н/п 1-кс/640/8186/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю власника майна - ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4 ,
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль «AUDI», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1992 року випуску перебуває у власності ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .
19.10.2016 року в ході огляду місця події на майданчику огляду транспортних засобів НДЕКЦ при ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111-А, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були вилучені: автомобіль «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1992 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до зазначеного автомобіля. Автомобіль поставлено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси» за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Слідчий вказав, що оскільки автомобіль «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1992 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до зазначеного автомобіля зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та у зв`язку з тим, що ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , ТЗ «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , нанесений з відхиленням від технологічних вимог виробника та відповідно до ст. 290 КК України, транспортний засіб автомобіль являється предметом злочину, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України.
Посилаючись на ч.ч. 1,2,3 ст.170, ч. 1 ст. 98, ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий вказав, що у органа досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження та/або користування на зазначений транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину за ст. 290 КК України. Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування. Враховуючи, що номер кузова зазначеного транспортного засобу був нанесений з відхиленням від технологічних вимог виробника, то існують достатні підстави вважати, що його було угнано, тобто здобуто внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, тобто є предметом вказаного кримінального правопорушення, зберегло його сліди та здобуто внаслідок зазначеного злочину.
Слідчий також вказав, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучені автомобіль «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1992 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до зазначеного автомобіля, мають бути використані у кримінальному провадженні в якості речових доказів, тому виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 19.10.2016 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А.
У судовому засіданні 25.10.2016 слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
У судове засідання 26.10.2016 слідчий Київського ВП ГУ НП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_5 не з`явився, подав до суду лист, у якому просив клопотання розглянути без його участі, у зв`язку з проведенням невідкладних слідчих дій, вказав, що подане клопотання підтримує повністю та просить його задовольнити (а.с.42).
Адвокат ОСОБА_4 та власник автомобіля ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на порушення строку подання клопотання до суду та відсутність складу злочину за ст.290 КК України. Вважали, що вилучення автомобіля порушує права власника транспортного засобу. Крім того вважали незрозумілими вимоги слідчого щодо визначення місця зберігання автомобіля та долучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження.
У судовому засіданні 26.10.2016 адвокат ОСОБА_4 подав письмові заперечення на клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, у яких, зокрема, посилався на відсутність правових підстав для його задоволення, не відповідність вилученого майна критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, недоведеність ризиків, передбачених ст.170 КПК України (а.с.44-46).
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, допитавши судового експерта Харківського НДЕКЦ ОСОБА_8 , дослідивши надані докази, встановив наступне.
19.10.2016 під час огляду місця події було вилучено речі та документи, відповідно до протоколу огляду місця події від 19.10.2016 (а.с.8-9).
20.10.2016 слідчий Київського ВП ГУ НП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_6 , про арешт майна.
Вказану ухвалу отримано прокурором 21.10.2016 р. о 15-00 год. (а.с. 31,35).
Клопотання про арешт майна подано до суду 24.10.2016 о 12-56 год. (а.с. 2-5).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованими може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінального-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 20.10.2016, визнано як речові докази марки AUDI 100, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього та брелок (а.с.14).
Так, у постанові слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19.10.2016 при дослідженні автомобіля марки «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску, за заявою та керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , експертом сектору КДТЗ відділу ІТЕТЕ НДЕКЦ при ГУНП в Харківській області за адресою м.Харків, вул. Шевченко, 111-А, виявлено, що номер кузова НОМЕР_2 нанесений з відхиленням від технологічних вимог виробника. 19.10.2016 в ході огляду місця події автомобіль марки AUDI 100, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього та брелок були вилучені. Беручи до уваги те, що марки AUDI 100, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього та брелок мають по даному кримінальному провадженню значення речового доказу.
Стаття 290 КК України передбачає кримінальну відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Однак, у вказаному висновку, відсутні відомості про попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснив, що вищевказаний висновок експертного дослідження є висновком спеціаліста, проте існуючі бланки передбачають його підписання судовим експертом. Також пояснив, що ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , наданого на дослідження транспортного засобу AUDI 100, д.н.з. НОМЕР_1 , змінений, оскільки дублююча табличка з ідентифікаційним номером кузова не відповідає наявним зразкам. Проте, надання висновку щодо зміни ідентифікаційного номеру кузова НОМЕР_2 можливо лише після проведення експертизи.
Тобто, на теперішній час відсутні достатні та допустимі докази, які б свідчили про знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера кузова НОМЕР_2 автомобіля AUDI 100, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто надані слідчим документи не містять даних про вчинення кримінального правопорушення за ст.290 КК України.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Разом з тим, власником майна суду надано Акт спеціального дослідження автомобіля Бюро експертних досліджень "Вітал" від 04.09.2009 року та висновок №0316/1 спеціаліста з досліджень НДБСЕ "Сантдор" від 16.03.2013, у яких зазначено, що в автомобілі AUDI 100, д.н.з. НОМЕР_1 номер кузову НОМЕР_2 та номерний майданчик не змінювалися (а.с.29,30).
Більш того, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.06.2016 містить відмітку, зокрема, про те, що встановлено ГБО панель з номером кузова частково підварена кустарно, дублююча табличка закріплена кустарно (а.с.21).
Отже, враховуючи, що по справі відсутні докази того, що автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі до автомобіля є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуті злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна - відсутні.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Повернути власнику рухомого майна ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово вилучений в ході огляду місця події 19.10.2016 року автомобіль «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1992 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до зазначеного автомобіля.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала в частині повернення майна підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1