Справа № 346/666/16-к
Провадження № 11-кп/779/217/2016
Категорія ст. 191 ч. 3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000203 відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою в.о. прокурора Івано-Франківської області на вирок Коломийського міськрайонного суду від 2.03.2016 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки

АДРЕСА_1 , раніше несудиму,

засуджено :

- за ст. 191 ч. 3 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах усіх форм власності на строк 2 роки;

- за ст. 366 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах усіх форм власності на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

За вироком ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона будучи начальником поштового відділення с. Марківка ЦПЗ № 3 м. Коломия, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно з корисливих мотивів неодноразово, упродовж січня-грудня 2014 року привласнила грошові кошти на загальну суму 6 320 грн., шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи про виплату поштових переказів (аліментів) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про отримання та видачу їм грошових коштів.

В апеляційній скарзі в.о. прокурора області оспорює обґрунтованість вироку, вказує, що суд при призначенні покарання не дотримався вимог ст. 75 ККУ, тому просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. ст. 191 ч. 3, 366 ч. 1 КК України у вигляді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права обіймати певні посади на 2 роки. На підставі ст. 75 ККУ звільнити її від відбування основного покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без зміни.

В апеляційній інстанції :

- прокурор підтримав всі апеляційні доводи, просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченій більш суворе покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звернув увагу на те, що суд звільнив обвинувачену від основного і додаткового покарання;

- обвинувачена ОСОБА_12 та її захисник визнали вирок законним, просять апеляційну скаргу прокурора відхилити, оскільки покарання і звільнення від нього є законним. Додаткове покарання буде виконуватись відповідно до закону.

З`ясувавши обставини провадження, перевіривши його матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Висновок суду про винуватість обвинуваченої за ст. ст. 191 ч. 1, 366 ч. 1 КК України відповідає встановленим обставинам події й апелянтом не оспорюється.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 65, 75 КК України.

При цьому суд повно врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої і обставини, що пом`якшують покарання. Зокрема, як пом`якшуючі покарання обвинуваченої обставини суд визнав повне визнання вини та щире каяття в скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, першу судимість, її позитивну характеристику, думку потерпілих, які не наполягають на суворому покаранні та повне відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин суд справедливо обрав їй як основне покарання обмеження волі. Переконливих доводів апелянта про необхідність призначення обвинуваченій саме позбавлення волі в апеляційній скарзі не наведено.

Врахувавши всі обставини провадження, суд справедливо на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинувачену від покарання, з чим погоджується апелянт.

Разом з тим, слід визнати обґрунтованим посилання прокурора на те, що суд, маючи на увазі звільнення обвинуваченої на підставі ст. 75 КК України лише від основного покарання, оскільки вказана норма відповідно до ст.ст. 75, 77 КК України поширюється лише на основне покарання, не уточнив це у вироку.

Тому вирок в цій частині слід змінити, визнати, що ст. 75 КК України застосована лише до основного покарання ОСОБА_7 , а додаткове має виконуватись самостійно. Така зміна не є погіршенням становища обвинуваченої, а носить характер уточнення і приведення резолютивної частини вироку до вимог з ст.ст. 75, 77 КК України. Тому не вбачається підстав для винесення нового вироку.

Таким чином колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду - зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу в.о. прокурора Івано-Франківської області задовольнити частково, вирок Коломийського міськрайонного суду від 2.03.2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненою від основного остаточного покарання у виді обмеження волі на 3 роки з іспитовим строком випробування

Остаточне додаткове покарання у виді позбавлення її права обіймати певні посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах усіх форм власності на строк 2 роки виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до ВССУ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2