1-кс/754/202/16
Справа № 754/1639/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
19 квітня 2016 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю заявника , ОСОБА_3
представника ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
слідчої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні судуклопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-
В С Т А Н О В И В :
У провадженні слідчого судді надійшло клопотання від ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0011023 від 03.10.2014 року на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яке на праві власності зареєстроване за ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає про те, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва 22.10.2014 року в рамках кримінального провадження № 0011023 від 03.10.2014 року накладено арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яке на праві власності зареєстроване за ОСОБА_7 .
Заявник ОСОБА_3 в клопотанні зазначає про те, що арешт накладений необґрунтовано і в подальшому застосуванні такого заходу як арешт зазначеної вище квартири немає правових підстав. 17.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено Договір позики за умовами якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_7 прийняв у борг грошові кошти в сумі 577 533 грн., які ОСОБА_7 зобов`язався повернути ОСОБА_3 не пізніше 17.03.2015 року. В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 17.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено Договір іпотеки, предметом іпотеки якого є кв. АДРЕСА_1 ., та у зв`язку із невиконанням зобов`язань ОСОБА_7 за договором позики, звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, та Деснянським районним судом м. Києві винесено рішення, яким звернуто стягнення на вище зазначену квартиру, шляхом набуття ОСОБА_3 права власності на предмет іпотеки. Наявність арешту накладеного на квартиру, що є предметом іпотеки перешкоджає іпотекою держателю реалізувати своє право на звернення стягнення на майно боржника на підставі рішення суду.

В судовому засіданні під час розгляду клопотання ОСОБА_3 клопотання підтримав, зазначив, що арешт накладений безпідставно та зазначеним арештом обмежується право власності, що призводить до порушення його прав, та просив його задовольнити.
Представник ОСОБА_4 також підтримав вимоги клопотання з зазначених в ньому підстав, просив клопотання задовольнити, оскільки арешт що порушує право ОСОБА_3 реалізувати право на звернення стягнення на майно боржника на підставі рішення суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що Деснянським УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0011023 від 03.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 4 ст. 190 КК України, щодо намагань заволодіння шахрайським шляхом квартири АДРЕСА_1 .
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчу ОСОБА_6 , та дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали скарги та матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступного.
В ході розгляду клопотання встановлено, що в провадженні СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0011023 від 03.10.2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 4 ст. 190 КК України, що 03.10.2014 року о 16 год. 00 хв. невстановлена особа, в приміщенні нотаріальної контори по вул. Червоноармійській, 23-а в м. Києві, намагалась заволодіти квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва 22.10.2014 року в рамках кримінального провадження № 0011023 від 03.10.2014 року накладено арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яке на праві власності зареєстроване за ОСОБА_7 .
На даний час у зазначеному вище кримінальному провадженні досудове розслідування триває.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження може застосовуватись арешт.
Згідно із ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цьогоКодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Частиною другою ст.170 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Враховуючи, що вказане майно відповідає ознакам ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України, а також оскільки згадане майно може мати суттєве значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності, враховуючи, що воно може бути використане як доказ, а також з метою збереження вказаного речового доказу у кримінальному провадженні до вирішення його по суті у суді та унеможливлення відчуження майна третім особам, тому підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слічий суддя не вбачає.
Крім того заявником не надано суду доказів, що арешт накладено необґрунтовано або у подальшому у застосуванні арешту відпала потреба, та такі обставини не встановлені в ході розгляду клопотання, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий судя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя