Справа № 755/6853/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 , -
В С Т А Н О В И В :
Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
За ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
З огляду на положення КПК України слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вирішено питання щодо участі заявника у кримінальному провадженні після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказує ч. 5 ст.55 КПК України.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Отже не вирішення питання про участь заявника у кримінальному провадженні як потерпілої особи, є порушенням права на оскарження прийнятого рішення або використання наданих прав як потерпілої особи. Отже порушене право підлягає захисту шляхом визначеним ст. 307 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 55, 60, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий судя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: