УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/3636/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
засудженого: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 серпня 2016 року,-
Цією ухвалою суду засудженому ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні заяви про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вирком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.04.2011.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, згідно яких:
- захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Коростенського міськрайонного суду скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення.
На його думку, доводи на які суд першої інстанції посилається у своєму рішенні не є обґрунтованими.
Вважає, що його підзахисний довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Вказує також на те, що засуджений відбув ? призначеного йому строку покарання, не має стягнень, має при тому 8 оголошених подяк, крім того, отримав під час відбування покарання професійно-технічну освіту, а також на незадовільний стан його здоров`я.
- засуджений ОСОБА_8 також просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати відносно нього умовно - дострокове звільнення.
Вказує, що відбув ? строку призначеного йому покарання, переглянув свої погляди на життя та його цінності, а також на те, що позитивна динаміка його виправлення відображена в матеріалах його особової справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги, міркування прокурора, яка заперечила щодо їх задоволення, перевіривши ухвалу суду в межах ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що подані апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.17 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.
Згідно ч.2, ч.3 п.1 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбування засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин. За змістом цього ж закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі є правом, а не обов`язком суду та може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів свої виправлення.
На думку Апеляційного суду, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.
Як встановлено в ході апеляційного розгляду, суд першої інстанції заслухав пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , всебічно дослідив матеріали його особової справи, згідно яких засуджений відбув ? призначеного йому покарання, неодноразово заохочувався адміністрацією установи виконання покарань, під час виконання покарання отримав професійну освіту, має проблеми зі здоров`ям. Заслухав представника адміністрації Коростенської ВК № 71 та прокурора, які заперечили щодо задоволення заяви засудженого. Врахував, що ОСОБА_8 відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин, який він вчинив маючи непогашені та не зняті в законному прядку судимості по попереднім вирокам. Крім того, судом було взято до уваги і те, що за час відбування покарання, ОСОБА_8 не брав участі у суспільному житті колонії та у програмах, які допомагають адаптуватись на волі після звільнення, що на думку адміністрації установи виконання покарань свідчить про відсутність засудженого свідомого вибору правослухняного способу життя.
Щодо апеляційних доводів ОСОБА_8 про незадовільний стан його здоров`я, то на думку Апеляційного суду, суд першої інстанції у своєму рішенні вірно послався на те, що вищевказане не є підставою для застосування відносно засудженого вимог ст.81 КК України.
За вказаних обставин, на думку Апеляційного суду, суд прийшов до вірного висновку про те, що засуджений не довів свого виправлення та не знайшов підстав для задоволення його клопотання.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 серпня 2016 року про відмову засудженому ОСОБА_8 в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вирком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 квітня 2011 року без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді: