УХВАЛА
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула 14 червня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 № 0000494 від 15 серпня 2015 року,
в с т а н о в и л а :
У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовими рішеннями постановленими відносно ОСОБА_4 , вважає їх незаконними та необґрунтованими з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своєї позиції прокурор вказує, що затвердження судом угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 і засудженим та призначення узгодженої міри покарання у виді штрафу, позбавило суд можливості визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі. Апеляційний суд вказані порушення не усунув та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Як убачається з долучених до касаційної скарги додатків, вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року затверджено угоду про примирення між засудженим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 . Вказаним

вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року ухвалено виконувати самостійно.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року вирок суду залишено без змін.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор оскаржує судові рішення у зв`язку з допущенням, на його думку, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За наведених прокурором в касаційній скарзі підстав та, виходячи з положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, вирок на підставі угоди про примирення, постановлений відносно ОСОБА_4 , не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Таким чином, касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ч.2 ст.428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 № 0000494 від 15 серпня 2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1