Ухвала іменем україни 27 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого судді ОСОБА_4.,

суддів: ОСОБА_5., ОСОБА_6.

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року щодо

ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ржищева, Київської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, судимого вироком Бориспільського міського суду Київської області від 20 листопада

2002 року за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 27 ч.3 ст. 305, ч. 3 ст. 27

ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2003 року строк знижено до дев'яти років позбавлення волі, помилуваного згідно Указу Президента України від 18 грудня 2006 року,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік шість місяців та покладено на нього обов'язки передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Вирішено долю речових доказів. Вироком суду також засуджено ОСОБА_2 рішення щодо якого не оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва залишено без задоволення, а вирок районного суду щодо ОСОБА_1 - без зміни.

У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Мотивує своє прохання тим, що судом апеляційної інстанції належним чином не надано оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування до засудженого ОСОБА_1 положень ст. 75 КК України. Також судом не враховано, що ОСОБА_1 будучи раніше судимою особою за вчинення особливо тяжкого злочину, відбуваючи покарання реально, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не встав і знову вчинив умисний корисливий злочин. Крім того, ОСОБА_1 разом з іншою особою, заздалегідь спланували та готувались до вчинення злочину, придбали пристрій для відкриття автомобільних замків, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Також вказує на те, що за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується фактично посередньо, оскільки в характеристиці відсутні будь-які позитивні дані. Враховуючи викладене, покарання призначене ОСОБА_1 є явно несправедливим внаслідок м'якості.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 8 жовтня 2014 року, приблизно об 11-ій годині, діючи за попередньою змовою з іншою особою, знаходячись по проспекту Оболонському 12 в м. Києві, шляхом сканування замків проникли до автомобіля НОМЕР_1, звідки викрали парасольку, автомобільну лопатку, окуляри, пару взуття, шоколад «Снікерс», каву «Маккофе», чим спричинили потерпілому ОСОБА_3 збитків на загальну суму 430 грн.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, додані до неї копії судових рішень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та витребуванні матеріалів кримінального провадження, що є підставою, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, для відмови у відкритті провадження.

Висновки суду про винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведений у порядку ст. 349 КПК України.

Доводи прокурора у касаційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання ОСОБА_1 внаслідок м'якості є необґрунтованими.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_1, попередження вчинення ним нових злочинів і є відповідним скоєному.

Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_1 покарання суд врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, який характеризується формально позитивно, раніше судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також його відношення до вчиненого. Обставиною, яка пом'якшує покарання ОСОБА_1 суд визнав щире каяття засудженого у вчиненому. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_1 суд визнав рецидив злочину.

Виходячи з викладеного, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього певних обов'язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Крім того, як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, судом ретельно перевірені доводи прокурора, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі, який з ними не погодився та залишив без зміни рішення суду першої інстанції, зазначивши при цьому підстави необґрунтованості апеляційної скарги.

Так, в ухвалі суду зазначено, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_1 раніше був засуджений та належні висновки з цього не зробив, не можуть вказувати про неможливість його виправлення. Крім того, за попередню судимість ОСОБА_1 був помилуваний Указом Президента ще 18 грудня 2006 року та з цього часу будь-яких злочинів не скоював. Також, факт того, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину, добровільно відшкодував заподіяну шкоду та неофіційно працює, вказує на те, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419

КПК України. Виходячи з викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що в даному випадку необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_1.

Судді:

____________ _____________ ______________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6