Провадження №1-кп/748/129/15
Єдиний унікальний № 748/1583/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2015 року за № 0000083, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мельники, Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , -

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 406, ч. 3 ст. 405 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 454/2014 від 06.05.2014 року старшого сержанта ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та відповідно до наказу № 131 від 20.06.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) зараховано до списків особового складу військової частини та постановлено на всі види забезпечення.
Відповідно до ст.ст. 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання.

У групі інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( польова пошта НОМЕР_2 ) разом з ОСОБА_3 проходив військову службу молодший лейтенант ОСОБА_6 , який згідно ст.32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за своїм військовим званням для сержантів однієї з ним військової частини.

31 травня 2015 року, близько 22 години 10 хвилин, старший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до казарменного приміщення № 3 групи інженерного забезпечення, розташованого на території військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) в АДРЕСА_2 та запитав у чергового по групі інженерного забезпечення солдата ОСОБА_7 де йому лягти спати.

Після того, як солдат ОСОБА_7 вказав кімнату для відпочинку, старший сержант ОСОБА_3 , діючи усупереч вимог ст.ст. 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, встановлених вимог, що визначають порядок взаємовідносин між військовослужбовцями, реагуючи на відповідь ОСОБА_7 застосував до останнього насильство, а саме : взяв лівою рукою за шию солдата ОСОБА_7 та наніс один удар кулаком правої руки йому в ділянку живота, в результаті чого останньому було спричинено фізичний біль.

У подальшому, 31 травня 2015 року, близько 22 години 30 хвилин, знаходячись на території казарменного приміщення № 3 групи інженерного забезпечення, розташованого на території військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) в АДРЕСА_2 , старший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реагуючи на зауваження щодо дотримання в казарменному приміщенні тиші молодшим лейтенантом ОСОБА_6 , діючи усупереч вимог ст.ст. 11, 16, 33, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, встановлених вимог, що визначають порядок взаємовідносин між начальником та підлеглим, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, підбіг до молодшого лейтенанта ОСОБА_6 та наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , від чого останній впав, вдарившись об стіну головою та втратив свідомість, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 448 від 09.06.2015 року, завдав молодшому лейтенанту ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у виді садни нижньої губи.

Згодом, 31 травня 2015 року, близько 23 години 30 хвилин, отримавши повідомлення по телефону від виконуючого обов`язки командира групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) про протиправні дії ОСОБА_3 , до казарменного приміщення № 3 прибув начальник інженерної служби військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) полковник ОСОБА_8 , в підпорядкуванні якого знаходиться група інженерного забезпечення, де проходить військову службу старший сержант ОСОБА_3 і після поставлених запитань останньому, старший сержант ОСОБА_3 , продовжуючи протиправну діяльність, повторно, відкрито, у грубій формі, у присутності інших військовослужбовців, порушуючи статутні взаємовідносини між начальником та підлеглим в умовах особливого періоду, усупереч вимог ст.ст. 11, 16, 32, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, висловив відкриту погрозу вбивством та спричинення тілесних ушкоджень полковнику ОСОБА_8 та його родині, з використанням боєприпасів, зокрема гранати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, пояснивши, що дійсно 31 травня 2015 року вжив алкогольні напої, оскільки повернувся з відпустки та, зайшовши до казарми військової частини, намагався з`ясувати, де його місце відпочинку і реагуючи на відповідь солдата ОСОБА_7 , якого бачив вперше, застосував до нього насильство шляхом нанесення удару в ділянку живота, в подальшому вдарив ОСОБА_6 кулаком в ділянку обличчя, від чого останній впав. Внаслідок його такої поведінки був викликаний полковник ОСОБА_8 , якому він почав відкрито погрожувати про застосування гранати. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 406 КК України, як порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявились у вчиненні насильства, та за ч. 3 ст. 405 КК України, як заподіяння тілесних ушкоджень та погроза вбивством щодо начальників в умовах особливого періоду у зв`язку з виконанням ними обов`язків з військової служби.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 405 КК України повторно.

ОСОБА_3 є раніше не судимим, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем служби характеризується посередньо, разом з тим характеристика містить дані, що ОСОБА_3 за характером витриманий та тактичний, на зауваження старших командирів та начальників реагує адекватно.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, дані, що характеризують його особу, і вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі, а за ч.3 ст.405 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення військового звання «старший сержант».

Разом з тим, враховуючи особу ОСОБА_3 , те що він у вчиненому щиро розкаявся, є раніше не судимим, а також обставини даної справи, відсутність протягом року проходження військової служби за призовом під час мобілізації та після наведених подій інших зауважень щодо поведінки обвинуваченого з боку керівництва військової частини, про що суду не надано будь-якого документу, наявність малолітньої дитини, те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, а також відсутність у потерпілих на час розгляду кримінального провадження претензій матеріального та морального характеру, про що останніми не надано будь-яких заяв та, які не з`явились в судове засідання, надавши відповідні заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, процесуальну поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування так і в суді, його особисте відношення до скоєного, обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, що були вчинені в умовах проходження військової служби за призовом під час мобілізації, суд вважає, що обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки він як особа не становить небезпеки, а отже його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 в ході судового розгляду не застосовувались та підстави для їх застосування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 406 КК України, ч. 3 ст. 405 КК України, та призначити йому покарання :

за ч. 1 ст. 406 КК України у виді одного року позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 405 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням військового звання «старший сержант».

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням військового звання «старший сержант».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, поклавши обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтись до цих органів для реєстрації.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1