АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/2176/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/3/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 13 березня 2015 року за № 0000798, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина

України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні якого

перебуває неповнолітній син ОСОБА_7 , 2010 року народження, не працюючого,

раніше судимого:

- 11.11.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області

за ч. 1 ст. 289 КК України до обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75

КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком

на 1 рік,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України, і призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками закінченого замаху на таємне викрадання чужого майна (крадіжки), за наступних обставин.

ОСОБА_6 приблизно в січні 2015 року в денний час в цеху № 2 ТОВ «Інтерпайп Нікотьюб», який знаходиться за адресою: пр. Трубників, 56, в м. Нікополь, Дніпропетровської області, отримав для проведення ремонтних робіт три пневморозподілювача. Однак він вказані пневморозподілювачі на обладнання не встановив, та з метою подальшого таємного викрадення заховав в особистій шафі на території цеху.

03.03.2015 року приблизно о 16.00 годин ОСОБА_6 після закінчення денної зміни, реалізуючи свій злочинний намір, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, шляхом вільного доступу, заховав за поясом штанів раніше отримані пневморозподілювачі і став виходити з цеху, і приблизно о 16.25 годин був зупинений на прохідній охоронцем ТОВ «Інтерпайп Нікотьюб» ОСОБА_9 , який провів особистий огляд останнього. При особистому огляді у ОСОБА_6 за поясом було виявлено три пневморозподілювача, загальною вартістю 2232 грн., що належать ТОВ «Інтерпайп Нікотьюб», які останній намагався винести через прохідну, тобто ОСОБА_6 виконав всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежать від його волі, так як був затриманий співробітниками охорони ТОВ «Інтерпайп Нікотьюб».

3а вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 призначене покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначене остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014 року, у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі з відбуттям покарання у виправно-трудовому закладі.

Питання з речовими доказами вирішене.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання обвинуваченому, на підставі вимог ст.ст. 71,72 КК України, невірно застосував зазначені норми закону, що призвело до призначення покарання менше, ніж невідбута частина призначеного покарання за попереднім вироком. У зв`язку з чим, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України, і призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок; обвинувачений заперечував проти апеляційної скарги та просив не призначати йому суворого покарання.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Аналізуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні, колегія суддів находить їх слушними та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За правилами ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає, зокрема, два дні обмеження волі.

Так, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014 року ОСОБА_6 був засуджений за ст. 289 ч. 1 КК України до 3 років обмеження волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, тобто невідбуте ОСОБА_6 покарання, призначене за зазначеним вироком, відповідно до вимог ст. 72 КК України, 3 роки обмеження волі відповідають 1 року 6 місяцям позбавлення волі.

Суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 71 КК України, призначив остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю вироків у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі, тобто менше, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком, яка складає 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

За таких обставин, згідно ст. 420 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів виходить зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся в скоєному, раніше судимий та вчинив новий корисливий злочин в період відбування покарання з випробуванням, характеризується позитивно за місцем проживання.

До обставин, передбачених ст. 66 КК України, які б пом`якшували покарання, колегія суддів відносить щире каяття, а до обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання - рецидив злочину.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України та перерахувавши згідно пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014 року у виді обмеження волі строком на 3 роки на покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції зазначеної статті.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 13 березня 2015 року за № 0000798, відносно ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 :

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014 року у виді обмеження волі строком на 3 роки, перерахувавши його згідно пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України у покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання та виконання вироку.

Вирок набирає законної сили з дня його проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4