Справа № 626/648/15-к
Провадження № 1-кп/626/87/2015
Красноградський районний суд Харківської області

07 жовтня 2015 року Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаяі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краснограді кримінальне провадження по обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя, АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта базова вища, пенсіонера, одруженого, не судимого, в скоєні злочину, передбаченого ч. 2, ст. 286 КК України, -
20.03.2014 року, ОСОБА_4 близько 11:30 години, управляючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта» зі сторони с. Наталине, Красноградського району, Харківської області в напрямку м. Красноград, Харківської області, а саме на 106 км+ 700 метрів вказаного автошляху, проявив неувагу до дорожньої обстановки, порушив вимоги п.1.5, 12.3 та 10.1 Правил дорожнього руху України, в яких вказано:
п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків…»;
п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,
внаслідок чого допустив наїзд на стоячого за межами проїзної частини, з права в напрямку його руху, пішохода ОСОБА_6 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми лінійного перелому тім`яної кістки, забою головного мозку та забійної рани в потиличній ділянці і синця в тьмяно-потиличній ділянці; забійно-рваної рани на внутрішній поверхні правої гомілки в верхній третині та закритого перелому зовнішньої кісточки правої великогомілкової кістки, які відповідно до висновку судово-медичного дослідження № 193 відділу комісійних судово-медичних експертиз ХОБСМЕ за ступенем тяжкості відносяться: закрита черепно-мозкова травма до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя; закритий перелом зовнішньої кісточки правої великогомілкової кістки до середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я; забійна рвана рана на правій гомілці до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і явилися наслідком наїзду на неї легкового автомобіля.
Обвинувачений в судовому засіданні вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав частково, а саме вину в порушенні п.п.1.5 та 12.3 Правил дорожнього руху України визнав повністю, а в порушенні п. 10.1 даних Правил не визнав і пояснив, що 20.03.2014 року біля 11.00 годин він керував та рухався у потоці транспортних засобів на своєму автомобілі ВАЗ 2101 із с. Наталине Красноградського району до м. Краснограда по автодорозі «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта» із швидкістю 50-60 км/годину, приблизно за 40 метрів він побачив пішохода, яка стояла близько проїжджої частини недалеко від зупинки «30-й млин». Коли він під`їхав зовсім близько до пішохода, то свою увагу звернув на автомобіль, який рухався перед ним, щоб витримати безпечну дистанцію, пройшло 1-2 секунди і відчув удар правою частиною автомобіля, він прийняв правіше і зупинився. Потерпіла лежала на обочині, їй надали першу медичну допомогу, а потім викликали «швидку допомогу». Удар був збоку, як це сталося він не може зрозуміти, вважає, що потерпіла хотіла перейти автошлях. Позов про стягнення матеріальної шкоди він визнав повністю, а позов про стягнення моральної шкоди визнає частково в розмірі 1000 грн, просить застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2014 році» та звільнити його як від основного, так і від додаткового покарання у випадку призначення його судом.
Не дивлячись на часткове визнання вини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується поясненнями потерпілої, свідків, дослідженими в судовому засіданні документами.
Так, потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 20.03.2014 року близько 11. 00 годин вона їхала з с. Наталине Красноградського району в м. Красноград, Харківської області по автодорозі «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта», потім вийшла з маршрутного «таксі» на зупинці «30-й млин». Їй потрібно було перейти на протилежну частину вулиці, вона обійшла калюжу, зупинилася на обочині, тому що зліва із с. Наталине рухався потік автомобілів і вона чекала поки вони проїдуть, стояла на обочині в районі зупинки, не рухаючись дивилася періодично вліво та вправо. Коли черговий раз подивилася вправо, зробила крок в напрямку дороги, то відчула удар і знепритомніла, прийшовши до тями, побачила легковий автомобіль, який стояв на обочині за нею в напрямку руху в м. Красноград, потім цей автомобіль вона бачила на штрафному майданчику. Її госпіталізували спочатку в Красноградську ЦРЛ, а потім в Харківську ОКБ, спричинено їй тяжкі тілесні ушкодження, моральну шкоду з обвинуваченого вона просить стягнути в розмірі 50 000 грн, так як вона перетерпіла сильний фізичний біль і душевні страждання, а майнову - в розмірі 4 799, 41 грн.
