Справа № 201/6463/16-к
Провадження № 1-кс/201/3955/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2016, у кримінальному провадженні № 0000672,-

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2016 року, на квартиру АДРЕСА_1 , в межах розслідування кримінального провадження № 0000672.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, зазначив про його необґрунтованість та безпідставність, оскільки скасування скасування арешту на спірне майно може в подальшому призвести до його подальшого відчуження, у зв`язку із чим просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2016 накладено арешт на майно за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначену ухвалу та необхідність вжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження судом мотивовано тим, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства, перебуває у лікаря-психіатра на обліку з 1972 року з діагнозом: тяжка розумова відсталість. Спілкуватися, писати, читати не вміє. Батьки та сестра ОСОБА_6 померли, інших родичів немає. Після смерті сестри вона мешкала у своїй квартирі АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який доглядав та піклувався за нею. Влітку 2015 року до ОСОБА_6 звернулися раніше їй невідомі особи, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які представилися далекими родичами, проте підтвердити родинні зв`язки вони не змогли, оскільки не надали жодних підтверджуючих документів та навіть не знали прізвища та по батькові ОСОБА_10 . Ці особи пропонували ОСОБА_6 продати квартиру та купити у селі будинок, на що отримали відмову. Через деякий час влітку 2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зустріли на вулиці невідомі люди, які посадили їх у машину та повезли в невідомому напрямку. ОСОБА_7 відпустили. ОСОБА_6 увезли в невідомому напрямку та її місцезнаходження невідоме.
Під час допиту свідка ОСОБА_7 з`ясовано, що він мешкав з ОСОБА_6 у її квартирі з квітня 2015 року, а після того як вона влітку 2015 року зникла, невідомі особи безпідставно виселили його з квартири АДРЕСА_1 , змінили замки на дверях та зараз там перебуває невідомий чоловік.
Окрім того, встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору міни від 19.02.2016 належить ОСОБА_5 .
З метою з`ясування усіх обставин кримінального провадження прокурор просив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 115, 190 КК України, виявлення і викриття винних, з метою попередження злочинних дій невстановлених осіб, накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Частиною 7 цієї статті Кодексу унормовано, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає зокрема про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Ураховуючи, що в ході розгляду клопотання не встановлено підстав того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або вжитий ухвалою захід забезпечення кримінального провадження застосовано необґрунтовано, а на цей час досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває, законність та правомірність дій при оформленні переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 є предметом дослідження у кримінальному провадженні, підстав для задоволення клопотання і скасування арешту наразі не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 173, 174, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2016 року, у кримінальному провадженні № 0000672 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1