Ухвала іменем україни 28 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19 жовтня

2015 року щодо
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

м. Хмельницького, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185,

ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженогоОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
У касаційній скарзі засуджений не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості, просить на підставі ст. 75 КК України призначити йому покарання з випробуванням. При цьому, просить врахувати те, що він повністю визнав вину у вчиненому та щиро розкаявся, а також сприяв розкриттю злочинів. Зазначає, що кримінальні правопорушення вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та внаслідок того, що попав під негативний вплив знайомих, які раніше були неодноразово судимі.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Вироком суду також засуджено ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судові рішення щодо яких не оскаржуються. Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 , 29 жовтня 2014 року приблизно о 17.00 год., перебуваючи в кв. АДРЕСА_3 , де він здійснював ремонтні роботи, таємно викрав шуруповерт марки «Протон» вартістю 245 грн 60 коп, що належить ОСОБА_10

22 листопада 2014 року, ОСОБА_5 перебуваючи по вул. Прибузькій у м. Хмельницькому біля Палацу Творчості, під приводом зателефонувати, з корисливих мотивів заволодів у неповнолітнього ОСОБА_11 , належним ОСОБА_12 , мобільним телефоном марки «Леново А390Т», вартістю 1092 грн 50 коп, з карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар.

10 січня 2015 року приблизно о 03.00 год., ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи в дворі буд. № 28 по вул. Заводській у м. Хмельницькому, пошкодивши навісний замок проникли до кладової кімнати № 2, звідки таємно виклали велосипед марки «Україна» вартістю 600 грн та велосипед марки «Author Solution» вартістю 3 500 грн, що належать ОСОБА_13 .

Крім того, 19 січня 2015 року приблизно о 02.00 год., ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу буд. № 101 по вул. Шевченка у

м. Хмельницькому, таємно викрали з кишені куртки ОСОБА_14 , який в цей момент сидів на лавці та знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1282Т» вартістю 177 грн 19 коп з карткою оператора мобільно зв`язку «Київстар», пенсійну картку «Універсал Банк», з якої цього ж дня

о 05.16 год. з терміналу «Приват Банк» зняли готівкові кошти в сумі 100 грн, а також розрахувались нею о 05.27 год. в магазині «Хлібосол», що по вул. Шевченка у м. Хмельницькому, на суму 64 грн 50 коп.

Також, по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_15 засудженому ОСОБА_5 ставилось у вину вчинення злочинів та кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 187 КК України, однак судом дії засудженого було перекваліфіковано на ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від

19 жовтня 2015 року в порядку ч. 2 ст. 404 КПК Українивирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 в частині його засудження за

ч. 2 ст.185 КК України, по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_15 скасовано і призначено в цій частині новий

судовий розгляд.

Цей же вирок щодо ОСОБА_5 , в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду крадіжки 19 січня

2015 року майна у ОСОБА_14 змінено.
Призначено ОСОБА_5 за ч. 1 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; за ч. 2 ст. 185

КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч. 2 ст.190 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді; думку засудженого, який підтримав свою касаційну скаргу, просив її задовольнити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням; думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, просив судові рішення щодо ОСОБА_5 залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів, а саме: крадіжки майна ОСОБА_10 , шахрайства, по епізоду заволодіння майном ОСОБА_11 , крадіжки за попередньою змовою групою осіб, повторно, по епізоду заволодіння майном ОСОБА_14 , крадіжки поєднаної з проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, по епізоду заволодіння майном ОСОБА_13 , в касаційній скарзі засудженим не оспорюються, як і правильність кваліфікації його дій.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про невідповідність призначеного йому покарання внаслідок надмірної суворості є необґрунтованими виходячи з наступного.
Відповідно до статей 50, 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, доводи касаційної скарги ОСОБА_5 , аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, про невідповідність призначеного покарання засудженому внаслідок надмірної суворості, перевірялись судом апеляційної інстанції.
Так, апеляційний суд в своєму рішенні вказав, що покарання призначене ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185

КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України. При призначенні покарання місцевий суд в повному обсязі враховав ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до середньої тяжкості та тяжких злочинів, також те, що ОСОБА_5 вчинив ряд умисних, корисливих злочинів, в групі осіб, враховано дані про особу засудженого, який раніше не судимий, не працює, характеризується посередньо, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, не одружений. Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому суд визнав його молодий вік та те, що ОСОБА_5 раніше не судимий. Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено. А, при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, за найтяжчий злочин, місцевим судом було враховано і ті обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі.

Разом з тим, врахувавши зменшення об`єму обвинувачення за

ч. 2 ст. 185 КК України (по епізоду вчинення злочину щодо ОСОБА_15 ), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість зменшення призначеного ОСОБА_5 покарання, за вчинення цього злочину (по епізоду заволодіння майном ОСОБА_14 ) з двох років позбавлення волі до одного року.

При цьому, суд зазначив, що підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбуванням покарання з випробуванням, немає, оскільки молодий вік та зазначені в апеляційній скарзі сімейні обставини, не дають можливості застосувати до засудженого ст. 75

КК України, з огляду на кількість епізодів його злочинної діяльності та те, що завдана потерпілим шкода не була відшкодована.

З наведеними висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів, оскільки вони є обґрунтованими та належним чином мотивовані.

Призначене ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строк три роки, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для задоволення касаційної скарги засудженого не вбачається.

Судом касаційної інстанції встановлено, що апеляційний суд в мотивувальній частині ухвали погодився з висновками місцевого суду про призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України та дійшов висновку про можливість зменшення покарання засудженому за ч. 2 ст. 185 КК України.
Однак в резолютивній частині апеляційний суд не вказав про призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, а лише зазначив про призначення ОСОБА_5 остаточного покарання на підставі

ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого.

З урахуванням наведеного, колегія суддів позбавлена можливості змінити судове рішення апеляційного суду, оскільки відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд касаційної інстанції не вправі своїм рішенням погіршити становище засудженого.

В цілому ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне рішення, при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, колегією суддів не виявлено.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 433, 434, 436

КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3