БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/661/14-к
Провадження № 1-кп/361/1/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«13» червня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області
у складі: головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисників - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинувачених - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари кримінальне провадження № 0004246 по обвинуваченню:

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи, раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції станом на 04.07.2013),
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася та мешкає в АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, розлученої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції станом на 04.07.2013),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_17 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб та у великих розмірах, а також зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.

ОСОБА_18 вчинила заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб та у великих розмірах, а також зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, рішенням Богданівської територіальної виборчої комісії від 03.11.2010 згідно з п. 2 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ОСОБА_17 визнано обраним сільським головою Богданівської сільської ради Броварського району Київської області.

Рішенням першої сесії VI скликання Богданівської сільської ради Броварського району Київської області визнано повноваження сільського голови Богданівської сільської ради ОСОБА_17 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» ОСОБА_17 є посадовою особою місцевого самоврядування.

В силу займаної посади ОСОБА_17 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто згідно п. 1 до примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Рішенням Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 23.01.2009 сільському голові ОСОБА_17 присвоєно 8 ранг державного службовця.

ОСОБА_18 , розпорядженням Богданівської сільської ради Броварського району Київської області за № 1 від 02.01.2013, прийнято на посаду спеціаліста-землевпорядника Богданівської сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» ОСОБА_18 являється посадовою особою місцевого самоврядування.

Розпорядженням Богданівської сільської ради за №25 від 31.05.2010, ОСОБА_18 , як спеціалісту землевпоряднику присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до посадової інструкції спеціаліста-землевпорядника від 18.03.2008, ОСОБА_18 наділена організаційно-розпорядчими функціями, тобто, згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою.

15 серпня 2013 року до ОСОБА_17 , як Богданівського сільського голови, звернувся ОСОБА_21 з питанням щодо можливості отримання на законних підставах у власність земельної ділянки в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області для ведення особистого селянського господарства, з подальшим її використанням з метою розведення риби.

В ході цієї розмови ОСОБА_17 запропонував ОСОБА_21 подати до такої заяву відповідного змісту.

Цієї ж дати, після подачі ОСОБА_21 заяви про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, рішенням №235 від 15.08.2013 сесії 6 скликання Богданівської сільської ради Броварського району Київської області було надано дозвіл ОСОБА_21 на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку площею 2 га у визначених межах Богданівської сільради.

Знаючи про результати прийнятого рішення сесії Богданівської сільради від 15.08.2013, у ОСОБА_17 , в подальшому, виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_21 , а саме його грошовими коштами, шляхом зловживання довірою. Реалізуючи задумане ОСОБА_17 , являючись на той час Богданівським сільським головою, довів до ОСОБА_18 , яка на той час була спеціалістом-землевпорядником Богданівської сільської ради, зміст свого злочинного корисливого умислу про спосіб заволодіння грошовими коштами ОСОБА_22 за видачу останньому рішення №235, вже прийнятого сесією 6 скликання Богданівської сільської ради 15.08.2013, про безоплатну передачу останньому в приватну власність земельної ділянки.

ОСОБА_17 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та знаючи про позитивне для ОСОБА_23 рішення Богданівської ради від 15.08.2013, перебуваючи 30.09.2013 поблизу адміністративної будівлі Богданівської сільської ради Броварського району Київської області познайомив ОСОБА_21 з ОСОБА_18 , як начебто безпосереднім виконавцем щодо підготовки та виготовлення необхідних документів про безоплатне отримання у власність землі, а саме земельної ділянки розміром 2,0000 га, яка знаходиться в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області.

30.09.2013, у ході цієї розмови ОСОБА_18 , достовірно знаючи про вже прийняте рішення №235 від 15.08.2013 сесії 6 скликання Богданівської сільради щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_17 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, надала пораду останньому задовольнити прохання ОСОБА_21 про передачу у приватну власність земельної ділянки в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, яка б влаштовувала ОСОБА_21 і яку в подальшому можливо було б використовувати для розведення риби, орієнтовною площею 2,0000 га.

03.10.2013 ОСОБА_17 , перебуваючи за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та своїм службовим становищем, висунув ОСОБА_21 вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 32 000 доларів США, начебто за підготовку, прийняття та видачу рішення сесії Богданівської сільської ради про надання дозволу ОСОБА_21 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, і яке вже було прийняте рішенням №235 від 15.08.2013 сесією 6 скликання Богданівської сільської ради.

Вказаної дати, 03.10.2013, під час обговорення питання виділення ОСОБА_21 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_17 вводячи останнього в оману, пообіцяв за вищезазначену суму коштів, винести на розгляд сесії Богданівської сільської ради питання щодо виділення земельної ділянки, а також сприяти позитивному ухваленню депутатами Богданівської сільської ради Броварського району рішення, необхідного для передачі йому у власність ОСОБА_21 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_21 , введений у такий спосіб в оману, і не знаючи про вже прийняте рішення сесії Богданівської сільської ради, погодився на пропозицію ОСОБА_17 , вважаючи при цьому, що дії останнього є правомірними, необхідними і вигідними для нього, що він зобов`язаний це зробити.

04.10.2013, близько 11-25 год., ОСОБА_17 , перебуваючи поблизу Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, продовжуючи вводити ОСОБА_21 в оману, запропонував останньому надати ОСОБА_18 документи, необхідні для підготовки та належного оформлення рішення сесії Богданівської сільської ради про надання у власність земельної ділянки на його ім`я, на що ОСОБА_21 передав вказані документи ОСОБА_18 , яка згідно посадової інструкції спеціаліста-землевпорядника Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, зобов`язана була вносити на розгляд сесії сільської ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, готувати проекти рішень та видавати прийняті сесією рішення.

