Провадження № 11-кп/780/10/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 41 27.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Біла Церква Київської області, громадянку України, циганку, освіта неповна середня, не одружену, має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працюючу, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та відповідно до п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України покладено відповідні обов`язки.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_9 при невстановлених досудовим слідством обставинах незаконно придбала наркотичний засіб опій ацетильований, який принесла до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , де незаконно зберігала з метою збуту.

12 червня 2015 р. о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_9 перебуваючи біля будинку № 5 по вул. Коцюбинського у м. Біла Церква Київської області, переслідуючи корисливий мотив, незаконно шляхом продажу за грошові кошти в сумі 400 грн., які ОСОБА_10 перерахував їй напередодні о 16 годині 32 хвилини на банківські картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , збула ОСОБА_10 опій ацетильований, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений, об`ємом 5 мл., масою в перерахунку на суху речовину 0,319 г., який знаходився в презервативі. В подальшому цього ж дня ОСОБА_10 в присутності понятих наркотичний засіб добровільно виданий працівникам міліції.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, не оспорюючи вирок у частині доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а саме те, що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення. Просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2015 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами, думку захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, вказує на те, що при складанні обвинувального акту слідчим не було дотримано цих вимог закону, оскільки обвинувальний акт не містять у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Так, у формулюванні обвинувачення, дії ОСОБА_9 кваліфіковані лише як незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Проте, при формулюванні обвинувачення зазначені вище фактичні обставини кримінального правопорушення не враховані, ніяким чином не відображені.
Залишивши поза увагою відсутність висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок, чим порушив вимоги положень ст. 370 КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
За таких обставин, суд не міг розглядати справу та виносити вирок, а зобов`язаний був повернути обвинувальний акт прокурору, відповідно до ст. 314 КПК України.
Із урахуванням викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченої, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
Оскільки в апеляційній скарзі зі змінами прокурор не ставить питання про погіршення становища обвинуваченої ОСОБА_9 , колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення про оголошення розшуку ОСОБА_9 та надання дозволу на затримання, викладеного в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 22.02.2016 року.
Виходячи з вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції не може бути визнаний законним і підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, під час якого потрібно врахувати вищевикладене, перевірити доводи апеляційної скарги, та ухвалити рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Скасувати рішення про оголошення розшуку ОСОБА_9 та надання дозволу на затримання, викладеного в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2016 року.
Головуючий:
Судді: