Справа №489/667/16-к 18.05.2016
Провадження № 11-кп/784/386/16 Категорія ст. 309 ч. 2 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
- ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України; -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2016 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18 березня 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 ріку обмеження волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; -
- засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2015 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.
Постановлено:
- строк відбуття покарання обчислювати з дня виконання вироку (затримання);
- стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 307,2 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити даний вирок, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 1 року позбавлення волі на підставі ст. 69 КК України. На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання у вигляді 1 року 1 одного місяця позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_6 вважає занадто суворим призначене покарання, яке, на його думку, не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого. При цьому посилається на повне визнання ОСОБА_7 своєї вини, його щире розкаяння у скоєному, його співпрацю із слідством на стадії досудового слідства, на розпочате ним лікування від наркотичної залежності, на його позитивну характеристику за місцем проживання. Крім того, твердить, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває хвора матір, яка через свій стан здоров`я не може самостійно пересуватись і дбати про себе.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
01 січня 2016 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 37 у провулку Побережному в м. Миколаєві, діючи повторно, незаконно придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи, особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, масою (у перерахунку на суху речовину) - 0,541 г., без мети збуту, для особистого вживання.
В той же день, 01 січня 2016 року приблизно о 15.45 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 37 у пров. Побережному в м. Миколаєві, з метою розведення придбаного ним наркотичного засобу для безпосереднього вживання, розвів вогнище та почав підігрівати придбаний ним наркотичний засіб.
01 січня 2016 року приблизно о 15.55 год. ОСОБА_7 був затриманий співробітниками Управління патрульної поліції в м. Миколаєві, придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, масою у перерахунку на суху речовину - 0,541 г. - вилучено.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги першого; заперечення прокурора ОСОБА_8 проти апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000021 та додатково надані захисником матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України за обставин, викладених у вироку суду, встановлені судом фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оскаржуються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо надмірної суворості призначеного обвинуваченому покарання, то вони є непереконливими.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 66 КК України.

Судом першої інстанції в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, вчинив новий злочин в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується: дільничним - посередньо, сусідами - позитивно, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, перебуває на обліку у зв`язку із залежністю від опіатів в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з 06.02.2015 року; обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - його щире каяття.

За такого суд прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, вірно зазначивши, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Посилання апелянта на повне визнання обвинуваченим своєї вини є безпідставним, оскільки зазначене є проявом щирого каяття, а цю пом`якшуючу покарання обставину суд першої інстанції врахував належним чином.

Що стосується доводів захисника про співпрацю ОСОБА_7 із слідством на стадії досудового слідства, то вони є неконкретними, безпідставними і відсутні підстави для визнання зазначеного як пом`якшуючої покарання обставини, оскільки даний злочин був виявлений безпосередньо працівниками поліції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Судом першої інстанції не встановлено таких пом`якшуючих покарання обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину.
Не встановлено таких пом`якшуючих покарання обставин і апеляційним судом.
Є безпідставними посилання захисника на перебування у обвинуваченого на утриманні його хворої матері, оскільки матеріали справи таких відомостей не містять. Не надані вони захисником і апеляційному суду. Крім того, за матеріалами справи мати обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 1945 року народження, є пенсіонеркою, а сам обвинувачений не працює. Зазначене також спростовує вказаний довід захисника (а. с. 45).

Що стосується доводів апелянта про розпочате ОСОБА_7 лікування від наркотичної залежності, то це є лише даними про його особу і відсутні підстави для визнання зазначеного як пом`якшуючої покарання обставини, а тим більш з огляду на те, що таке лікування розпочато лише 22.02.2016 року, як вбачається з довідок Миколаївської центральної районної лікарні (в тому числі і наданої захисником апеляційному суду). Тобто, за два дні до судового розгляду справи та за тиждень до ухвалення вироку.
Надані захисником під час апеляційного розгляду дані про стан здоров`я обвинуваченого також є лише даними про його особу і також відсутні підстави для визнання цього пом`якшуючою покарання обставиною.
З огляду на вищенаведене апеляційний суд приходить до переконання, що призначене покарання відповідає його меті у відповідності до вимог ст. 50 КК України, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відсутні підстави вважати призначене ОСОБА_7 покарання надмірно суворим.

Призначене покарання є законним, справедливим та співрозмірним особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, призначено у мінімальних межах ч. 2 ст. 309 КК України і відсутні підстави як для його пом`якшення, так і для звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням.

З огляду на зазначене відсутні підстави для застосування у даному випадку положень статей 69, 75 КК України, про що просив апелянт.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуюча:

Судді: