АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/1277/15-к Номер провадження 11-кп/786/733/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1ст.115 КК України.О.Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000276, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду, з апеляційною скаргою на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року, звернувся обвинувачений ОСОБА_10 , в якій ставить питання про зміну вироку.

Вважає вирок суду суворим. Просить пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання та зменшити суму моральної шкоди.

Апелянт вказує, що у вчиненому злочині щиро розкаюється, добровільно видав працівникам міліції знаряддя вчинення злочину.

Стверджує, що ніж у руках потерпілого сприйняв як загрозу своєму життю, тому наніс йому декілька ударів ножем-тесаком. Крім того, зазначає, що призначене покарання є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, судом не враховано його стан здоров`я.

Визначений судом розмір моральної шкоди вважає завищеним, з огляду на невеликий розмір пенсії та відсутність інших доходів.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, засуджено:

за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Постановлено частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 , стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 300 000 грн., у відшкодування шкоди, завданої внаслідок смерті потерпілого ОСОБА_12 , щомісячно 708 грн. 75 коп. на період інвалідності безстроково, починаючи з 24.10.2015 року.

Долю речових доказів вирішено в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду, 24.10.2015 року, починаючи з 12 години, ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні власного господарства за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своїм сусідом ОСОБА_12 , 1951 р.н., спільно вживали спиртні напої.

Під час розпивання спиртних напоїв, близько 18-00 год., на грунті давніх неприязних відносин щодо поділу межі їхніх господарств, між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_10 виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_12 .

Вийшовши з приміщення літньої кухні на подвір`я та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на умисне вбивство, взяв ніж-тесак для рубки, який знаходився поряд із входом до літньої кухні господарства. Після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс тупою частиною ножа-тесака не менше 13 ударів по голові ОСОБА_12 .

Після того, як останній впав на землю, ОСОБА_10 наніс гострою частиною ножа-тесака 2 удари в ділянку потиличної частини голови ОСОБА_12 .

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок черепно-мозкової травми з численними пошкодженнями голови, врубами на кістках черепа, субдуральними та субарахноїдальними крововиливами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 на підтримання апеляційної скарги, заперечення потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 проти апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 який вважав судове рішення законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про вчинення обвинуваченим умисного вбивства потерпілого тобто, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , ухвалені на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду з наведенням належних і достатніх мотивів та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Мотивуючи висновки про винність засудженого ОСОБА_10 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_12 , суд обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які зі слів обвинуваченого дали детальні свідчення щодо часу, місця, способу, знаряддя скоєння злочину.

ОСОБА_10 впродовж судового слідства, а також під час слідчого експерименту з його участю, наводив докладні дані щодо своєї участі в заподіянні смерті потерпілому, що не заперечувалося ним в ході апеляційного розгляду.

Показання засудженого зводилися до того, що саме від нанесених ним ударів ножем-тесаком як тупою, так і гострою частиною в ділянку голови, настала смерть потерпілого.

Достовірність цих показань підтверджується об`єктивними даними, які містяться у протоколах огляду місця події, обшуку домоволодіння обвинуваченого, у висновках судово-медичних, додаткової судово- медичної, судово-імунологічних, судово-цитологічних, судово-медико-криміналістичної експертиз ( а.с.181-195, 246-249, 252-254 т.1, а.с.160-169 т.2 ).

Вирішуючи питання про зміст та спрямованість умислу на вбивство, суд першої інстанції виходив з усіх конкретних обставин справи. Так, ОСОБА_10 наніс удари ножем-тесаком цілеспрямовано, з достатньою силою у життєво важливий орган голову ОСОБА_12 . При цьому взято до уваги спосіб, характер, локалізацію поранень, поведінку винного і потерпілого, до, під час та після вчинення злочинних дій, причини припинення цих дій.

Зібрані у справі докази на підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_10 є достатніми, належними і допустимими.

З матеріалів справи видно, що судом досліджено достатній обсяг доказів, обставин, з`ясування яких має істотне значення для справи. В результаті докладного дослідження і належної оцінки сукупності здобутих у справі доказів, суд дії ОСОБА_10 відповідно до встановлених фактичних обставин справи правильно кваліфікував за ч.1 ст. 115 КК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини свідчать, що дії потерпілого ОСОБА_12 за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для обвинуваченого ОСОБА_10 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.
А отже, вважати, що обвинувачений, завдаючи потерпілому з достатньою силою не менше 13 ударів ножем-тесаком в ділянку голови, перебував у стані необхідної оборони, або ж перевищив такі межі, про що йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого немає підстав.
Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості і індивідуалізації покарання при обранні покарання винному, місцевий суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до класифікації віднесено до особливо тяжких, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі, і наведені ним в апеляційній скарзі, зокрема, стан здоров`я, конкретні обставини справи, потерпілий ОСОБА_8 наполягає на призначенні суворого покарання ОСОБА_10 .
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції винному призначено покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 115 КК України, яке має на меті не тільки кару, а є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Зважаючи на викладене, твердження апелянта про те, що призначене покарання є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не ґрунтуються на законі та конкретних обставинах справи.

Місцевим судом цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_8 вирішено у відповідності з вимогами чинного кримінального процесуального та цивільного законодавства з докладним наведенням мотивів та документальним підтвердженням ухваленого рішення. При цьому суд виходив із засад розумності та справедливості, взявши до уваги матеріальний стан обвинуваченого.

За таких обставин вирок суду є законним та обґрунтованим, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, пом`якшення покарання обвинуваченому та зменшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_10 .
Керуючись ст.ст. 405,407,418 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року щодо нього без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 18 червня по 06 вересня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення Апеляційним судом Полтавської області, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4