УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від

25 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК.
Не погоджуюсь з вироком місцевого суду, представник потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою судді-доповідача Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 повернуто, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.
У касаційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу судді апеляційного суду скасувати та призначити новий апеляційний розгляд.
Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Частиною 4 ст. 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана, зокрема, на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно ч. 5 ст. 115 КПК при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
З долученої до касаційної скарги копії ухвали судді-доповідача апеляційного суду вбачається, що вирок місцевого суду щодо

ОСОБА_6 був проголошений 25 листопада 2015 року тобто останнім днем подачі апеляційної скарги з урахуванням положень ст. 115 КПК було

25 грудня 2015 року. Однак, апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав лише 28 грудня 2015 року, та питання про поновлення строку на апеляційне оскарження не порушив.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2016 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3