Справа № 303/3779/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду заяву захисника ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_6 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст.257, ч.2,3 ст.258, ч.1,2 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч.1 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_12 ,
потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14

В С Т А Н О В И В:
Під час підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні захисник ОСОБА_5 подав заяву про відвід прокурора ОСОБА_6 .
Як на підставу відводу, захисник Бухтояров посилається на ст. 77 КПК України, а саме на наявність в прокурора ОСОБА_6 факту особистої зацікавленості в результатах кримінального провадження, оскільки даним прокурором не було відкрито матеріали провадження як підозрюваним так і захиснику, тобто не виконано вимоги ст. 290 КПК України, проігноровано всі його клопотання надіслані під час досудового розслідування до Генеральної прокуратури України, не вручено обвинувальний акт, який ухвалою колегією суддів Мукачівського міськрайонного суду від 15.07.2016 року був повернутий прокурору. На спростування факту необізнаності прокурора під час вручення вищевказаного обвинувального акту з тим, що він, ОСОБА_5 , являється захисником ОСОБА_7 з 30.05.2016 року, подав укладений договір про надання правової допомоги від 30.05.2016 року та ордер серії ЗР №2571.
Захисник ОСОБА_12 заяву ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_6 підтримала, при цьому її доповнила тим, що прокурором особисто, на стадії досудового слідства, здійснювався тиск як на обвинувачених, так і на сторону захисту, проведення розслідування було організовано таким чином, що порушувалося право обвинувачених на захист. Зазначила, що в порушення вимог ст. 290 КПК України, обвинувачених жодного разу не було ознайомлено з матеріалами досудового розслідування. Натомість, за клопотанням прокурора ОСОБА_6 ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2016 року підозрюваним та їх захисникам було обмежено термін для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 22.06.2016 року, при цьому, 21.06.2016 року, в порушення визначених вищевказаною ухвалою строків, підозрюваних було етаповано з м. Києва до м. Ужгород. Не ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, позбавляють можливості підозрюваних на даний час здійснювати належним чином свій захист.
Крім того, вказала на фальсифікацію прокурором ОСОБА_6 , як одним із процесуальних керівників, факту вручення в травні 2016 року зміненої підозри, оскільки на це вручення не було викликано, всупереч побажанням підозрюваних, жодного з захисників останніх. Вказаними діями прокурором ОСОБА_6 сфальсифіковано закінчення кримінального провадження, та передано на розгляд суду відповідний обвинувальний акт.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , підтримали клопотання про відвід прокурора. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , кожен окремо, зазначили, що прокурор ОСОБА_6 при проведені досудового розслідування порушував їх право на захист. Окрім цього, ОСОБА_10 вказав на можливу фальсифікацію матеріалів досудового розслідування.
Прокурор ОСОБА_6 , думку якого підтримав прокурор ОСОБА_11 , заперечив щодо задоволення заяви про його відвід, оскільки вважає її необґрунтованою. Зазначив, що захисником ОСОБА_5 не надано будь-яких доказів того, що він надсилав до Генеральної прокуратури України будь-які заяви чи клопотання, які були проігноровані. Вказав на те, що під час вручення обвинувального акту, який в подальшому, ухвалою суду від 15.07.2016 року, був повернутий, у органів досудового розслідування, та в нього, як процесуального керівника не було відомостей про те, що адвокат ОСОБА_5 є захисником підозрюваних, оскільки ні заява, ні будь-яка інша інформація, щодо його участі як представника інтересів підозрюваного, до Генеральної прокуратури не надходила, а тому прокуратурою, під час першого вручення обвинувального акту, ОСОБА_5 дійсно не викликався.
Посилання захисника ОСОБА_12 , щодо умисного не ознайомлення з матеріалами провадження вважає надуманими, оскільки, за його дорученням, слідчі слідчої групи щоденно, у робочі дні, прибували як до СІЗО №13, що в м. Києві, так і до СІЗО м. Львова, в якому обвинувачені перебували деякий час, з метою ознайомлення підозрюваних з матеріалами досудового розслідування, де щоразу отримували відмову останніх від проведення вказаної дії.
Потерпілий ОСОБА_13 зазначив на відсутність необхідності для відводу прокурора.
Потерпілий ОСОБА_14 при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.
Дослідивши заяву про відвід прокурора, з`ясувавши думку осіб, які беруть участь в підготовчому судовому засіданні, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Підстави для відводу прокурора в кримінальному провадженні визначені в ст. 77 КПК України, відповідно до якої прокурор не може брати участь у кримінальному провадженні, в тому числі, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Зі змісту заяви, та наданих в судовому засіданні пояснень захисників вбачається, що останні, як на підставу відводу прокурора ОСОБА_6 посилаються на п.3 ч.1 ст.77 КПК України, тобто вважають, що порушення норм КПК, допущені на їх думку прокурором під час досудового розслідування є такими, що виникли в результаті його особистої заінтересованості в результатах кримінального провадження.
Разом з тим, захисниками не наведено підстав, які б свідчили, що прокурор порушуючи, на їх думку Закон, діяв з позиції будь-якої особистої заінтересованості.
Суд вважає, що викладені доводи щодо відводу прокурора в зв`язку з можливим порушенням права на захист та можливим порушенням вимог передбачених ст. 290 КПК України, пов`язані з оцінкою якості проведеного досудового розслідування та не свідчать про упередженість прокурора у даному кримінальному провадженні, а підлягають оцінці судом при прийнятті рішення про допустимість чи недопустимість доказів(ст. 87 та ч. 12 ст. 290 КПК України) при ухваленні вироку, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні відводу.
Керуючись ст. 36, 77, 80, 81, 290, 314, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3