Єдиний унікальний номер 227/4234/15-к
Номер провадження 11-кп/775/240/2015

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Артемівську
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання: ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Авдіївки Донецької області, українки, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;
на даний час утримується в умовах Маріупольського СІ УДПтСУ в Донецької області,
за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,
В обвинувальному акті зазначені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме:
16.07.2014року близько 11 годин 45 хвилин ОСОБА_7 з невстановленими озброєними автоматичною зброєю учасниками терористичної організації, учасником якої вона є, діючи умисно, ввірвалися на територію Авдіївського заводу залізобетонних конструкцій та будівельних деталей, де відкрито для працівників вказаного заводу почала вимагати залізобетонні вироби, які знаходились на території заводу, для будівлі блокпостів так званої «Донецької народної республіки».
У зв`язку з тим, що виконання службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України у вказаний період часу було неможливо на території м. Авдіївка, та достовірно знаючи вказане, ОСОБА_7 з невстановленими в ході досудового слідства озброєними автоматичною зброєю учасниками терористичної організації, учасником якої вона є, усвідомлюючи протиправність своїх дій, відкрито для працівників заводу заволоділи:
-фундаментом ФМ 1 в кількості 1 штуки, вартістю 3 022, 20 гривень;
-фундаментом ФМ 3 в кількості 2 штук, вартістю 7 262, 64 гривень;
плітами ГЖ 75-12 в кількості 4 штук, вартістю 33 334, 62 гривень;
-плітами ПК 74-12 в кількості 1 штуки, вартістю 8 223, 38 гривень;
-блоками ФБС 12.6.6 в кількості 1 штуки, вартістю 810, 49 гривень;
-плітами ПК 50-12 в кількості 2 штук, вартістю 4 078, 08 гривень; плітами ПК 50-15 в кількості 2 штук, вартістю 4 838, 17 гривень;
Після скоєного злочину ОСОБА_7 та невстановлені в ході досудового слідства особи з місця злочину зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Продовжуючи свої злочинні дії 17.07.2014 року близько 13 годин 40 хвилин ОСОБА_7 з невстановленими озброєними автоматичною зброєю учасниками терористичної організації, учасником якої вона є, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, ввірвалися на територію Авдіївського заводу залізобетонних конструкцій та будівельних деталей, де відкрито для працівників вказаного заводу почала вимагати столярні вироби, які знаходились на території заводу, для будівлі блокпостів так званої «Донецької народної республіки».
У зв`язку з тим, що виконання службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України у вказаний період часу було неможливо на території м. Авдіївка, та достовірно знаючи вказане, ОСОБА_7 з невстановленими в ході досудового слідства озброєними автоматичною зброєю учасниками терористичної організації, учасником якої вона є, усвідомлюючи протиправність своїх дій, відкрито для працівників заводу заволоділи:
-ліс круглий в кількості 3,77 м3 на загальну суму 5 013, 67 гривень;
-вагону стійку в кількості 1,6 м3;
При цьому ОСОБА_7 усвідомлювала, що терористична організація, учасником якої вона є, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.
Таким чином ОСОБА_9 прийняла участь у терористичній організації, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, тобто є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність; з відома керівників (керівних органів) усієї організації, яка у відповідності до ст. 1 п. 16 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.
Приймаючи таке рішення, суд зазначив наступне.
Обвинувальний акт у даномукримінальномупровадженнівимогамст.291 КПК України не відповідає. Так, обвинуваченій інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, яка передбачає відповідальність за створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації.
Суд зазначив, що відповідно дост. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, а згідно п. 6 ч. 2ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням.
Однак, з обвинувального акту та доданих до нього документів не вбачається виконання вимог п. 6 ч. 2ст. 242 КПК України на стадії досудового слідства.
До того ж, в самому обвинувальному акті відсутні посилання на речові докази, хоча з реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається, що 09.06.2015р. та 07.07.2015р. постановами слідчого СУ ГУМВС України в Донецькій області визнано та долучено до матеріалів певні речові докази.
На вказану ухвалу суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він прохає ухвалу суду скасувати у зв`язку з допущеним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити нове підготовче судове засідання у суді першої інстанції (новий розгляд у суді першої інстанції). Апелянт зазначає,що судом при винесенні оскаржуваного рішення в достатній мірі не враховано, що об`єктивна сторона злочину, передбачено ст. 258-3 КК України, вказує на те, що це не майновий злочин, у зв`язку з чим по зазначеному кримінальному провадженню слідчим на підставі ст. 242 КПК України експертизи не призначались та не проводились, відповідні відомості про це у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні.
Крім того, в апеляційній скарзі зазначено,що посилання в обвинувальному акті на те, що 16.07.2014 року приблизно о 11.45 год. та 17.07.2014 близько о 13.40 год. ОСОБА_7 з невстановленими озброєними автоматичною зброєю учасниками терористичної організації, учасником якої вона є, діючи умисно увірвалися на територію Авдіївського заводу залізобетонних конструкцій та будівельних деталей, де відкрито для працівників вказаного заводу почала вимагати залізобетонні вироби, які знаходилися на території вказаного заводу, для будівлі блокпостів так званої«Донецької народної республіки» лише підтверджують факт її причетності до участі у терористичній організації.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність ч.1ст. 258-3 КК України та формулювання обвинувачення: « ОСОБА_7 своїми діями , які виразились в в участі у терористичній організації та іншому сприянні діяльності терористичної організації скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 258-3 КК України.
Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, обвинувачену і її захисника , які заперечували проти цього, перевіривши судову справу та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, за таких підстав.
Відповідно до ч.І ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законнета обґрунтоване судове рішення.
Статтею 291 КПК України, передбачено , що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та розмір витрат на залучення експерта.
З цього приводу судом зазначено, що відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, а згідно п.6 ч.2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням.
Однак, зазначена судом підстава для повернення обвинувального акту відсутня, оскільки сам обвинувальний акт містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а саме в ньому зазначено,що ОСОБА_7 а своїми умисними діями , які виразилися в участі у терористичній організації та іншому сприянні діяльності терористичної організації ,скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст. 258-ЗКК України.
Крім того, колегія суддів зазначає, що суд на етапі підготовчого провадження не може давати оцінку правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, обґрунтованості обвинувачення, тобто вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.
Діючий кримінальний процесуальний закон (ст.338 КПК) передбачає можливість зміни обвинувачення у випадку виникнення в цьому необхідності.
З реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається, що 09.06.2015 та 07.07.2015 постановами слідчого СУ ГУМВС України в Донецькій області визнано та долучено до матеріалів певні речові докази, посилання на які не повинні зазначатися в самому обвинувальному акті відповідно до положень ст. 291 КПК України.
Крім того, прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на неможливість, з огляду на положення частини 5ст. 176 КПК України, застосування відносно обвинуваченої запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту чи застави, оскільки остання обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 Кримінального Кодексу України.
Обвинувачена та захисник заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на незадовільний стан здоров`я та необхідність отримання нею кваліфікованої медичної допомоги, яку не можливо отримати в умовах слідчого ізолятора.
Приймаючи до уваги особливу тяжкість інкримінованого злочину та враховуючи, те, що ОСОБА_7 обвинувачується в участі у терористичній організації( яка діє і в теперішній час) та в іншому сприянню іі діяльності, для належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час здійснення кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
Крім того, відповідно до частини 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5,260,261 Кримінального Кодексу України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 412, 418-419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Задовольнити клопотання прокурора.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів до 15 листопада 2015 року в Маріупольському СІ УДПтСУ в Донецької області.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: