Номер провадження: 11-кп/785/312/16
Номер справи місцевого суду: 507/1408/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 10.12.2015 р., яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Троїцьке Любашівського району Одеської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працюючий, не одружений, житель АДРЕСА_1 , неодноразово судимий, останній раз Любашівським районним судом Одеської області 24.04.2015 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком два роки,
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Любашівського районного суду Одеської області від 24.04.2015 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Під вартою з 10.12.2015 року.
По даному провадженню засуджено також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, апеляція на вирок відносно якого не подана.
ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до вироку суду,приблизно об 11 годині 21.08.2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою з корисливою метою проникли на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_10 в с. Козачий Яр Любашівського району Одеської області, звідки таємно викрали шляхом демонтажу металеву арку, яка складалась з металевих труб та прутів загальною вагою 200 кг, в спричинивши шкоду потерпілій на загальну суму 680 гривень.
В апеляції адвокат ОСОБА_7 вказує, що суд з недостатньою повнотою розглянув кримінальне провадження, не допитав жодного свідка і постановив вирок, який є незаконним, необґрунтованим і не вмотивованим, а висновки вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Участь його підзахисного ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки чужого майна не підтверджується доказами, адже ОСОБА_8 не знав, що приймає участь в крадіжці, бо ОСОБА_9 ввів його в оману про те, що господарка дозволила розібрати арку. В судовому засіданні ОСОБА_9 також вказав, що запевнив ОСОБА_8 в наявності у нього дозволу від господарки на демонтаж арки. Також адвокат зазначає, що суд не дав належної оцінки доказам, одні з них прийняв до уваги інші відкинув, не мотивувавши свою позицію. Вважає, що у діях його підзахисного відсутній умисел на вчинення злочину, у зв`язку з чим, просить вирок суду скасувати і виправдати ОСОБА_8 .
Вислухавши доповідача, обвинуваченого і його захисника про задоволення апеляції та скасування вироку, прокурора про залишення вироку суду без змін, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляції захисника та відсутність підстав для скасування вироку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.
Так, відповідно до технічного запису судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 спочатку дійсно, як зазначає в своїй апеляції захисник, пояснював суду, що пропонував ОСОБА_8 розібрати металеву арку у дворі домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 , оскільки отримав на це її згоду. Однак на уточнюючі запитання прокурора і суду ОСОБА_9 відповів, що в дійсності запевнив ОСОБА_8 у тому, що вони спочатку розберуть арку і здадуть на металобрухт, а він потім, у майбутньому, домовиться з господаркою, залагодить цю ситуацію. На наявність умислу на викрадення чужого майна у співучасників злочину вказують фактичні дії їх разом проникли на огороджену територію домоволодіння потерпілої і почали розбирати арку, а коли почули крик сусіда, ОСОБА_9 втік з місця злочину, і повернувся через деякий час з метою завершення протиправних дій; разом винесли металеві частини конструкції арки до будинку ОСОБА_9 , де порізали її на частини та здали на металобрухт, а виручені кошти поділили і потратили на свої потреби. Факт звернення потерпілої до міліції у день викрадення її майна також спростовує показання обвинувачених щодо, начебто, надання нею дозволу на демонтаж арки.
Окрім того, з протоколу огляду місця події, протоколів проведення слідчого експерименту з участю обвинувачених, фото таблиць до них, протоколу огляду вилучених предметів частин арки, зокрема покрашених зеленою фарбою відрізків металевих труб видно, що вказана арка виконувала свою функцію підтримання виноградної лози і не було необхідності у її демонтуванні, як на цьому наполягають ОСОБА_8 і його захисник.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд з достатньою повнотою дослідив докази в судовому засіданні, вияснив у учасників судового розгляду думку щодо наявності у них клопотань про виклик свідків, про надання доказів, дав належну оцінку дослідженим доказам та на підставі цього прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 185 КК України.
У зв`язку з зазначеним апеляційний суд не може погодитись із доводами апеляції захисника про непричетність ОСОБА_8 до злочину, відсутність у нього умислу на вчинення крадіжки чужого майна, про введення його ОСОБА_9 в оману щодо наявності дозволу на демонтаж арки, про, начебто, недотримання судом вимог закону щодо порядку проведення судового розгляду кримінального провадження, адже вони є надуманими і необґрунтованими, спростовуються приведеними доказами та фактичними обставинами справи. Крім того, захисник не звертався до суду з клопотанням про приєднання будь-яких доказів чи допит свідків з метою спростування обвинувачення, у зв`язку з чим його твердження про неповноту судового розгляду також не можуть бути прийняті апеляційним судом.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції та скасування чи зміни вироку.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 належить зарахувати строк попереднього ув`язнення із 10.12.2015 року до 25.02.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у строк відбутого покарання.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,
УХВАЛИЛА:
Апеляцію адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Любашівського районного суду Одеської області від 10.12.2015 року відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України без змін.
Зарахувати відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення із 10.12.2015 року до 25.02.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у строк відбутого покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, у той же термін із дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2