Справа № 10-505/2011 Головуючий у 1 інстанції: Хобор Р.В.
Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Данка В.В.,

суддів Макойди З.М., Михалюка В.О.,

з участю прокурора Михавківа І.В.,

захисника ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією старшого помічника Стрийського міжрайонного прокурора Михавківа І.В., який брав участь у судовому засіданні, на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2011 року про обрання запобіжного заходу,

встановила:

Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2011 року відмовлено в поданні старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров"я, статевої свободи та статевої недоторканості особи СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3 про обрання підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю і мешканцю с. Большая Гарь Пошехонського району Ярославської області ОСОБА_4 Федерації, громадянину ОСОБА_4 Федерації, росіянину, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженому /на утриманні має 2-х малолітніх дітей/, працюючому водієм ТОВ "Русская тройка", зареєстрованому за адресою: ОСОБА_4 Федерація, АДРЕСА_1, тимчасово проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

запобіжного заходу взяття під варту.

На це рішення судді прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подано апеляцію, в якій він просить постанову скасувати, а справу повернути на новий розгляд в суд першої інстанції іншим суддею. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суддя, обираючи підозрюваному запобіжний захід підписка про невиїзд, врахував, що не встановлено фактів ухиляння підозрюваного від слідства і суду, чи перешкоджання з боку підозрюваного встановленню істини у справі. При цьому суддя зазначив, що відмова ОСОБА_2 від дачі показань та не визнання підозрюваним своєї вини не може розцінюватися як намір ухилитися від слідства чи перешкодити встановленню істини у справі. Також, при прийнятті вказаного рішення, суддя врахував те, що підозрюваний хворіє, утримує та виховує двох дітей, одна з яких дитина-інвалід, а друга неповнолітня, має тимчасове місце проживання в м. Стрию на АДРЕСА_2. Суддя не прийняв до уваги покликання слідчого на те, що підозрюваний впливатиме на потерпілого, оскільки підозрюваний щиро розкаявся у вчиненому, має намір примиритися з потерпілим та відшкодувати йому завдану шкоду, на що не матиме змоги зробити у випадку обрання запобіжного заходу - взяття під варту. На підставі наведеного, суддя прийшов до висновку про те, що слідчим не доведено і в судовому засіданні не здобуто доказів того, що підозрюваний ухилявся чи намагатиметься ухилятись від слідства і суду, від виконання процесуальних рішень, як і того, що підозрюваний буде перешкоджати встановленню істини у справі. Разом з тим суддя, приймаючи рішення, не врахував, що досудовим слідством у кримінальній справі №171-0181, порушеній 26.07.2011 р. стосовно ОСОБА_2 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, встановлено, що останній 25.07.2011 р., приблизно о 04 год., знаходячись на території автостоянки, що розташована на вул. Шевченка,267 у с. Дуліби Стрийського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на вбивство ОСОБА_5, умисно завдав останньому ряд ударів ножем в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани в черевну порожнину, що локалізована зліва від пупка та супроводженої пошкодженням тонкої кишки, рани спини в ділянці лівої лопатки, рани правого стегна, рани живота з локалізацією нижче пупка, які згідно акту судово-медичного дослідження № 408 від 26.07.2011 р. року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та є небезпечними для життя в момент його заподіяння, однак свій злочинний умисел на вбивство ОСОБА_5, ОСОБА_2 до кінця не довів з причини, що не залежали від його волі. 26 липня 2011 року ОСОБА_2 затриманий в порядку ст.ст.106, 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Від дачі показань підозрюваний ОСОБА_2 відмовився на підставі ст.63 Конституції України. У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що від дачі показань не відмовлявся, а не зміг давати показання у зв'язку із різким погіршенням стану здоров'я, що змусило його звертатися до лікарів. ОСОБА_2 визнав свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_5, у той же час пояснив, що умислу вбивати останнього у нього не було, так як він його вперше бачив. Причиною конфлікту стало те, що після розпивання вночі алкогольних напоїв у великій кількості, йому видалось, що ОСОБА_5 має намір щось викрасти з його автомобіля. Відмовляючи в обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2 у вигляді взяття під варту, суддя не врахував, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який санкцією ч.1 ст.115 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п'ятнадцяти років. При прийнятті рішення про відмову в обранні ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суддя не врахував те, що підозрюваний вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, що відповідно до ст.67 Кримінального кодексу України є обставиною, що обтяжує покарання. Те, що відповідно до постанови судді підозрюваний має тимчасове місце проживання у м. Стрию на АДРЕСА_3, аж ніяк не свідчить про те, що підозрюваний у вчиненні особливо тяжкого злочину, громадянин ОСОБА_4 Федерації, який постійно проживає за межами України, не буде ухилятися від досудового слідства та суду. Також, позиція ОСОБА_2, у вигляді відмови від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України, теж не свідчить про те, що перебуваючи на волі, він не буде перешкоджати встановленню істини у справі здійснюючи тиск на свідків та потерпілого. При таких обставинах є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 може порушувати обраний йому запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, не виконувати покладені на нього процесуальні обов'язки, що випливають із ч. 2 ст.148 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Михавківа І.В., який підтримав апеляцію, думку захисника ОСОБА_1 та обвинуваченого ОСОБА_2 про залишення апеляції без задоволення, заслухавши слідчого Попівняка Н.М., який повідомив колегію суддів про те, що після проведення комплексу слідчих заходів 05 серпня 2011 року дії ОСОБА_2 перекваліфіковано на ч.1 ст.121 КК України і предявлено останньому обвинувачення, де він визнав себе винуватим, що ОСОБА_2 сприяє розслідуванню справи, належним чином виконує покладені на нього обовязки при розслідування справи, і відшкодував потерпілому майнову і моральну шкоду, обговоривши наведені доводи та, перевіривши матеріали кримінальної справи № 131-0149 та матеріали судової справи № 4-197/11, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.148 КПК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 р. "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", взяття під варту, як найбільш суворий запобіжний захід, обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків, що випливають зі змісту ч.2 ст. 148 КПК України, його належної поведінки, коли є достатні підстави вважати, що особа може ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

З матеріалів оглянутої кримінальної справи № 131-0149, справи № 4-197/11 Стрийського міськрайонного суду Львівської області по розгляду подання про обрання запобіжного заходу вбачається, що ОСОБА_2 характеризується позитивно, раніше не судимий, сприяє розкриттю злочину.

При допиті його як обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_2 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю і заявив про своє щире каяття, та відшкодував заподіяну шкоду потерпілому.

Твердження в апеляції про те, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі, не буде належним чином виконувати свої процесуальні обов'язки та може ухилятися від досудового слідства і суду, чим перешкодить встановленню істини по справі, а також продовжить злочинну діяльність жодними доводами не підкріплене.

Немає у справі й будь-яких інших фактичних даних, які б стверджували про необхідність застосування до ОСОБА_2 лише такого запобіжного заходу, як взяття під варту, чи про неможливість іншими, менш суворими запобіжними заходами, забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків та належної поведінки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що запобіжний захід - підписка про невиїзд, на даний час, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків та його належної поведінки.

Сам факт, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не є достатнім для обрання йому запобіжного заходу взяття під варту.

Постанова судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2011 року про відмову в поданні старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров"я, статевої свободи та статевої недоторканості особи СУ ГУ МВС України у Львівській області щодо обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрання йому запобіжного заходу - підписка про невиїзд, є обґрунтованою, відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2011 року про відмову в поданні старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров"я, статевої свободи та статевої недоторканості особи СУ ГУ МВС України у Львівській області щодо обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрання йому запобіжного заходу підписки про невиїзд залишити без зміни, а апеляцію прокурора Михавківа І.В. без задоволення.

Судді: Данко В.В. Макойда З.М. Михалюк В.О.

Оригінал ухвали.