Єдиний унікальний номер 201/9539/16-к
Номер провадження 1-кп/201/201/355/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001613 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, яка має повну середню освіту, є вдовою і має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштована, раніше не судима, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2016 року у невстановлений час, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні власної квартири АДРЕСА_2 , в одній із кімнат приміщення квартири, яку винаймав ОСОБА_6 , побачила мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S4, GT-i9500», (imei: НОМЕР_1 ) вартістю 773 гривні 50 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_6 , та визначила його об`єктом свого злочинного посягання.

Знаходячись у зазначеному місці у невстановлений час, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що її дії є таємними для оточуючих та для власника зазначеного мобільного телефону, шляхом вільного доступу заволоділа вказаним мобільним телефоном.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 покинула місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнала повністю і суду показала, що з потерпілим ОСОБА_6 знайома, так як останній винаймав у неї кімнату у квартирі АДРЕСА_2 . 10 квітня 2016 року, перебуваючи в одній із кімнат зазначеної квартири, побачила мобільний телефон «Samsung Galaxy», який належить потерпілому та вирішила його вкрасти, оскільки їй потрібні були гроші. З цією метою, вона користуючись відсутністю потерпілого ОСОБА_6 у квартирі, забрала телефон і заклала його в ломбард, отримавши приблизно 2000 гривень, які витратила на особисті потреби. При цьому, не оспорювала ні обставини вчинення нею правопорушення, що інкримінується, ні вартість викраденого майна, ні вину. У вчиненому щиро розкаялася та просила суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а так само визнала всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловила жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченої, наданими нею безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченою, дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і ОСОБА_4 винна у його вчиненні, оскільки вона умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тому вона підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима і не притягалася до кримінальної відповідальності, має повну середню освіту, є вдовою і має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштована, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття у вчиненому.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують її покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 у їх сукупності, враховуючи, що тяжких наслідків від вчиненого останньою кримінального правопорушення не настало, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за нею постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на неї відповідні обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1