Справа № 1-668/10
В И Р О К

іменем України

"25" червня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Курило А.В.,

при секретарі Косенко О.В.,

з участю прокурора Ємець Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

1.04.07.1988 року Дарницьким районним судом м.Києва за ч.3 ст.81 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

2.20.10.1989 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.215-3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

3.15.08.1994 року Київським Міським судом за ст.ст. 17, 79 ч.1, 42, 79 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

4.22.02.2000 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч ст.ст.141 ч.1, 142 ч.2, 145 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 27.07.2005 року, по відбуттю покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

встановив:

ОСОБА_1, маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, 5 травня 2008 року приблизно о 14 годині, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись по вул. Гродненській, 1/35, в м. Києві, з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, попросив у свого знайомого ОСОБА_2 мобільний телефон «Нокія 3250», нібито для здійснення дзвінка.

Довіряючи ОСОБА_1, ОСОБА_2 передав йому мобільний телефон «Нокія 3250» вартістю 1200 гривень з сім карткою оператора мобільного звязку «Лайф» вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошей не було, заволодівши вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_1 втік з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном за власним розсудом.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав повністю та показав, що 5 травня 2008 року приблизно о 14 годині він зі своїм знайомим ОСОБА_2 розпивав спиртні напої, коли вони в черговий раз пішли до ларька, щоб купити пива, у ОСОБА_1 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_2, реалізуючи свої злочинні наміри, зловживаючи довірою, ОСОБА_1 попросив у ОСОБА_2 мобільний телефон для здійснення дзвінка, в той час як останній зайшов до ларька, що розташований по вул. Гродненській, щоб купити ще пива, ОСОБА_1 пішов на зупинку трамвая, сів на трамвай та поїхав на Ленінградську площу, пізніше, цього ж дня він поїхав до міста Сімферополь.

Покази ОСОБА_1 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Інші докази по справі в судовому засіданні не досліджувались в порядку, передбаченому ст. 299 КПК України.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Призначаючи міру покарання підсудному, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, яка помякшує покарання ОСОБА_1, є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, є рецидив злочину обумовлений судимістю за ст. 79 ч.1 КК України та вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

З урахуванням даних про особу підсудного, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

В силу ст.291 КПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 слід залишити без розгляду, оскільки він до суду не зявився, клопотання про розгляд позову у його відсутність не подав.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 обчислювати з 21 квітня 2010 року.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді утримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Цивільний позов ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя