АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«22» вересня 2016 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
представника СВК №67 ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2016 року засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та проживаючому у АДРЕСА_1 , відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного 16.08.2012 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниці.
Рішення районного суду мотивоване тим, що поведінка засудженого протягом відбування покарання так і на даний час не є сумлінною, процесу позитивних змін у його особистості не встановлено.
ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення районного суду, в якій просить скасувати таке судове рішення та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи.
Від прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_8 надійшло заперечення на вказану вище апеляційну скаргу, в якому ставиться питання про залишення ухвали районного суду без змін, а апеляційної скарги, як необґрунтованої, без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який приймав участь у апеляційному розгляді дистанційно та підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора та представника СВК-67 про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Провадження№11-кп/794/327/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія:ст. 81 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Згідно положень ст.81 КК України особи, які відбувають покарання у виді позбавлення волі,можуть бути звільненні умовно-достроково від відбування покарання за наявності підстав та умов,визначених цією нормою кримінального закону.
Відповідно до ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.08.2012 року за ч.2 ст.307 КК України та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання за вироком Ленінського районного суд м. Вінниці від 09.11.2010 року остаточно призначено покарання строком вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі 05.08.2011 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2016 року ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання за вищезазначеним вироком строк його попереднього ув`язнення з 05.08.2011 року по 13.12.2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 61).
Закінчення строку відбування покарання 27.03.2018 року(а.п.7).
За таких обставин, ОСОБА_7 згідно закону має право ініціювати питання про умовно-дострокове звільнення, як такий, що відбув більше двох третин строку покарання призначеного вироком.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є встановлення судом тієї обставини, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, сумлінною є поведінка, яка проявляється, зокрема, у активній формі - підвищенні свого загальноосвітнього рівня, сумлінному ставленні до навчання, гарній поведінці у побуті, прагненні своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, активній участі у суспільному житті та ін.
Сумлінним ставлення до праці є постійна свідома участь засудженого у суспільно корисній праці,систематичне виконання виробничих завдань,сумлінне виконання трудових обов`язків, здобуття спеціальності, відсутність трудових порушень,тощо.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за увесь період перебування у виправно-трудовій установі.
Викладене узгоджується із позицією Верховного Суду України, що міститься у п.п.2,17 Постанови Пленуму №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002року.
Відмовляючи ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд вказав, що поведінка та ставлення засудженого до праці протягом строку відбування покарання не були сумлінними, отже, не доводять його виправлення.
З таким рішенням погоджується й колегія суддів.
Як вбачається зі змісту характеристики на засудженого з СВК-67 від 05.08.2016 року, ОСОБА_7 перебуває в місцях позбавлення волі з 05.08.2011 року, за час перебування в слідчому ізоляторі в м. Вінниця за порушення режиму утримання в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено. Заохочень не було. По прибуттю до Сокирянської виправної колонії 24.01.2013 року працевлаштований в гірничій дільниці №1. До роботи відносився погано. З моменту прибуття до СВК №67 до червня 2013 року встановлені змінні завдання не виконував, з липня 2013 року по серпень 2015 року до оплачуваних робіт на підприємстві не залучався, а з вересня 2015 року по даний час норму виробітку виконував. (а.п.9).
Крім того, як вбачається із атестаційних листів та протоколів засідань атестаційної комісії, протягом відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не довів, що став на шлях виправлення.
За таких обставин, колегія суддів, проаналізувавши поведінку засудженого за весь період перебування його у місяцях позбавлення волі, вважає, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Те, що засуджений ОСОБА_7 з вересня 2015 року по даний час норму виробітку виконував понаднормово й здобув спеціальність «Токар 2-го розряду» не дає підстав колегії суддів, з урахуванням вищевикладеного, вважати, що засуджений сумлінно виконує свої трудові обов`язків.
Висновки суду про те, що засуджений ставленням до праці не довів своє виправлення, відповідають фактичним обставинам справи, а тому, ухвала Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2016 року скасуванню не підлягає..
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404,405,407, 418,419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного 16.08.2012 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниці, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3