Справа № 449/1156/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2016 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, розлученого, не працює, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, 01 серпня 2014 року біля 17 год. 00 хв., на вулиці біля кафе-бару ПП Марцишин, що в с. Великі Глібовичі Перемишлянського району Львівської області, під час сварки з ОСОБА_4 , наніс один удар скляним бокалом (пивним) по голові ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одної рани на голові, що згідно висновку судово - медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину по ч.2 ст. 125 КК України не визнав. В судовому засіданні, пояснив, що з потерпілим ОСОБА_4 мав особисті конфлікти, оскільки такий є депутатом сільської ради і ним чинились йому перешкоди щодо оформлення права власності на земельну ділянку. 01 серпня 2014 року біля 17 год. він зайшов до бару, що в с. Великі Глібовичі Перемишлянського району, взяв собі бокал квасу, вийшов на терасу та сів за столик. Через деякий час, з приміщення бару вийшов ОСОБА_4 , а за ним ОСОБА_6 , підійшов до нього та почав сваритися, чому він на нього зводить наклепи. ОСОБА_6 махав перед ними кулаками, хотів вдарити. Він, потягнув ОСОБА_6 на бік. В цей час, ОСОБА_4 вдарив його в підборіддя, а він вилив йому на голову квас та втік додому разом із бокалом від квасу. Бокал забрав з собою, як речовий доказ, щоб підтвердити, що такий нерозбитий. Раніше, працював в міліції та добре знайомий з методикою розслідування злочинів. Зазнає, що тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав. Можливо, це зробив ОСОБА_6 , оскільки бачив що в його руках була пляшка, однак моменту нанесення такого удару не бачив. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав, такий заперечив.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, винність ОСОБА_5 в злочинні, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_4 проте, що стосунки з обвинуваченим напружені вже близько 5-6 років. 01 серпня 2014 року він разом з ОСОБА_6 зайшли до бару ПП Марцишин, щоб випити квасу. Вийшовши з бару, він побачив ОСОБА_5 та підійшов до нього, зробив йому зауваження, щоб він не конфліктував. Між ними розгорнулась суперечка, він розвернувся і цей момент обвинувачений наніс йому удар бокалом по голові. Від удару він присів, пішла кров. ОСОБА_5 втік і забрав бокал із собою. ОСОБА_6 стояв ззаду, приніс йому води.

Він вийшов до дорогу, зупинив автомобіль та поїхав до лікарні. Інших очевидців подій в барі не було. Алкоголю не вживав. Просив задоволити цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що він є односельчанином потерпілого та обвинуваченого. 01 серпня 2014 року він з ОСОБА_4 зайши до бару, випити квасу, алкоголю не вживали. Згодом, на вулицю вийшов перший ОСОБА_4 , а за ним і він. У нього в руках не було жодного предмета. Він побачив, що потерпілий та обвинувачений розмовляли на підвищених тонах. ОСОБА_5 сидів за столом та тримав в руках бокал, а ОСОБА_4 стояв до нього близько 1.5 метра. Суперечка тривала 10-15 хвилин. Згодом, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та вдарив його бокалом по голові, пішла кров, а обвинувачений вибіг з бокалом на дорогу. Він приніс води для потерпілого. ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 один удар бокалом по тім`яній ділянці голови;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що він є лікарем хірургом Бібрської міської лікарні Перемишлянського району Львівської області. ОСОБА_4 звернувся за медичною допомогою до нього зі скаргами на рани на голові. Зі слів потерпілого стало відомо, що такий отримав тілесні ушкодження бокалом від знайомого. Він обробив рану та наклав шви. Пояснив, що рана, яка утворилася в потерпілого могла бути рвана і різана, утворитися, як від гострого, так і від тупого предмета. Удар нанесений з потужною силою, глибина рани до кісток черепа. Кругом рани синців та інших ран не було, що свідчить про точковий удар. Рана рвано-різана, могла утворитися від удару бокалом;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що така працює в ПП Марцишин. 01.08.2014року біля 17 год. до бару зайшли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , взяли два бокали квасу та присіли в залі за столик, алкоголю не вживали. За 10 хв. підійшов ОСОБА_5 взяв бокал квасу і вийшов на вулицю. Згодом, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вийшли на двір. Нічого з того, що відбувалося на вулиці не бачила, лише чула, що голосно розмовляли. За 15-20 хв. до бару прийшов ОСОБА_6 , купив пляшку мінеральної води і сказав, що в ОСОБА_4 розбита голова. ОСОБА_5 забрав з бару бокал та не повернув його досі.

даними в судовому засіданні показаннями судово-медичного експерта Перемишлянського відділення КЗ ЛОР ЛОБСМ ОСОБА_9 про те, що всі виявлені на ОСОБА_4 тілесні ушкодження описані у висновку №82 від 05.08.2014 року він підтримує в повному обсязі. Враховуючи тілесне ушкодження, їх розміщення не представляється за можливе встановити від якого предмету на голові утворилась рана. Однак, така могла утворитися від від удару скляним бокалом;

висновком експерта №82 від - 05.08.2014 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлено: одну рану на голові, яка виникла від дії тупих твердих предметів, могла утворитися від удару скляним бокалом (пивним) 01 серпня 2014 року при обставинах викладених у постанові та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (а.с.181);

протоколом огляду місця події від 01.08.2014року, згідно якого подія мала місце

в кафе-барі ПП Марцишин, що розташований в с. Великі Глібовичі Перемишлянського району Львівської області. На столах, кріслах та землі немає жодних предметів, в тому числі осколків скла та іншого посуду (а.с.182-184);

протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2014 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_4 вийшов на вулицю з бару ПП Марцишин та підійшов до ОСОБА_5 , почав з ним розмовляти та запитав, чому такий на нього зводить наклепи. ОСОБА_5 відреагував агресивно та почав його обзивати нецензурними словами. Тоді, ОСОБА_4 обернувся, щоб піти і в цей момент ОСОБА_5 наніс йому один удар пивним бокалом по голові (а.с.185-189);

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , ствердив, що потерпілий дає неправдиві показання. Зазначає, що потерпілий наніс йому рукою удар у підборіддя, а він лише вилив бокал квасу йому на голову. Просив його виправдати, оскільки не вважає себе винним.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я кваліфіковано правильно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі, здобувши усіх можливих доказів та давши правильну оцінку, як показанням свідків так і висновкам проведеної експертизи, і прийшов до правильного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 125 КК України.

Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченого, а також об`єктивна спроможність дорослої людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 дійсно вчинив злочин умисно.

На свій захист обвинувачений робить припущення, що тілесне ушкодження потерпілому міг завдати свідок ОСОБА_6 . Такі міркування обвинуваченого не є переконливими і суд їх до уваги не бере, оскільки такі спростовуються наведеними вище доказами у справі.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушеннями наслідків, а також те, що обвинувачений вину у вчиненні правопорушень не визнав та не розкаявся, раніше не судимий (а.с.191), за медичною допомого в психіатричний та наркологічні кабінети не звертався (а.с.192), по місцю проживання характеризується задовільно (а.с.193), після вчинення правопорушень не висловлював потерпілому своїх вибачень, не цікавився станом здоров`я потерпілого, що підтверджує доводи про те, що він фактично не розкаявся у скоєному, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь 500 гри. матеріальної шкоди та 3500 гри. моральної шкоди. На підтвердження своїх вимог щодо матеріальних збитків покликався на витрати, які поніс, а саме: 100 гривень на придбання ліків; 200 гривень на проїзд з с. Великі Глібовичі до м. Бібрка і в зворотньому напрямку; 200 гривень на покращене харчування. В обгрунтування вимог щодо моральної шкоди зазначив, що протиравними діями ОСОБА_5 , йому спричинено моральної шкоди, яка полягає у перенесенні нервово стресу, через відсутність коштів на лікування, перенесеними головними болями, не можливістю працювати та вести звичний спосіб життя, необхідністю звернення за медичною допомогою та за захистом прав в міліцію. Зазначає, що у нього порушився сон та життєвий спокій, переслідує страх щодо можливості повторного побиття. Йому необхідно докладати значних зусиль для відновлення його психологічного стану.

На підставі ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку суду, вимога потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди до задоволення не підлягає з тих міркувань, що є передчасною, оскільки жодні затрати ним не понесені.

Вимога потерпілого щодо моральних збитків підлягає до задоволення частково, оскільки судом встановлено, що у ході вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_5 умисно спричинив потерпілому рану на голові, що є легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я. Після цього, потерпілий втратив працездатність, потребував лікування, тривалий час відчував фізичний біль та страх.

Суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого спричинили потерпілому моральні страждання через фізичний біль, страх, інші переживання та враховуючи глибину душевних страждань, характер вчинених відповідачем протиправних дій, що призвели до заподіяння шкоди, вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, розмір моральних збитків слід визначити 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, й призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1000 /одну тисячу/ грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1