Номер провадження: 11-кп/785/335/16
Номер справи місцевого суду: 501/4414/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 25.12.2015 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,
встановила:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , гр-нка України, освіта вища, не одружена, має на утриманні малолітню дитину, працює охоронцем у службі морської безпеки АМПУ ООМП, раніше не судима,
засуджена за ст. 185 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік з застосуванням ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання строком на 1 рік.
ОСОБА_8 засуджена за те, що вона у період з 06.03.2015 по 08.03.2015 року, у денний час, більш точного часу і дати органами досудового слідства встановити не представилося можливим, знаходячись у приміщенні роздягальні другого поверху спортивного комплексу «Юність», що розташований по АДРЕСА_2 , де вона на той час працювала прибиральницею, діючи з корисливих мотивів та за раптово виниклим умислом, таємно заволоділа майном малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , що було нею випадково виявлено в однієї з шаф для одягу під час виконання своїх службових обов`язків, а саме мобільним телефоном смартфоном марки «Леново» у чохлі з сім-картою «Лайф», загальною вартістю 1920 грн., якій раніше, а саме 02.03.2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 допомогала ОСОБА_10 розшукувати у роздягальні, оскільки вказаний телефон зник з шафи ОСОБА_10 під час відвідування нею басейну 02.03.2015 року.
___________________
Справа № 11-кп/785/335/16 ОСОБА_1 Категорія: ст. 185 ч.1 УК України
Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач

ОСОБА_2 апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 стверджує, що висновки суду, які викладені у вироку не засновані на фактичних обставинах справи, оскільки в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази вини ОСОБА_8 у вчинені крадіжки телефону потерпілої ОСОБА_10 , оскільки жодна особа, яка була зазначена в обвинувальному акті та допитана як свідок у суді, не вказала, що бачила як ОСОБА_8 вкрала телефон потерпілої.
Також захисник стверджує, що ні в ході досудового, ні в ході судового слідства не було встановлено наявності у ОСОБА_8 умислу на вчинення крадіжки, оскільки вказаний телефон був нею знайдений, та, оскільки з приводу телефону ніхто не звернувся, після спливу деякого часу, вона передала його іншої людині.
Враховуючи викладене, захисник просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 в зв`язку з не доведеністю її вини у вчиненому злочині.
Обвинувачена ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить також скасувати вирок та закрити провадження щодо неї в зв`язку з недоведеністю її вини, посилаючись на доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги свого захисника.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати з кримінальних справ приходить до висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в ході судового розгляду справи обвинувачена ОСОБА_8 не визнала себе винною у крадіжці телефону, що належить потерпілій ОСОБА_7 та пояснила, що 02.03.2015 року до неї звернулась відвідувачка басейну малолітня ОСОБА_10 та поскаржилась її, що в неї з шафи у роздягальні зник мобільний телефон смартфон марки «Леново» білого кольору у чохлі. Після цього вона разом з ОСОБА_10 та її подружкою ОСОБА_11 почали розшукувати телефон, але не знайшли. Потім, приблизно в період з 06.03.2015 року по 08.03.2015 року, вона під час прибирання у роздягальні в однієї з шаф випадково знайшла мобільний телефон смартфон марки «Леново» білого кольору у чохлі, та, оскільки її не було відомо чий саме цей телефон, взяла його на зберігання, розраховуючи, що особа, яка втратила телефон звернеться до неї або до працівників спорткомплексу під час розшуку. Через деякий час, в зв`язку з тим, що з приводу цього телефону до неї ніхто не звернувся, вона передала його своєму знайомому у користування на умові повернення при виявленні його власника.
Також ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що про знайдений телефон вона розповіла тільки прибиральниці ОСОБА_12 з якою працювала у той день та зазначила, що її відомо про те, що в спорткомплексі склався порядок, згідно з яким знайдені речі передаються до служби контролю (вахти), але вона не передала вахті знайдений телефон, тому що була дуже зайнята і, крім цього, вирішила, що, якщо хтось буде розшукувати телефон, то її це стане відомо.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні засвідчила, що обвинувачена ОСОБА_8 дійсно розповідала про те, що вона знайшла мобільний телефон, але з розповіді ОСОБА_8 у неї склалося враження, що телефон ОСОБА_8 знайшла поза межами спорткомплексу. Якщо б ОСОБА_8 сказала б її, що телефон був знайдений нею у спорткомплексі, то вона б обов`язково звернула увагу ОСОБА_8 на те, що вона повинна передати телефон до служби контролю, як це склалося у спорткомплексі.
Потерпіла ОСОБА_7 в ході судового розгляду справи пояснила, що у її доньки ОСОБА_13 під час відвідування басейну з роздягальні був вкрадений мобільний телефон, в зв`язку з чим вона звернулася до тренера ОСОБА_14 , яка в свою чергу повідомила про це адміністрацію спорткомплексу.
Малолітня ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що вона зверталася до ОСОБА_8 по допомогу у розшуку свого телефону, якій зник з її шафи, але телефон вони так і не знайшли.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що від її вихованки ОСОБА_10 їй стало відомо, що у ОСОБА_10 з шафи у роздягальні зник мобільний телефон, якій вона за допомогою прибиральниці ОСОБА_8 та своєї подружки ОСОБА_11 розшукувала, але так і не знайшла. Також ОСОБА_14 повідомила, що в спорткомплексі заведений порядок, згідно з яким всі знайдені речі, які були загублені або втрачені, передаються до служби контролю.
Свідок ОСОБА_15 в ході судового розгляду справи пояснив, що ОСОБА_8 передала йому у користування мобільний телефон смартфон марки «Леново» білого кольору у чохлі, якій, як розповіла ОСОБА_8 , був знайдений нею в однієї з шаф у роздягальні спорткомплексу де вона працювала прибиральницею.

Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_8 , у повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а її дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України, як таємне викрадення чужого майна.
Щодо доводів апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника про відсутність доказів вчинення ОСОБА_8 . 02.03.2015 року крадіжки мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10 з її шафи, що свідчить про незаконність її засудження, то вказані доводи є необґрунтованими з наступних підстав.
Так, згідно з вироком, ОСОБА_8 визнана винною не у вчиненні 02.03.2015 року крадіжки телефону з шафи потерпілої ОСОБА_10 , а у вчиненні крадіжки телефону, що належав потерпілій ОСОБА_10 , якій ОСОБА_8 знайшла в однієї з шаф роздягальні у період часу з 06.03.2015 року по 08.03.2015 року та яким вона свідомо, у порушення порядку, якій склався у спорткомплексу та якій їй, згідно з її власними свідченнями, наданими у судовому засіданні був достовірно відомий, не передавши знахідку до служби контролю та не повідомивши про це адміністрацію спорткомплексу, таємно заволоділа і розпорядилася на свій розсуд, передавши цей телефон у користування своєму знайомому ОСОБА_15 .
Крім того, сама обвинувачена ОСОБА_16 , визнала в суді апеляційної інстанції, що їй достеменно було відомо, який саме телефон зник у неповнолітньої ОСОБА_7 , з чого судова колегія робить висновок, що у обвинуваченої була мета саме на викрадення телефону.
Цей висновок також підтверджується свідченнями потерпілої ОСОБА_7 у судовому засіданні про те, що після зникнення телефону у її доньки, вона спілкувалась з обвинуваченою ОСОБА_16 і та була добре обізнана з приводу того, який саме телефон зник у роздягальні спорткомплексу.
Тому слід вважати вину обвинуваченої ОСОБА_16 доведеною повністю.
Покарання обвинуваченої ОСОБА_16 призначене судом першої інстанції згідно з вимогами ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винної та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи наведені обставини судова колегія вважає, що підстави для змінення або скасування вироку відсутні.
Керуючись ст.ст.405,407, 408 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 25.12.2015 року у відношенні ОСОБА_8 без змін.
Ухвала може бути оскаржена у Вищій Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4
Копія в ОСОБА_2