Справа № 278/200/16-к
В И Р О К
Іменем України
01 грудня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
11 листопада 2015 року близько 19 години ОСОБА_5 , рухаючись за кермом технічно-справного автомобіля Фольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 заднім ходом по автостоянці в смт. Новогуйвинське Житомирського району по вул. Дружби Народів, в порушення п.п. 10.1, 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перед початком руху транспортного засобу заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, під час виникнення небезпеки для руху, яку був спроможний виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась по території автостоянки зліва направо по ходу руху автомобіля, внаслідок чого остання впала на асфальтоване покриття стоянки.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому діянні, позови прокурора та потерпілої не визнав та показав, що 11.11.2015 його товариш ОСОБА_9 попросив його підвезти в центр смт Новогуйвинське до банкомату. На власному автомобілі Фольксваген Пассат обвинувачений із ОСОБА_10 під`їхали до банкомату біля супермаркету, вийшли з автомобіля. Поки ОСОБА_10 отримував кошти в банкоматі, до банкомату підійшла якась дівчина. Після отримання ОСОБА_10 коштів обвинувачений з останнім сіли в автомобіль, він, ОСОБА_5 , включив фари, відчинив водійське вікно та спостерігаючи за дорожньою обстановкою через бокові дзеркала заднього виду, почав рух автомобіля заднім ходом. Проїхавши таким чином близько 5 метрів, раптово побачив у ліве дзеркало заднього виду жінку, що лежала на дорозі позаду автомобіля. Виявивши цю жінку, обвинувачений зупинив автомобіль, і вийшов з нього, підійшов до цієї жінки, яка знаходилась за автомобілем в положенні напівлежачи головою від автомобіля, та намагалась встати. Обвинувачений із ОСОБА_10 намагались допомогти цій жінці, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. До них спочатку підбігла дівчина, яку вони бачили біля банкомату, а потім з сусідніх магазинів вишли незнайомі люди. Потерпіла зателефонувала дочці, та хтось з присутніх викликав швидку допомогу. Через деякий час приїхав автомобіль швидкої допомоги, та потерпілу було госпіталізовано в Житомирську районну лікарню.
Як саме потерпіла опинилась на дорозі поза його автомобілем обвинувачений не бачив. На місці після госпіталізації потерпілої сплатив її дочці певну суму коштів для лікування потерпілої, оскільки на той момент не виключав можливість наїзду своїм автомобілем на потерпілу. Однак, оглянувши у подальшому свій автомобіль та не виявивши на ньому слідів наїзду на пішохода, та зважаючи на те, що не чув удару від наїзду на пішохода, дійшов висновку, що ніякого наїзду не було. Через тиск з боку родичів потерпілої сплатив на її лікування 1250 грн. Після вилучення автомобіля для проведення експертизи втратив роботу, так як працював водієм по доставці піци.
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні зазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
Потерпіла ОСОБА_7 показала, що 11.11.2015 близько 18-19 години вона поверталась з роботи з автобусної зупинки у смт Новогуйвинське, перед цим випила близько 25 г коньяку. Біля мінімаркету побачила знайомого, також бачила автомобіль іномарку світлого кольору, який стояв він неї ліворуч на відстані приблизно 6 м. Коли переходила дорогу, щоб підійти до знайомого, відчула удар, від якого впала та втратила свідомість. Прийшла до тями, лежачи біля автомобіля, побачила молодого чоловіка, якій повідомив, що викликав швидку допомогу. Згодом на місце події приїхав автомобіль швидкої допомоги, та потерпілу було госпіталізовано в лікарню, де вона проходила лікування тривалістю приблизно 1 місяць. Оскільки обвинувачений не вибачився та не відшкодував завдану шкоду, наполягає на суворості покарання.
Свої показання потерпіла деталізувала під час слідчого експерименту (а.п. 104-107).
Свідок ОСОБА_11 показала, що вона 11.11.2015 близько 19 години перебувала поруч із банкоматом біля мінімаркету у смт. Новогуйвинське та бачила поруч із банкоматом двох молодих людей, серед яких був і ОСОБА_5 , поруч стояв автомобіль. Вони отримали в банкоматі гроші й сіли в автомобіль. Після цього автомобіль рухався заднім ходом, проїхав 10-15 м, та здійснив наїзд задньою лівою частиною на жінку, яка рухалась позаду автомобіля. Свідок підбігла до місця події, побачила жінку, яка лежала позаду автомобіля, в неї на голові була кров. Через декілька секунд жінка прийшла до тями, відмовлялась від медичної допомоги та просила відвезти її додому.
Свої показання свідок ОСОБА_11 деталізувала під час слідчого експерименту (а.п. 108-116).
Свідок ОСОБА_12 показала, що в той день поверталась з роботи і побачила поруч з магазином скупчення людей, серед яких бачила знайомого ОСОБА_10 , який повідомив, що їхали на автомобілі заднім ходом та зацепили жінку.
Свідок ОСОБА_13 показав, що в той день близько 19 години він із знайомими сиділи в магазині Мінімаркет в смт Новогуйвинське та пили каву. Побачив, що неподалік від магазину стояв автомобіль, позаду якого лежала жінка. Свідок вибіг на вулицю до місця події, побачив, що у жінки на голові є кров, тоді викликав швидку допомогу. Бачив біля автомобіля обвинуваченого та іншого хлопця.
Свідок ОСОБА_14 показав, що того дня у вечірній час він разом із друзями перебував на автобусній зупинці смт Новогуйвинське та бачив, як від зупинки в бік мінімаркету рухалась жінка з пакетами в руках, вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Потім свідок з друзями підійшли до автомобіля, біля якого стояв ОСОБА_5 з іншими особами, а поруч з автомобілем на лівому боці лежала зазначена жінка. Як саме вона впала і від чого свідок не бачив.
Свідок ОСОБА_15 (дочка потерпілої) показала, що того вечора їй подзвонила матір та повідомила, що її збив автомобіль. Коли свідок прийшла на місце події, її матір вже перебувала в автомобілі швидкої допомоги, на місці також був автомобіль обвинуваченого та сам обвинувачений, який з приводу обставин ДТП повідомив, що не знає, як це вийшло. Підтвердила отримання від обвинуваченого 1200 грн. коштів на лікування матері.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.11.2015, зафіксовано місце пригоди автостоянка поблизу магазину Каприз по вул. Дружби Народів в смт. Новогуйвинське Житомирського району, що має асфальтобетонне покриття (а.п. 82-93).
Згідно висновку судової експертизи технічного стану автомобіля від 15.12.2015 № 110 на момент огляду та до ДТП гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля ОСОБА_5 . Фольксваген Пассат знаходились в технічно справному стані. Будь-яких технічних несправностей деталей і систем, які впливають на безпеку руху і могли привести до створення аварійної ситуації й виникнення ДТП, не виявлено (а.п. 97-99).
З висновку судової автотехнічної експертизи від 21.12.2015 № 111 вбачається, що в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля Фольксваген Пассат ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.9, 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху. Перешкод технічного характеру для запобігання ДТП ОСОБА_5 не вбачається. Невідповідність дій ОСОБА_5 вимогам п.п. 10.1, 10.9 та 12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням наведеної ДТП (а.п. 100-102).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 24.12.2015 № 2773 у ОСОБА_7 виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді забійної рани на волосистій частині голови, геморагічного забою скроневої частки головного мозку та лінійного перелому луски потиличної кістки зліва, яка утворилась від дії тупого твердого предмету при падінні на асфальтне покриття дороги в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення експертизи (тобто 11.11.2015 близько 19 год.), відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення (а.п. 103).
Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 показала, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не могли утворитись без прикладання сторонньої сили, якою міг бути поштовх автомобіля, що рухався зі швидкістю не більше 40 км/год. Такі ж тілесні ушкодження могли утворитись й внаслідок падіння людини на асфальтове покриття, однак за умови ожеледиці, коли падаюче тіло отримує додаткове прискорення. Зважаючи на невелику швидкість руху автомобіля, а також те, що потерпіла була вдягнена в зимовий одяг, автомобіль міг не спричинити жодних тілесних ушкоджень безпосередньо в місцях контакту з вкритим одягом тілом потерпілої, що спростовує відповідний аргумент сторони захисту про відсутність контакту автомобіля з тілом потерпілої через відсутність медичних даних про це.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 в частині того, що він через дзеркало заднього виду побачив на дорозі позаду автомобіля потерпілу і одразу ж зупинив його, уникнувши наїзду, і розцінює ці показання як захисну позицію з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зокрема, факт наїзду на потерпілу ОСОБА_7 автомобілем ОСОБА_5 підтверджується показаннями самої потерпілої про те, що вона відчула удар і тоді втратила свідомість, а також показаннями свідка ОСОБА_11 , яка бачила момент наїзду на потерпілу. Доводи сторони захисту про те, що свідок не могла бачити моменту наїзду на потерпілу через неосвітленість ділянки місцевості, спростовуються даними протоколу слідчого експерименту зі свідком та схемою і фототаблицею до нього (а.п. 108-116). Показання допитаного за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_17 - пасажира автомобіля ОСОБА_5 , який підтвердив показання обвинуваченого про те, що останній раптово зупинив автомобіль, однак при цьому ніякого удару свідок не відчув, не спростовують вищенаведеного, оскільки сам обвинувачений наголосив на тому, що у вихлопній трубі його автомобіля прогоріла гофра, що посилювало звук роботи автомобіля, внаслідок чого він не чув сторонніх криків. Крім наведеного, факт наїзду підтверджується й даними наданих стороною захисту копій картки виклику та карти виїзду швидкої медичної допомоги для ОСОБА_7 (а.п. 122, 123), відповідно до яких і перехожий, що викликав швидку, і сама потерпіла на місці повідомили саме про наїзд на неї автомобіля. Викладене також спростовує версію обвинуваченого та свідка ОСОБА_18 про те, що особи, які підійшли до місця події, повідомляли про те, що потерпіла нібито сама впала під автомобіль.
Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про визнання недопустимими відомостей висновку автотехнічної експертизи через те, що вони ґрунтуються на недопустимих доказах (показаннях ОСОБА_5 , даних ним як свідок), оскільки відповідно до ч. 5 ст. 364 КПК України учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатись лише на ті докази, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки показання ОСОБА_5 , дані ним під час досудового розслідування, судом не досліджувались і клопотання про їх дослідження не було заявлено, суд відкидає зазначений довід сторони захисту як безпідставний. Крім того, факт наїзду автомобілем ОСОБА_5 на потерпілу ОСОБА_7 підтверджено сукупністю інших наведених вище доказів, тому, на думку суду, висновок експерта не суперечить цим доказам і є допустимим.
Суд відкидає довід сторони захисту про недопустимість як доказу даних слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 , оскільки на думку захисника слідчий при проведенні цієї слідчої дії лише відібрав від неї пояснення. Довід захисника спростовується відомостями протоколу слідчої дії, з якого видно, що показання потерпілої перевірялись на місцевості.
Доводи сторони захисту про те, що дані висновку судово-медичної експертизи про наявність тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 є недостовірними через те, що подія відбулась 11.11.2015, а медична документація, на підставі якої проведено експертизу, розпочата лише 13.11.2015, спростовуються як самим висновком експерта, так і показаннями допитаної судово-медичного експерта ОСОБА_16 . Аргументи захисту про те, що в історії хвороби ОСОБА_7 з Житомирської районної лікарні містяться відомості про інші тілесні ушкодження, ніж зазначені у висновку експерта, є припущенням, оскільки такі документи судом не досліджувались.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, і кваліфікує його діяння за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є необережним тяжким злочином проти безпеки руху.
Обвинувачений ОСОБА_5 не судимий, неодружений, непрацюючий.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Разом з тим, суд визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченому ту обставину, що в момент наїзду потерпіла ОСОБА_7 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено як показаннями самої потерпілої, так і відомостями карти виїзду швидкої медичної допомоги. Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 показала, що вживання особою алкоголю могло істотно вплинути на її здатність до захисних реакцій в момент падіння, і призвести до більш тяжких тілесних ушкоджень в порівнянні з тими, які б особа отримала, якби була тверезою. Потерпіла ОСОБА_7 показала, що не чула звуку автомобіля, який до неї наближався, що на думку суду свідчить про вплив цього стану на її здатність як сприймати обстановку, так і здатність до захисних реакцій, що, в свою чергу, істотно знижує ступінь суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим.
Враховуючи санкцію ч. 2 ст. 286 КК України, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи, що обвинувачений вперше вчинив неумисний злочин, відсутність обтяжуючих та наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, а його виправлення можливе без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням. Враховуючи, що єдине джерело заробітку обвинуваченого пов`язане із наданням послуг з перевезення, суд вважає за можливе не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами.
Потерпіла заявила цивільний позов, в якому просить з урахуванням уточнень стягнути з обвинуваченого 20 082,11 грн. матеріальної шкоди (з яких 3600 грн. - втрачений заробіток, решта - витрати на лікування потерпілої), та 250 000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.
Позовні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди суд задовільняє частково в сумі витрат на лікування потерпілої, підтвердженої відповідними чеками та квитанціями в розмірі 17139,68 грн., за виключенням 1250 грн., добровільно сплачених обвинуваченим на лікування потерпілої. Позовні вимоги в частині стягнення втраченого заробітку задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано доказів на підтвердження втрати потерпілою такого заробітку.
Вирішуючи позовні вимоги стосовно стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, заподіяної злочином, суд вважає ці вимоги також обґрунтованими, однак, зважаючи на те, що груба необережність потерпілої (її нетверезий стан) сприяла виникненню та збільшенню шкоди її здоров`ю, суд на підставі ч. 2 ст. 1193 ЦК України, а також виходячи з принципів справедливості й розумності, задовольняє їх частково.
Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 суд також визнає обґрунтованим як такий, що підтверджується відповідним повідомленням Житомирської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Горбачевського від 1.02.2016 № 01/295, та задовольняє його в повному обсязі.
Даних про процесуальні витрати матеріали кримінального провадження не містять.
Під час судового розгляду накладено арешт на майно обвинуваченого автомобіль Фольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 . Враховуючи, що судом задоволено цивільні позови потерпілої та прокурора, суд звертає стягнення на арештований автомобіль, що належить обвинуваченому.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинуваченого під час досудового слідства та судового розгляду, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.
Цивільний позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 15889 (п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 68 коп. матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином. У решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації 8727 (вісім тисяч сімсот двадцять сім) гривень 50 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 .
Звернути стягнення на арештоване майно ОСОБА_5 автомобіль Фольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 , в рахунок задоволених позовів.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1