Номер провадження: 11-сс/785/1522/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

та адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, -

встановила:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001742 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

У рамках розслідування кримінального провадження 06 жовтня 2016 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області та з метою забезпечення цивільного позову накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_8 , а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 38 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 36,02 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; будинок садибного типу, загальною площею 42 кв. м., площа земельної ділянки 1254 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; нежиле приміщення загальною площею 52,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2016 року, стверджуючи, що прийнята ухвала не обґрунтована та незаконна, оскільки слідчим не було надано документів, які підтверджують право власності підозрюваного на арештоване майно та обґрунтованість підозри, слідчим суддею не було дотримано принципів розумності та співмірності обмеження права власності, а питання про накладення арешту було вирішено у відсутності підозрюваного та його захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката, який підтримав свою апеляцію, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном та розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.

Отже, приймаючи до уваги інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, слідчий суддя не переконався у тому, що перелічене майно належить саме підозрюваному ОСОБА_8 , а не іншим особам однофамільцям, що порушує ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод №1, відповідно до якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, таким як недоторканність права власності, а позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження, відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України, здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Також, слідчим не було надано жодних документів, які б підтвердили вартість арештованого майна, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», що потягло за собою неспіврозмірність вартості арештованого майна заявленим позовним вимогам.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, має бути скасована.

На підставі наведеного, керуючись ст. 392, 393, 395, 398, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 жовтня 2016 року, задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про накладення арешту на нерухоме майно, скасувати.

У задоволені клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про накладання арешту на нерухоме майно відмовити.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4