Єдиний унікальний номер 201/1882/16-к
Номер провадження 1-кп/201/126/2016
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

14 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного в рамках кримінального провадження, внесеного 17 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004749 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 17 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004749 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного терміну.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 висловив думку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків, що враховувалися судом при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, вважав, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення, які ще не допитані в суді та вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому просив його продовжити.

Потерпіла ОСОБА_9 вважала за можливе змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисники адвокати ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що обвинувачений має третю групу інвалідності з дитинства через наявність захворювання: «Цукровий діабет першого типу» та знаходячись в умовах слідчого ізолятору, останньому не може отримати необхідної медичної допомоги.

Вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останньому запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення, які ще не допитані у даному кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, при встановленні наведених ризиків, колегія суддів, насамперед виходить з таких обставин, як вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованого правопорушення.

Поряд із цим, колегія суддів не може не враховувати підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення замах на вбивство, тобто замах на протиправне заподіяння смерті іншій людині.

А отже, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в рішенні Європейського Суду у справі "Летельє проти Франції", суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.

При цьому, посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників на те, що обвинувачений, знаходячись в умовах СІЗО не може отримати необхідну медичну допомогу з приводу наявності у нього наведеного діагнозу, є непереконливими, оскільки по-перше, стороною захисту не надано відповідних документів з медичної частини ДСІЗО, що підтверджують неможливість надання такої допомоги обвинуваченому, а по-друге, сам по собі, наведений факт не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який вид запобіжного заходу, а тому колегія суддів не приймає такі доводи до уваги.

Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи, що строк дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_9 під вартою закінчується 15 квітня 2016 року, колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання останнього під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 червня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів, тобто до 11 червня 2016 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , під вартою, є 11 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3