Номер провадження: 11-кп/785/559/16
Номер справи місцевого суду: 523/1452/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.02.2016 р. по кримінальному провадженню № 0002882 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Одесі, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:
Вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України і йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн..
Позов потерпілого ОСОБА_7 задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 4000 грн., пов`язану із заподіянням 4 червня 2015 року ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за наступних обставин.

04.06.2015 року, близько 23 години, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №2 по вул. Затонського в м. Одесі, під час раптово виниклого словесного конфлікту із раніше знайомим ОСОБА_7 , маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень, наніс дерев`яною битою ОСОБА_7 декілька ударів в області голови, лівого стегна, попереку та кісті лівої руки, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я, у вигляді: забитої рани лобної ділянки зліва, синців другого пальця лівої кисті, лівого стегна, синця і садна поперекової області.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини у вчиненні вищезазначеного злочину, просили вирок суду змінити в частині задоволення цивільного позову потерпілого, посилаючись на наступне.

- розмір моральної шкоди, стягнутий судом є занадто завищеним, не відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки ним матеріальна шкода відшкодована повністю, що потерпілий підтвердив у судовому засіданні. Крім того, в позовній заяві та в судовому засіданні потерпілий не вказав жодної обставини, яка б підтверджувала негативний емоційний стан, його страждання після події;

- суд не прийняв до уваги те, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, невелику заробітну платню і не в змозі відшкодувати потерпілому моральну шкоду у розмірі 4000 грн., який є явно несправедливим та не відповідає глибині душевних і фізичних страждань, спричинених потерпілому неправомірними діями обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника, які підтримали її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому йому злочині, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Апеляційний суд вважає доводи скарги про те, що суд 1-ої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди в сумі 4000 грн. порушив вимоги розумності та справедливості, безпідставними, оскільки всі вказані в апеляційній скарзі обставини враховані судом у якості обставин, що стали підставою для часткового задоволення позову, що відображено у вироку суду.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, слід зазначити, що доводи про те, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, невелику заробітну платню є голослівними, оскільки доказів зазначених обставин не надано ані в суді 1-ої, ані в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в позовній заяві та в судовому засіданні потерпілий не вказав жодної обставини, яка б підтверджувала негативний емоційний стан, його страждання після події, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно журналу судового засідання (а.п.20, 37-38), потерпілий ОСОБА_7 був присутнім при розгляді провадження, надавав пояснення по суті, та його позиція щодо вимог цивільного позову також відображена у вироку суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд 1-ої інстанції у вироку надав об`єктивну оцінку фактичним обставинам справи та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , правильно кваліфікував його дії, врахував обставини, які пом`якшують покарання, обґрунтував висновки щодо можливості часткового задоволення цивільного позову із врахуванням характеру, ступеню і тривалості моральних страждань потерпілого, тому немає підстав для зміни вироку суду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а вирок суду 1-ої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.02.2016 р. залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.02.2016 р. яким ОСОБА_8 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України залишити без змін.

Ухвала вступає в силу з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4