08.10.2013, о 14-30 год., ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , перебуваючи в приміщенні кафе, що знаходиться в с. Новобогданівка, Броварського району Київської області, продовжуючи вводити ОСОБА_21 в оману з метою заволодіння його грошовими коштами, надали останньому для ознайомлення виготовлений ОСОБА_18 витяг з рішення сесії VI скликання Богданівської сільської ради Броварського району Київської області № 235 від 15.08.2013 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_21 , село Богданівка, Броварський район, Київська область», яким такому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, яке було підписане сільським головою ОСОБА_17 .

Цього ж дня, о 15-01 год., ОСОБА_21 , знаходячись біля автомобіля ОСОБА_17 отримав від ОСОБА_18 витяг з рішення сесії VI скликання Богданівської сільської ради Броварського району Київської області № 235 від 15.08.2013 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_21 , село Богданівка, Броварський район, Київська область». ОСОБА_17 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, і перебуваючи за кермом автомобіля марки «Фольксваген Тігуан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , надав вказівку ОСОБА_18 отримати від ОСОБА_21 грошові кошти, за вже прийняте рішення, які така і отримала, а саме, 600 доларів США, які, згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти (доларів США), встановленого Національним банком України, на день передачі таких коштів склали 4 795,80 грн., за виконання вищезазначених дій.

Після заволодіння чужим майном ОСОБА_21 , а саме грошовими коштами в розмірі 600 доларів США, ОСОБА_18 вийшла з автомобіля та попрямувала з вказаними грошима до місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_21 надаючи ОСОБА_17 і ОСОБА_24 належні йому 600 доларів США, вважав, що надає таким грошові кошти правомірно та вигідно для себе, оскільки мав на меті отримати земельну ділянку на вигідних для нього умовах, проте не був обізнаний про прийняте 15.08.2013 рішення Богданівської сільської ради, тобто у такий спосіб був введений останніми в оману.

Допитаний судом ОСОБА_17 свою вину в інкримінованому злочині, не визнав, відмовився від дачі показів по суті, пояснивши, що вказана справа є провокацією проти нього. Окрім цього повідомив суд про те, що дійсно до Богданівської сільської ради звернувся ОСОБА_25 , який написав заяву про виділення йому земельної ділянки, яка рішення сесії була такому виділена.

Допитана судом ОСОБА_18 , свою вину в інкримінованому злочині, не визнала, вважаючи справу, не що інше, ніж провокацією проти неї та ОСОБА_17 .

Незважаючи на невизнання ОСОБА_17 та ОСОБА_18 своєї вини, їх вина у шахрайстві та зловживання службовим становищем, стверджується встановленими та перевіреними судом доказами, а саме показами свідків, допитаних у суді.

Так, свідок ОСОБА_26 суду показав, що у 2013 році був депутатом Богданівської сільської ради. Пам`ятає про проведення сесії, на якій вирішувалося питання виділення земельної ділянки, яке рішенням сесії була виділена. Ця земля розташована в межах Богданівської с/ради у тому місці, куди місцеві мешканці ходять на рибалку. Точної дати, коли приймалося рішення, пригадати вже не може.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що у серпні 2013 року, точної дати пригадати не може, він звернувся до голови Богданівського сільського голови ОСОБА_17 про виділення йому земельної ділянки площею 2 га біля води, з метою подальшого розведення у водоймищі риби, та подав, при цьому, відповідну заяву. ОСОБА_27 пообіцяв допомогти йому з землею, вказавши при цьому, що він повинен сплатити за це питання 40 000 доларів США. Оскільки зазначена сума була для нього великою, вони почали «торгуватися», і зійшлися на сумі в 32 000 доларів США. ОСОБА_28 пообіцяв надати йому всі документи тоді, коли він віддасть йому гроші. З ОСОБА_29 зустрічалися та спілкувалися неодноразово протягом серпня жовтня 2013 року, виїжджаючи та оглядаючи земельні ділянки. На виділену йому земельну ділянку він не виїздив. Також зустрічався та спілкувався з ОСОБА_29 і у приміщенні Богданівської сільради. Коли ОСОБА_27 назвав йому суму, яку він повинен сплатити, і яку він вважав занадто великою, у серпні, точної дати вже не пам`ятає, звернувся до працівників міліції з заявою про те, що ОСОБА_27 запропонував йому земельну ділянку за дуже великі гроші, вказавши у заяві суму в 40 000 доларів США. Від працівників міліції отримував засоби спостереження, а також для передачі ОСОБА_30 гроші, які «не мітилися». Чи складалися при цих діях протоколи, йому невідомо. У жовтні 2013 року він зустрівся з ОСОБА_29 та ОСОБА_31 , і в його присутності ОСОБА_27 поставив свій підпис на документах, а ОСОБА_31 поставила печатку. Отримавши документи передав гроші ОСОБА_31 в автомобілі ОСОБА_32 . Йому відомо, що частина грошей були сувенірними. Не виключає, що це був обман з боку ОСОБА_28 та ОСОБА_33 . Такий сумнів у нього виник вже тоді, коли він отримав документи з рішенням сільської ради.

Свідок ОСОБА_34 суду показав, що є депутатом Богданівської сільської ради. Пам`ятає, як наприкінці літа 2013 року, була сесія сільської ради, під головуванням ОСОБА_35 , на якій вирішувалося питання за заявою, яку оголошувала ОСОБА_33 , про виділення земельної ділянки на заболоченій місцевості для розведення риби. Прізвище заявника вже не пам`ятає. Вказана земельна ділянка площею 2 га знаходилася за межами населеного пункту. Чи зачитувалася заява особи про виділення землі, чи ні, вже не пам`ятає. За прийняте рішення проголосували одноголосно.

Свідок ОСОБА_36 суду показав, що є депутатом Богданівської сільради. Орієнтовно, наприкінці літа 2013 року була проведена чергова сесія, на якій вирішувалося питання про виділення земельної ділянки площею 2 га. Питання підняла ОСОБА_31 і доповідала також вона. Сільського голови на сесії не було. Чи оголошувалася заява, вже не пам`ятає, проте заявника на сесії не було. Земельна ділянка знаходилася за межами села. На вказаній сесії було прийнято рішення про виділення заявнику земельної ділянки площею 2 га. Ткачову Конкретний зміст рішення сесії йому невідомий.

Свідок ОСОБА_37 суду показав, що в серпні 2013 року, точної дати вже не пригадує, під головуванням ОСОБА_38 проводилася чергова сесія Богданівської сільради, на якій вирішувалися земельні питання. Пам`ятає, що одним з питань було надання земельних ділянок. ОСОБА_31 зачитувала заяви, а депутати, обговоривши такі, приймали рішення шляхом голосування.

Свідок ОСОБА_39 суду показав, що є депутатом Богданівсаької сільської ради. Пам`ятає, що сесією Богданівської сільської ради влітку 2013 року, точної дати вже не памятає, ОСОБА_25 була виділена земельна ділянка. Сесію вів ОСОБА_40 . ОСОБА_31 доповідала питання, які розглядалися. Сільського голови на сесії не було. Добре пам`ятає, що кворум на вказаній сесії був.

Свідок ОСОБА_41 суду показав, що в жовтні 2013 року допитувався слідчим ОСОБА_42 щодо заходів за підозрою ОСОБА_31 і ОСОБА_38 у корупції. Він, як депутат Богданівської сільської ради, не був присутнім на сесії, на якій вирішувалися питання про виділення земельних ділянок у користування. ОСОБА_25 не знає. Питання про виділення земельної ділянки на земельну комісію - не виносили.

Свідок ОСОБА_43 суду показала, що восени 2013 року, точної дати вже не пам`ятає, їй зателефонувала молодша сестра та повідомила, що за місцем їх проживання, що в с. Богданівка, по двору ходять незнайомі люди. Вона негайно приїхала додому, оскільки зазначений будинок є її власністю, де виявила незнайомих їй людей, які назвалися працівниками міліції та прокуратури. Вказаних осіб було близько 6 чоловік. Вони намагалися зайти до будинку. Посвідчення показав працівник міліції Чмир. Ордеру на обшук не було. Дозволу на огляд її будинку працівникам міліції та прокуратури, не надавала. Зайшовши до будинку вона виявила свою матір ОСОБА_24 на другому поверсі такого.

Свідок ОСОБА_44 суду показала, що восени 2013 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, їй зателефонувала ОСОБА_45 та попросила приїхати будинку, що в с. Богданівка. Приїхавши до такого побачила у дворі та біля такого багато людей у цивільному одязі. У двір та будинок нікого не впустили. В тому рахунку і адвоката.

Свідок ОСОБА_46 суду показала, що 08 чи 09.10.2013, близько 18-20 год. точної дати вже не пам`ятає, знаходилася біля будинку, в якому мешкає ОСОБА_47 . У дворі домоволодіння було дуже багато людей. У вікні будинку вона бачила ОСОБА_48 , доньку ОСОБА_47 . Люди в цивільному вимагали відчинити вхідні двері. Донька та син ОСОБА_31 питали у людей, чи є у них ордер на обшук. Вказані особи намагалися проникнути в будинок силоміць. Чула, як ОСОБА_31 викликали «швидку». Коли ОСОБА_31 була в міліції, їй також викликали «швидку». Адвоката до ОСОБА_31 не впустили, в зв`язку з тим, що у нього з нею не було угоди.

Свідок ОСОБА_49 суду показала, що дати та часу вже не пам`ятає, коли вона була в м. Бровари, співробітники міліції запросили її в якості понятої. Разом зі співробітниками міліції прибула до якого села, де в її присутності оглядався автомобіль темного кольору (це був автомобіль сільського голови). Працівники міліції показували, як освітлювалися двері автомобіля в зеленуватий колір. Потім з працівниками міліції під`їхали до будинку. В її присутності невідома їй раніше жінка винесла з-за сараю пакет з грошовими купюрами (не гривнями). При огляді рук жінки та вхідних дверей будинку, такі світилися зеленим кольором. В приміщенні будинку працівники міліції в її присутності перераховували грошові кошти, які видала жінка. Потім вони повернулися до м. Бровари. З документами, які їй надавалися, знайомилась, проте не пам`ятає, чи підписувала такі, чи ні.

Свідок ОСОБА_50 суду показав, що є сином ОСОБА_18 . Був свідком подій, що відбувалися в будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає їх сім`я. Ці події відбувалися близько 14 год., восени 2013 року. Бачив, як якийсь невідомий йому чоловік бігав по двору, погрожуючи розбити сокирою вікно та проникнути всередину будинку. Їх виганяли з двору. У дворі знаходилося близько 9 чоловік, які намагалися зайти до будинку, але зробити цього не змогли, бо їх ніхто не впускав, а також з тієї причини, що у них не було належних документів, які б надавали їм право проникнути до будинку. Коли ці люди все ж таки зайшли до будинку, його мати була у приміщенні кухні. Його матері того дня надавалася медична допомога. Працівники міліції поїхали з їх дому після 21 год. Його сестру ОСОБА_51 працівники міліції змусили написати заяву про те, що вона не заперечує на проведенні обшуку у будинку, пообіцявши, при цьому, що відпустять їх матір. Аня написала таку заяву, а матір забрали до м. Бровари.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що у даному кримінальному провадженні був процесуальним прокурором та приймав участь при здійсненні процесуальних дій, а саме, був присутнім у будинку ОСОБА_18 , де така була затримана. Не пам`ятає, щоб спілкувався з ОСОБА_47 . У його присутності при допиті свідчень, ОСОБА_31 дала покази як підозрювана, після чого поїхала додому. Яким чином слідчим проводився допит ОСОБА_31 , вже не пам`ятає. Пам`ятає, що ОСОБА_31 укладалася угода про визнання винуватості, проте така угода до суду не направлялася, так як не були закінчені слідчі дії, а після цього ОСОБА_33 і ОСОБА_28 захворіли, і слідчим була винесена постанов про зупинення досудового розслідування. Після відновлення слідчих дій він участі у даному кримінальному провадженні, як процесуальний прокурор, не приймав. Протокол затримання ОСОБА_33 не складався. Не пам`ятає, чи був дозвіл на проведення огляду автомобіля ОСОБА_38 , та чи викликався адвокат на момент затримання ОСОБА_28 і ОСОБА_33 . Йому невідомо, чи скористався ОСОБА_28 правом на отримання правової допомоги .

Свідок ОСОБА_52 суду показав, що в даному провадженні проводив досудове розслідування. До реєстру дані про злочин внесені у вересні 2013 року. Всі слідчі дії проводив він. На проведення негласних слідчих дій щодо ОСОБА_28 та ОСОБА_33 особисто до апеляційного суду Київської області звертався він. Участі в контролі негласних слідчих дій, він не приймав. Домоволодіння, в якому мешкає ОСОБА_31 , оглядалося ним особисто, про що складався протокол огляду місця події, який фіксувався на відео. На територію домоволодіння проникали самостійно. Двері до будинку їм відчинила донька ОСОБА_33 , яка дала усний дозвіл на огляд будинку. Слідча дія огляд місця події, переривалася в той час, коли ОСОБА_33 викликали «швидку» і надавали їй медичну допомогу. Протокол про затримання ОСОБА_33 не складався, так як така добровільно прибула до ОСОБА_53 , де пробула цілу ніч.

Свідок ОСОБА_54 суду показав, що приймав участь у проведенні негласних слідчих дій, дозвіл на проведення яких, був наданий апеляційним судом Київської облетів у вересні 2013 року. Проводилася відео та аудіо фіксація дій ОСОБА_38 протокол негласних слідчих дій складався. Відео зйомка проводилася з 2-х ракурсів. Передача грошових коштів відбулася в автомобілі ОСОБА_28 . Грошові кошти в сумі 600 доларів США надавалися ОСОБА_55 , інші грошові кошти, були імітаційними. Він приймав участь у проведені слідчих дій за дорученням слідчого. Хто виготовляв імітаційні кошти, йому невідомо. Загальна сума хабара -32000 доларів США. На момент затримання ОСОБА_28 такий знаходився в автомобілі один. Чи роз`яснювалося останньому право на захист, як затриманого, не пам`ятає. Огляд автомобіля не проводився. Під час огляду будинку ОСОБА_31 надавав слідчому допомогу.

Свідок ОСОБА_56 суду показала, що 08.10.2013 залучалася слідчим як експерт - криміналіст. Нею проводилася відео зйомка під час огляду автомобіля ОСОБА_28 та будинку ОСОБА_33 . Чи роз`яснювалися слідчим її права як експерта криміналіста, вже не пам`ятає. При цих діях були оперуповноважені ВДСБЗ. У відео зйомці оголошувалася перерва тоді, коли батарея відеокамери розрядилася. Нею фіксувалися всі дії. Не пам`ятає, чи роз`яснювалися права ОСОБА_28 на захист. На момент огляду автомобіля ОСОБА_28 був з дружиною. ОСОБА_33 видала грошові кошти добровільно.

Свідок ОСОБА_57 суду показав, що приймав участь як оперативний працівник при проведені слідчої дії огляді предметів, змивів з рук у ультрафіолетовому освітленні. Він приймав участь як учасник слідчої дії. Сліди були вилучені з ручок дверей, вимикачів. Особисто він робив змиви з рук. ОСОБА_33 сама надала їм грошові кошти, які взяла у дровах біля гаражу домоволодіння. Йому відомо, що ОСОБА_33 видала 400 доларів США та імітаційні кошти, які виготовлялися працівниками ВДСБЗ.

Свідок ОСОБА_58 суду показав, що він закінчував досудове розслідування у даному провадженні. Пам`ятає, що скрін-шоти з датами не відповідали дійсним датам. Провадження надійшло до ОСОБА_59 з прокуратури Київської області. Речові докази не передавалися. Постанова про речові докази виносилася ним. Також була квитанція про передачу грошових коштів. Ці два документи знаходилися в матеріалах кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_60 суду показав, що на момент розслідування даного кримінального провадження він перебував на посаді начальника слідства ОСОБА_61 . По документах за його підписом нічого пригадати не може.

Під час додаткового допиту свідка ОСОБА_62 , такий суду показав, що текст постанови готував він, і більше того, вказаний документ підписаний особисто ним. ОСОБА_60 цей документ не підписував. Текст готував на облікових аркушах. За імітаційні кошти йому нічого невідомо, де такі отримані, йому також невідомо. Це був єдиний випадок, коли він поставив підпис за начальника СВ.

Згідно протоколу огляду місця події (т. 2, а.к.п. 4-7), ОСОБА_63 в приміщенні Броварського МВ добровільно видав витяг з рішення Богданівської с/р від 15.08.2013 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Проте, у своїй заяві ОСОБА_63 зазначав, що у нього вимагають грошову винагороду за передачу майна в оренду.

Акт встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки (т.2, а.кп.9).

Копія заяви ОСОБА_23 , адресована сільському голові про надання дозволу на проект відведення земельної ділянки., датована 15.08.2013 (т.2, а.к.п 9а).

Протокол огляду місця події (т. 2, а.к.п. 105-106, 107-108), огляд хвіртки, вхідних дверей будинку, на яких виявлені сліди свічіння жовто-зеленого кольору,

Протокол огляду місця події (т. 2, а.к.п. 110-111), оглянутий будинок, руки ОСОБА_33 зі слідами світіння жовто-зеленого кольору, грошових купюр, які ОСОБА_33 видала добровільно;

Ухвала слідчого судді від 17.10.2013 про надання дозволу на проведення фактично-здійсненого обшуку будинку АДРЕСА_3 ;

Протокол огляду спец пакета з 6-ма грошовим купюрами номіналом 100 доларів США (а.к.п. 149-155),

Згідно висновку експерта за №30/ВКЕ від 17.01.2014, з ілюстрованими таблицями до такого (а.к.п. 158-1162), грошові знаки в сумі 600 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США, вилучені за місцем проживання ОСОБА_31 , за своїми характеристиками відповідають аналогічним грошовим знакам, що знаходяться в грошовому обігу;

Копія посадової інструкції спеціаліста землевпорядника Богданівської с/р (а.к.п. 212-214).

Згідно листа заступника голови Апеляційного суду Київської області від 25.03.2015, ухвалами апеляційного суду від 18.09.2013, 16.10.2015 та 16.10.2013 надавався дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_64 та ОСОБА_18 .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією з прав людини, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Суд вважає визнати недопустимими наступні докази, як такі, що здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, передбаченим ст. 87 КПК України, а саме, 08.10.2013, в період часу з 15-11 год. до 16-26 год., під час проведення огляду (обшуку) автомобіля «Фольксваген Тігуан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_65 така письмового дозволу на огляд належного їй автомобіля не надавала. Також такий проводився і у відсутність ухвали слідчого судді. Окрім цього, при проведенні цієї слідчої дії оперуповноважений ОСОБА_66 використовував належну йому лампу ультра-фіолетового свічіння. У протоколі слідчих дій відсутній підпис власника зазначеного автомобіля, проте з відео перегляду така під час цих дій знаходилася у салоні вказаного автомобіля. Окрім цього, при проведенні зазначеної процесуальної дії були не тільки присутні особи, які не внесені до протоколу слідчої дії, а й приймали активну участь.

Також відсутній письмовий дозвіл власника автомобіля «Фольксваген Тігуан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_65 на огляд належного їй автотранспортного засобу, який відбувся на території Броварського МРВ 08.10.2013 в період 23-00 год. до 23-24 год., або відповідна ухвала слідчого судді на огляд згаданого автомобіля.

Відсутня постанова слідчого, чи відповідне доручення прокурора про залучення старшого о/у ДСБЗ ОСОБА_67 для проведення слідчих дій, який приймав участь в огляді автомобіля, що належить ОСОБА_65 та домоволодіння, у якому перебувала ОСОБА_18 .

Відсутня постанова прокурора, винесена з дотриманням вимог ст. 241 КПК України, на підставі якої 08.10.2013 проводилось освідування підозрюваних ОСОБА_17 і ОСОБА_24 яке проводилось безпосередньо старшим о/у ДСБЕЗ ОСОБА_68

Відсутнє доручення слідчого чи прокурора, яке б уповноважувало (надало права чи зобов`язало у відповідності до ст. 41 КПК України) старшого о/у ДСБЕЗ ОСОБА_69 на проведення освідування, чи будь-якої слідчої дії передбаченої КПК України. У всіх відео, досліджених судом, де приймав участь ОСОБА_70 , ніяких доручень, а ні слідчий, а ні прокурор на здійснення певних дій, не надавав, а ОСОБА_71 здійснює, при цьому, самі активні дії.

За таких обставин суд визнає як недопустимий доказ щодо слідчих дій, які проводилися слідчим за участі о/у ОСОБА_72 , який не внесений до протоколів слідчих дій, проте особисто проводить освідування підозрюваних, робить змиви з їх рук, виявляє і фіксує сліди, робить змиви з дверей, авто, дверей домоволодіння тощо, тобто у порушення вимог закону та кримінального процесуального законодавства: постанову про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 23.12.2013 винесену старшим слідчим з ОВС СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_73 , у відповідності до якої визнано речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження № 0004246 як речові докази, вилучені 08.10.2013:

-змиви з долоней рук ОСОБА_17 ;

-змиви з внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей автомобіля марки «Фольксваген Тігуан»;

-змиви з ручки вхідної хвіртки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;

-змиви з поверхні вхідних дверей домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;

-змиви з долоней рук ОСОБА_24 ;

-аерозольний балончик з написом «Препарат «Промінь-1»;

Виходячи з зазначеного належними та допустимими доказами не можуть бути: висновок експертизи № 1583/х від 05.12.2013 роту та висновок експертизи № 30/ВКЕ від 17.01.2014 року).

Відсутній протокол затримання підозрюваної ОСОБА_24 , проте на переглянутому в суді відео прокурор ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_31 про її затримання.

Відсутній документ (протокол) з якого вбачається, що заявник ОСОБА_21 добровільно надав особисті кошти 600 доларів США для їх подальшого використання працівниками міліції чи прокуратури для провокації хабара (з протоколу огляду, помітки та вручення грошових коштів від 08.10.2013 року зазначено: « Для перевірки та документування злочину, гр. ОСОБА_21 вручено грошові кошти в розмірі 600 доларів США, які добровільно надані ОСОБА_21 , та імітаційні засоби в кількості 314 шт.»), що викликає у суду певні сумніви щодо законності таких дій з боку органів досудового розслідування. Тобто, відсутність протоколу про виготовлення імітаційних коштів, відсутність документу про використання імітаційних засобів, чи є вони первинними, відсутність процесуального документу, яким засвідчено, що імітаційні засоби є первинними, і використовуються з відповідною метою, а тому суд вважає їх використання незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства при отриманні доказів.

Згідно висновку експерта за №30/ВКЕ від 17.01.2014, з ілюстрованими таблицями до такого грошові знаки номіналом 100 доларів США з серійним номером НЕ СУВЕНИР, у кількості 314 штук, за своїми характеристиками, не відповідають аналогічним грошовим знакам; зображення на них нанесені плоским офсетним способом друку з растрових форм;. Проте, аналізуючи здобуті у суді докази, суд прийшов до переконання, що обвинувачувати ОСОБА_28 і ОСОБА_33 в отриманні неправомірної вигоди, а саме, в сумі 32000 доларів США неможливо, оскільки природа походження імітованих грошових коштів невідома, звідки такі взялися та ким виготовлені, також суду не доведено. Жоден з допитаних свідків сторони обвинувачення не зміг пояснити природу походження імітованих грошових коштів у розмірі 31400 доларів США, а тому суд позбавлений можливості ставити у провину заволодіння обвинуваченими шляхом шахрайства саме такої суми.

Суд ставить під сумнів покази ОСОБА_25 в частині поданої ним до правоохоронних органів заяви, повідомлення про злочин, про те, що така подана у серпні 2013, оскільки із здобутих доказів, фактично було підтверджено, що така подана 16.09.2013.

Окрім цього, у суду викликають сумніви щодо поданої заяви в частині її змісту, оскільки з показів ОСОБА_23 на меті він мав зовсім інше, аніж те, що викладено у заяві.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає. Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що посадова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади або організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або хоч і не мала повноважень вчинити відповідні дії, але через своє посадове становище могла вжити заходів до їх вчинення іншими посадовими особами (абзац перший пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №5 «Про судову практику у справах про хабарництво»).

Кваліфікація діяння за ознаками одержання хабара (основний склад злочину, передбачений статтею 368 КК) завжди потребує встановлення спеціального суб`єкта злочину службової особи, визначення якої дається у примітці до статті 364 КК, предмета злочину будь-якої матеріальної вигоди, способу одержання хабара, який може бути будь-яким, причинного зв`язку між незаконною винагородою та згодою службової особи використати свої службові повноваження чи становище, залежності між оплаченим хабарем результатом та спроможністю і/або реальним застосуванням або ж незастосуванням службових повноважень чи можливостей суб`єкта злочину.

Родовим об`єктом злочинів у сфері службової діяльності є встановлений законом порядок здійснення посадовими та службовими особами органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх апарату, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, своїх повноважень. Безпосереднім об`єктом злочинів у сфері є правильна формальна діяльність державних органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, окремих організацій, установ, підприємств незалежно від форм власності. З об`єктивної сторони злочину у сфері службової діяльності характеризуються спільними рисами, до яких належать вчинення діяння: 1) з використанням влади чи службового становища і 2) всупереч інтересам служби.
Використання службовою особою влади чи службового становища передбачає використання тих повноважень, якими службова особа у зв`язку із зайняттям нею певної посади чи здійснення певної службової діяльності. Іншими словами йдеться про соціально-правовий статус службової особи, під яким слід розуміти сукупність прав та обов`язків, що утворюють службову компетенцію винного, а також його прав та обов`язків.
Другою обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочинів у сфері службової діяльності є вчинення дій або бездіяльності всупереч інтересам служби, тобто є незаконними і такими, що суперечать цілям і завданням, заради яких функціонує апарат відповідних органів, підприємств, установ та організацій і для яких службові особи цих апаратів наділяються певними повноваженнями. Ігнорування службовою особою наданими їй обов`язками або перевищення прав і може свідчити про використання їх всупереч інтересам служби. Реальним виразом вчинення діяння всупереч інтересам служби є його законність.
Об`єктом злочину ст. 368 Кримінального кодексу України, одержання хабара це незаконна винагорода матеріального характеру, тобто предмет хабара має виключно матеріальний. Ним можуть бути майно (гроші, матеріальні цінності та інші речі).
Об`єктивна сторона злочину полягає в одержанні хабара у будь-якому вигляді за виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабар чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. При цьому важливо, щоб вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади або покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків або таких які вона не уповноважена була виконувати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.
Постанова Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 квітня 2002 року ( п. 2) зазначає, що відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї обов`язків або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.
Вимагання хабара може бути поставлено за провину лише у тому разі, якщо винна особа з метою одержання хабара, погрожуючи вчиненням або невчиненням дій, які можуть завдати шкоди правам та законним інтересам того, хто дає хабар, або створює такі умови, за яких особа не повинна була, але вимушена дати хабар, щоб запобігти шкідливим наслідкам законним інтересам. Інакше, законність прав та інтересів, які хабародавець захищає шляхом давання хабара, є однією з основних (визначальних) і обов`язкових ознак вимагання хабара (постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від: 4 жовтня 2012 року, 23 травня 2013 року, 30 травня 2013 року, справи № 5-12 кс 12, № 5-13 кс 13, № 5-14 кс 13).

Проте, аналізуючи здобуті у суді докази суд вважає, що в діях ОСОБА_17 і ОСОБА_18 відсутня і така кваліфікуюча ознака, як вимагання хабара, факт вимагання такого нічим не стверджується, а покази свідка ОСОБА_23 , в цій частині, не підтверджуються здобутими у суді доказами, серед яких є і відеозапис передачі грошових коштів хабародавцем ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , де вказаний факт не мав місце. В зв`язку з чим, суд критично ставиться до показів вказаного свідка в частині вимагання ОСОБА_17 у нього хабара.
Проте, одержання головою сільської ради та спеціалістом землевпорядником таких грошових коштів, не може бути розцінено як злочин у сфері службової діяльності, оскільки ці гроші опинилися у них не через протиправне використання ними своїх службових повноважень, а тому що вони умисно приховали від потерпілого результат рішення Богданівської с/р від 15.08.2013, за яким останньому надане право на землю, в зв`язку з чим 08.10.2013, шляхом обману заволоділи грошовими коштами. Зі сказаного випливає, що коли службова особа має умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману і для цього вчиняє дії, які за зовнішнім проявом схожі до тих, що належать до кола її службових повноважень, наслідком чого стало повідомлення потерпілого про прийняття відповідних рішень в майбутньому, хоча такі вже прийняті, і позитивність такого їм вже відома, з метою переконати потерпілого у достовірності обману, то такі дії самі по собі, попри їх схожість із протиправним використанням службових повноважень, не утворюють злочину в сфері службової діяльності.

З показів свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_34 , ОСОБА_74 і ОСОБА_75 депутатів Богданівської с/р вбачається, що сесією 6 скликання Богаднівської с/р від 15.08.2013 було прийнято рішення про виділення заявнику ОСОБА_76 земельної ділянки у власність. Зі своєю ж заяву про вимагання неправомірної вигоди службовими особами ОСОБА_63 звернувся до правоохоронних органів лише 16.09.2013, що зайвий раз стверджує про обман останнього з боку ОСОБА_28 , а в подальшому і ОСОБА_33 , та створення такому умов, необхідних для заволодіння його грошовими коштами.

В судовому засіданні була оглянута заява ОСОБА_23 про виділення йому земельної ділянки, яка датована 15.08.2013, яка і була розглянута сесією Богданівської с/ради цієї ж дати з прийняттям відповідного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
В ст. 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення вини. Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР).
Суд вважає, що наявність явки з повинною обвинуваченої в матеріалах кримінального провадження, в якій вона зізнається у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, яку, з доводів захисту та свідка ОСОБА_5 про наявність в матеріалах кримінального провадження угоди про визнання винуватості, укладеної між ним - процесуальним прокурором та обвинуваченою, з іншого боку, з метою, щоб її якомога скоріше відпустили додому, і від якої вона як на досудовому розслідуванні так і в судовому засіданні відмовилася, не достатньо для підтвердження її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, оскільки інших належних доказів причетності обвинуваченої до вчинення такого, досудовим розслідуванням не зібрано, як і не здобуті вони в ході судового розгляду.
Оцінюючи здобуті та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що злочинні дії ОСОБА_17 органом досудового розслідування невірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції станом на 04.07.2013). і ОСОБА_18 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України ( в редакції станом на 04.07.2013). Інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_17 одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі за вчинення дій з використанням наданого їй службового становища керівника органу місцевого самоврядування, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, ОСОБА_18 пособництво в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі за вчинення дій з використанням наданого їй службового становища керівника органу місцевого самоврядування, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, не має доказового підґрунтя, суперечить сукупності зібраних під час судового розгляду справи доказів, які, об`єктивно узгоджуючись між собою, доводять шахрайство вчинене за попередньою змовою групою осіб та вчинене у великих розмірах, а також зловживання владою, що спричинило тяжкі наслідки. Так, під час судового розгляду кримінального провадження встановлено та нічим і ніким не спростовано, що ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , знаючи про прийняте сесією Богданівської сільської ради рішення від 15.08.2013, про надання дозволу ОСОБА_21 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, с. Богданівка, Богданівської с/ради, Броварського району Київської області (землі запасу, пасовища), зловживаючи службовим становищем заволоділи чужим майном у великих розмірах шляхом зловживання довірою ОСОБА_21 . Вказані дії обвинувачених стверджуються показами свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_34 , ОСОБА_74 і ОСОБА_75 депутатів Богданівської с/р, в підтвердження того, що 15.08.2013 сесією Богданівської с/р було прийняте рішення про надання дозволу ОСОБА_21 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, с. Богданівка, показами свідка ОСОБА_21 в частині того, що про прийняте рішення про виділення земельної ділянки йому стало відомо лише на початку жовтня 2013 року при зустрічі з ОСОБА_28 та ОСОБА_33 у кафе с. Новобогданівка, де останні надали йому для ознайомлення копію вказаного рішення. Судом не здобуто жодного доказу, який би переконував про наявність в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Навпаки, здобутими у суді доказами встановлено, що ОСОБА_17 за попередньою змовою з ОСОБА_18 , зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи про прийняте Богданівською сільською радою рішення від 15.08.2013, про виділення земельної ділянки ОСОБА_76 , заволоділи майном останнього у великих розмірах, а саме 600 доларів США, що на день заволодіня склало 4795,80 грн., і як помилковий висновок органу досудового розслідування про вимагання та одержання хабара у великому розмирі, а також пособництві у одержанні хабара у великому розмірі. За наведених обставин суд перекваліфіковує дії ОСОБА_17 з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України ( в редакції станом на 15.06..2011), дії ОСОБА_77 з ч. 5 ст. 27-ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України( в редакції станом на 15.06..2011).

Розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_28 і ОСОБА_33 обвинувачення та з урахуванням положень статті 337 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, діючи в межах своїх повноважень і компетенції, дотримуючись принципів змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів та доведенні перед судом їх переконливості, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, обґрунтовуючи свої висновки лише доказами, безпосередньо сприйнятими під час судового засідання, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_17 і ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України ( в редакції станом на 15.06..2011), тому за вказаними статтями призначає їм покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_17 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), дані про його особу, який раніше не засуджений, позитивно характеризується за місцем проживання та останнього місця роботи, має ряд заохочень, грамот та подяк за роботу, як державний службовець, є інвалідом ІІ групи довічно, тобто має хворобливий стан, на даний час не працює в органах місцевого самоврядування, на обліку лікаря нарколога та психіатра, не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_17 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення винної особи можливе без ізоляції від суспільства, за умов позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади та зі штрафом в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для перевиховання ОСОБА_17 , і запобігання вчинення ним у майбутньому нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_18 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), дані про її особу, яка раніше не засуджена, позитивно характеризується за місцем проживання та за останнім місцем роботи, на обліку лікаря нарколога та психіатра, не перебуває, на даний час в органах місцевого самоврядування не працює.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_18 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення винної особи можливе без ізоляції від суспільства, за умов позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади та зі штрафом в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для перевиховання ОСОБА_18 , і запобігання вчинення нею у майбутньому нових злочинів.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати, понесені на залучення експертів при проведенні судових експертиз віднести за рахунок держави.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2013 на автомобіль марки «Volkswagen Tiguan, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_78 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після набрання вироком законної сили, - скасувати, повернувши такий у належне користування, володіння та розпорядження останньої.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2013 на майно ОСОБА_17 у виді домоволодіння АДРЕСА_4 , після набрання вироком законної сили, - скасувати, та повернути таке у його належне користування, володіння та розпорядження.

Паспорт НОМЕР_4 , персональний номер НОМЕР_5 , для виїзду за кордон, виданий на ім`я ОСОБА_79 , що знаходиться на зберіганні СУ ГУ МВС України в Київській області повернути за належністю ОСОБА_17 .

Міру запобіжного заходу ОСОБА_17 до набрання вироком законної сили, у виді застави в розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що становить 91 760 грн. та внесену заставодавцем ОСОБА_80 повернути такій в законне володіння, користування та розпорядження.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_18 до набрання вироком законної сили, у виді застави в розмірі 97440 грн. та внесену заставодавцем ОСОБА_81 повернути такому в його законне володіння, користування та розпорядження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_17 визнати винуватим у вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України, призначивши йому показання:

-за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк в 4 (чотири) роки;

-за ч. 2 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі на строк в 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати керівні посади органів місцевого самоврядування строком на 2 (два) роки та зі штрафом в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_17 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк в 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 (два) роки та зі штрафом в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий термін в 2 (два) роки 6 (шість) місяців, якщо він протягом встановленого строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України, які суд покладає на засудженого після набрання вироком законної сили, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_18 визнати винуватою у вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України, призначивши їй показання:

-за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк в 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

-за ч. 2 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі на строк в 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 (два) роки та зі штрафом в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_18 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк в 3 (три) роки 6 (шість) місяців, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 (два) роки та зі штрафом в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_18 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий термін в 2 (два) роки 6 (шість) місяців, якщо вона протягом встановленого строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України, які суд покладає на засуджену після набрання вироком законної сили, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_17 у виді застави в розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що становить 91 760 грн. - скасувати та внесену ОСОБА_80 заставу у вказаному розмірі повернути такій в законне володіння, користування та розпорядження.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_18 у виді застави в розмірі 97440 грн. - скасувати та внесену ОСОБА_81 заставу у вказаному розмірі повернути такому в його законне володіння, користування та розпорядження.

Речові докази, що проходять у даному кримінальному провадженні та знаходяться при матеріалах такого: грошові кошти 600 доларів США купюрами 6 по 100 доларів США повернути ОСОБА_21 ; 314 аркушів паперу, що імітують грошові кошти, а саме долари США купюрами по 100 доларів кожна знищити; електронний носій відео фіксації оглядів місця події від 08.10.2013, електронні носії інформації для електронних систем зчитування інформації, за результатами негласної слідчої дії -аудіо, - відео контроль ОСОБА_17 , з яких знято гриф секретності залишити при таких.

Витрати, понесені на залучення експертів при проведенні судових експертиз віднести за рахунок держави.

Після набрання вироком законної сили, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2013 на автомобіль марки «Volkswagen Tiguan, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_78 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - скасувати, повернувши такий у належне користування, володіння та розпорядження останньої.

Після набрання вироком законної сили, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2013 на майно ОСОБА_17 у виді домоволодіння АДРЕСА_4 , - скасувати, та повернути таке у його належне користування, володіння та розпорядження.

Після набрання вироком законної сили, паспорт НОМЕР_4 , персональний номер НОМЕР_5 , для виїзду за кордон , виданий на ім`я ОСОБА_79 , що знаходиться на зберіганні СУ ГУ МВС України в Київській області повернути за належністю ОСОБА_17 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1