Справа № 333/27/16-к
Провадження № 1-кп/333/148/16

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001747 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.03.1995 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.. 140 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна; 13.06.1995 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст..ст. 213 ч.1 ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 10.09.1997 року на підставі ЗУ «Про амністію»; 19.06.1998 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.. 229-6 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 15.04.1999 року за відбуттям строку покарання; 16.08.1999 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.. 17, 81 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 08.05.2002 року у зв`язку із закінченням строку покарання; 14.06.2004 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст..ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 11.05.2007 року у зв`язку з відбуттям строку покарання; 20.08.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст..ст. 186 ч.2, 309 ч. 2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.04.2012 р. за відбуттям строку покарання; 16.10.2012 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст..ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 309 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до двох років позбавлення волі; звільнений 10.09.2014 р. за відбуттям строку покарання; 12.11.2015 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 до 1 року позбавлення волі; 16.06.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, 24.02.2015 року приблизно о 15 год. 20 хв., діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, біля будинку №43 по вул.. Чумаченко в м. Запоріжжя побачив потерпілу ОСОБА_5 .. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 нібито випадково впустив заздалегідь приготовлені сувенірну купюру, які знаходились в його кишені. Побачивши це, ОСОБА_5 підібрала цю купюру та повернула їх ОСОБА_7 . ОСОБА_7 під вигаданим приводом подяки та розміну грошової купюри номіналом у 500 грн., яка є сувеніром, передав вищевказану купюру потерпілій ОСОБА_5 . Після чого, остання, не розуміючи, що отримала сувенірну банкноту, передала ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 400 грн. Отримавши грошові кошти ОСОБА_7 попросив розміняти ще одну купюру номіналом 500 грн., яка була сувенірною. На цю пропозицію потерпіла погодилась, однак повідомила, що має лише 350 грн. На що ОСОБА_7 під вигаданим приводом вдячності передав їй ще одну купюру та отримавши грошові кошти в розмірі 350 грн. з місця скоєння злочину зник. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_5 було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 750 грн.
Крім того, 19 квітня 2015 року приблизно о 10 год. 30 хвилин ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись біля ТЦ «Варус», за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Північнокільцева, 10-А, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 нібито випадково впустив заздалегідь приготовлені сувенірні купюри, які лежали в нього в кишені. Побачивши це, ОСОБА_8 підібрала ці купюри та повернула їх ОСОБА_7 . ОСОБА_7 під вигаданим приводом подяки та розміну грошової купюри номіналом 500 грн., передав вищевказану купюру потерпілій ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_8 , не розуміючи, що отримала сувенірну банкноту, передала ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 205 грн. Отримавши вищевказані грошові кошти ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 205 грн.
Крім того, 19 квітня 2015 року приблизно о 14 год. 00 хвилин ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись біля будинку №9-Б по вул.. Північнокільцева, м. Запоріжжя, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 нібито випадково впустив заздалегідь приготовлені сувенірні купюри, які лежали в нього в кишені. Побачивши це, ОСОБА_6 підібрала ці купюри та повернула їх ОСОБА_7 . ОСОБА_7 під вигаданим приводом подяки та розміну грошової купюри номіналом 500 грн., передав вищевказану купюру потерпілій ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_6 , не розуміючи, що отримала сувенірну банкноту, передала ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 400 грн. Отримавши вищевказані грошові кошти ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_6 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 400 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні. Відмовився давати показання.
Винність ОСОБА_7 в об`ємі, вказаному у вироку, підтверджується зібраними та дослідженими в суді доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 , допитана в суді повідомила, що другій половині квітня 2015 року, вона переходила через дорогу по вул.. космічній та побачила на землі, предмет схожий на перепустку. Попереду побачила незнайомого чоловіка, якого покликала та запитала, чи це не він загубив. Чоловік повернувся, підняв цей предмет та щиро подякував їй за те, що вона повернула йому цю річ. Він неодноразово пропонував їй виразити подяку в грошовій формі, на що вона погодилась прийняти гроші від чоловіка. Чоловік пояснив, що бажає дати їй 100 грн., але в нього лише купюри номіналом 500 грн. та запитав чи не має вона решти. Оскільки в неї було 400 грн., вона віддала їх чоловікові, а той дав їй купюру номіналом 500 грн. після чого вона пішла та на ринку побачила, що ця купюра не є платіжною банкнотою, а є сувеніром та зрозуміла, що її чоловік обманув, тому звернулась до поліції. Впізнала ОСОБА_7 як чоловіка, який дав їй сувенірну банкноту в обмін на 400 грн. В травні 2016 року ОСОБА_7 повернув їй 400 грн., тому претензій до нього вона не має.

Потерпіла ОСОБА_5 допитана в суді повідомила, що в лютому 2015 року вона біля зупинки транспорту «Висотна» рухалась по вулиці. Побачила чоловіка, в якого з кишені, щось випало, вона погукала цього чоловіка та сказала йому, що він щось загубив. Чоловік підняв та почав її дякувати за те, що вона погукала його, пояснив, що він саме зараз зняв велику суму з банкомату, та міг втратити її. Запропонував віддячити грошима, на що вона погодилась. Сказав, що в нього 500 грн. однією купюрою та запитав чи є в неї решта. Вона з кишені дістала 750 грн. та відала йому решту 400 грн., а він передав їй банкноту 500 грн. після чого попросив розміняти йому ще одну купюру номіналом 500 грн., оскільки йому потрібні дрібні кошти. Вона пояснила, що в неї залишилося 350 грн., проте чоловік погодився та віддав їй ще одну купюру номіналом 500 грн. та пішов. Через деякий час вона з`ясувала, що це не грошові купюри, а сувенірні та звернулась до поліції. На теперішній час шкода не відшкодована. Впізнала ОСОБА_7 як чоловіка, який дав їй сувенірні купюри.

Також провина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 190 КК України підтверджується зібраними та дослідженими в суді доказами.

24.04.2015 року були оглянуті три паперових купюри, видані потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , номіналом по 500 грн., які мають надпис «Григорій 1722-1794 СУВЕНИРЫ» «Не является платежным средством». На зворотній стороні мається напис «СУВЕНИР» «Не является платежным средством» «500 гривняков» «п`ятсот гривняков».

Під час пред`явлення особи для впізнання 24.04.2015 року потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 впізнали ОСОБА_7 , як особу який шляхом обману заволодів їх грошовими коштами, що підтверджується відповідними протоколами та фото таблицями до них.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії за ч.2 ст. 190 КК України, оскільки своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_7 неодноразово судимий, не знаходиться на обліку у лікарів психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину у відношенні особи похилого віку.

Пом`якшуючою покарання обставиною є відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 . Суд не може врахувати як пом`якшуючу обставину щире каяття, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_7 не розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

При призначенні покарання за даним вироком слід застосувати ч.4 ст. 70 КК України та врахувати призначене ОСОБА_7 покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2016 року за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України за яким ОСОБА_7 засуджено до чотирьох років позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся. Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

П Р И С У Д И В :

Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді двох років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 остаточне покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2016 року у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 07 липня 2015 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в слідчому ізоляторі № 10 м. Запоріжжя до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07 липня 2015 року по 13 жовтня 2016 року у співвідношенні 1 день утримання в слідчому ізоляторі за 2 днів покарання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя: ОСОБА_1