1-кп/381/100/16
362/1654/15-к
У Х В А Л А
«09» березня 2016 року м. Фастів

Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Леніно Завітинського району Амурської області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , а також інших учасників судового провадження: потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , законних представників потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_13 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України, надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області 03.03.2016 року з Апеляційного суду Київської області.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (реєстраційний № 0001105).

Другий захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_14 , який належним чином повідомлений про місце і дату судового засідання у підготовче судове засідання не з`явився, з клопотанням бути присутнім під час підготовчого судового засідання до суду не звертався, повідомив по телефону, що перебуває у відпустці, яку не бажає переривати. Присутні сторони кримінального провадження не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності другого захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_14 , який не з`явився.

Вирішуючи питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 32, 291 КПК України.

Обвинувачений та його захисник проти такої думки прокурора заперечували, вважаючи те, що обвинувальний акт належить повернути прокурору.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілих, їх законних представників, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, колегія суддів вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Натомість вказані вимоги закону виконані не були.

Так, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Як до того ж видно і з п.п. 19, 20 постанов Пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30.05.2008 року, судам необхідно вимагати від органів досудового слідства правильного викладення обставин вчиненого злочину проти статевої

свободи або статевої недоторканності, а у випадку недопустимої натуралізації опису в

обвинувальному висновку обставин вчиненого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, що унеможливлює його публічне оголошення, судам необхідно повертати справу прокурору для складання нового обвинувального висновку.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проте, як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 , органи досудового розслідування, під час викладення фактичних обставин злочинів, упереджено констатують той факт, що ОСОБА_15 своїми умисними діями, які виразились у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом з погрозою застосування фізичного насилля, вчинене повторно та умисними діями які виразились у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 153 та ч. 2 ст. 156 КК України, а не в тому, що в них обвинувачується за встановленою процедурою.

При цьому ст. 62 Конституції України, навпаки, тлумачить, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

До того ж, саме формулювання обвинувачення ОСОБА_13 не узгоджується і з приписами п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року, оскільки містить у собі лише констатування диспозиції статей і не більше.

Більш за те, недотримання прокурором вимог п.п. 19, 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30.05.2008 року, призвело і до недопустимої натуралізації опису злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_15 .

За таких обставин прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону також не висунуто зазначеній особі обвинувачення у вчиненні ним злочинів.

Завданням кримінального провадження є захист будь-якої особи від кримінальних правопорушень, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду прокурора з обвинувальним актом.

Недотримання цих принципів є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав, меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав осіб на захист.

Таким чином, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінального провадження на даний час не закінчено, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, наявний ризик його переховування від суду внаслідок його негативної репутації, а також впливу на свідків та потерпілих, заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою на два місяця.

У свою чергу захисник ОСОБА_8 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_15 , також заявила клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, на більш м`який цілодобовий домашній арешт, оскільки, на її думку, ризики, які раніше бралися до уваги судом, відпали, обвинувачений не має наміру ухилятися від суду, він забезпечений постійним місцем проживання в місті Києві та має на утриманні дитину.

Заслухавши з цього приводу думку прокурора, потерпілих і їх представників, які підтримали доводи заявленого клопотання, обвинуваченого, захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід належить продовжити на максимальний строк з таких підстав.

Продовжує залишатися достатньо підстав вважати, що ОСОБА_15 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра у вчиненні в зухвалий спосіб, у тому числі і особливо тяжкого злочину проти статевої свободи малолітніх осіб, відтак наявний ризик його можливого впливу на очевидців подій (потерпілих) та ризик його можливого переховування, оскільки за місцем розгляду справи у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки (зареєстрований і проживає у м. Києві). Також приймаючи до уваги стан його здоров`я щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження та вік, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочинів, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, ОСОБА_15 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення; підозри у вчиненні злочинів, за кожен з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Тому за сукупністю цих ознак колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі і домашній арешт, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Доводи захисту про необхідність зміни запобіжного заходу не можна визнати такими, що ставлять під сумнів висновки колегії суддів.
Дане кримінальне провадження стосується обвинувачення у тому числі і в особливо тяжкому злочині, вчиненого із погрозою застосування насильства, а тому колегія суддів, вважаючи необхідним продовжити тримання під вартою ОСОБА_16 , керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

При цьому погоджуючись з прокурором про необхідність продовження терміну дії обраного раніше запобіжного заходу, колегія суддів враховує те, що такий запобіжний захід був обраний ОСОБА_16 до «09» березня 2016 року, а враховуючи час, необхідний для вступу цієї ухвали в законну силу, прокурор об`єктивно буде позбавлений можливості в іншому порядку звернутися з клопотанням до слідчого судді про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням суспільного резонансу цього провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 205, 314, 315, 369-372 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

У Х В А Л И Л А:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні (внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001105) з додатками стосовно ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України, - повернути прокурору Васильківської міжрайонної прокуратури (зараз Києво-Святошинська місцева прокуратура Київської області) юристу 3 класу ОСОБА_17 - внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання ОСОБА_13 під вартою задовольнити, а сторони захисту залишити без задоволення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - тримання під вартою залишити без зміни та вважати продовженим на два місяці, який рахувати з дня надходження обвинувального акту до суду, а саме, з «03» березня 2016 року до «01» травня 2016 року, включно.
Ухвала в частині рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: