткі та логічні пояснення щодо обставин справи на свою користь, а щодо обставин, які можуть погіршити його становище, пояснює, що нічого не пам`ятає.

Таким чином, колегія суддів, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини даного кримінального провадження, на позитивні дані про особу обвинуваченого, який виключно позитивно характеризується, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, на встановлену апеляційним судом обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття, та обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі за своїм видом не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого і є занадто суворим, та вважає можливим пом`якшити призначене обвинуваченому покарання.

При цьому колегія суддів враховує також думку потерпілого ОСОБА_9 , який подав до апеляційного суду заяву про відсутність претензій до обвинуваченого та розписку про відшкодування йому моральної шкоди, завданої злочином.

На думку колегії суддів, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, у кримінально-виконавчій установі відкритого типу, в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці, а тому необхідним і достатнім для виправлення і попередження нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі.

При цьому, за встановленої однієї обставини, яка пом`якшує покарання, правові підстави для призначення ОСОБА_6 покарання з застосуванням положень ст.69 КК України, відсутні, як і відсутні правові підстави для звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Тому вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає зміні, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника частковому задоволенню.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 серпня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_6 призначене судом першої інстанції покарання та вважати його засудженим за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01 серпня 2016 року по 18 жовтня 2016 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 4 дні обмеження волі відповідно до вимог ст.72 КК України.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4