Свідок ОСОБА_8 вказав, що дату точно не пам`ятає, більше року тому він бачив, як біля зупинки «30-й млин» в м. Краснограді, Харківської області лежала в «кармані» автозупинки на відстані 2-3 метра від асфальтованої частини автодороги жінка, яку збила машина, момент ДТП він не спостерігав.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що подробиці ДТП біля зупинки «30-й млин », вона не пам`ятає, де знаходилася потерпіла, точно сказати не може.
Свідок ОСОБА_10 вказала, що в березні 2014 році, вона в якості пасажира їхала разом з чоловіком ОСОБА_11 по автодорозі із ОСОБА_12 в м. Красноград. Приблизно за 40 метрів від зупинки «30-й млин» вона побачила жінку, яка стояла поряд із проїжджою частиною і дивилася в напрямку м. Краснограда, потім як автомобіль з цією жінкою порівнявся, вона зробила один чи два кроки в напрямку автодороги і вона почула стук побачила на лобовому склі розводи. Коли чоловік зупинив автомобіль, і вони вийшли з нього, то жінка лежала на асфальті, була жива, хтось визвав швидку допомогу і міліцію.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що дату точно не пам`ятає, вона знаходилася недалеко від зупинки «30-й млин» в м. Краснограді , Харківської області і почула звуки як гальмував автомобіль і глухий удар. Повернувшись в бік автошляху побачила потерпілу від ДТП жінку, яка лежала на обочині навпроти зупинки, а поряд стояв автомобіль «Жигулі» синього кольору..
Прокурором в підтвердження вини обвинуваченого надано наступні письмові докази:
-протокол огляду місця події від 20.03.2014 року, з якого витікає, що ДТП сталося на 106 км + 700м автодороги «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта», коли ОСОБА_4 рухався зі сторони с. Наталине, Красноградського району, Харківської області в напрямку м. Красноград і допустив наїзд на жінку;
-протокол огляду місця події від 08.05.2014 року, коли був оглянутий автомобіль, марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який керував ОСОБА_4 , де вказано, що встановлено пошкодження лобового скла у правій частині;
Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч.2, ст.. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Суд при винесенні вироку враховує ступінь тяжкості злочину, обставини, що характеризують обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Так, згідно ст.. 12 КК України скоєний обвинуваченим злочин віднесено до тяжких, характеризується він за місцем проживання посередньо, як обставини, що помякшують його покарання суд враховує скоєння ним злочину у похилому віці, наявність онкологічного захворювання, а обтяжуючих - судом не встановлено.
Згідно викладеного, виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства.
Разом з тим, обвинуваченого можливо звільнити від призначеного покарання згідно п. (г), ст..1, Закону України «Про амністію в 2014 році», так як він на день набрання чинності цим Законом досяг пенсійного віку, встановленого ст.. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обвинувачується в скоєні злочину, вчиненого з необережності, який не є особливо тяжким.
Потерпілою ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4 799, 41 грн та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.
Обвинувачений позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав повністю, тому суд вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити повністю, так як згідно ч.1, ст.. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.
Вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди на думку суду підлягають частково задоволенню із слідуючих підстав.
Згідно до частин 1 та 5 ст.. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Пунктом 1, ч. 2 та ч.3, ст.. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправно поведінкою щодо неї самої та членів її сім`ї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Таким чином, приймаючи до уваги ступінь тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, глибину фізичних та душевних її страждань, характер правопорушення, вимоги розумності та справедливості, наявність у обвинуваченого онкологічного захворювання, його похилий вік, стягненню підлягає моральна шкода в розмірі 20 000 грн.
Відповідно до вимог ч.2, ст.. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Разом з тим, відповідно до ч.1, ст.. 119 КПК України, суд, враховуючи майновий стан особи обвинуваченого має право своєю ухвалою звільнити від їх оплати.
Суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від оплати зазначених витрат в розмірі 3419, 40 грн, так як ОСОБА_14 є пенсіонером, отримує невеликий розмір пенсії.
Речові докази: автомобіль «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 необхідно повернути його власнику ОСОБА_4 .
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового і судового слідства не обирався.
Керуючись ст.. ст.. 373, 374 367-370, КПК України, суд ,
ОСОБА_4 визнати винним у в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки, застосувати ст. ст..75, 76 КК України, від відбування основного та додаткового покарання його звільнити з випробуванням, визначити йому іспитовий строк на два роки, зобов`язати повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Застосувати до ОСОБА_4 п. (г) ст..1 та ст.. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від призначеного як основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, так і від призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в с. Попівка, Красноградського району, Харківської області, пенсіонера на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4 799, 41 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, а всього стягнути 24 799 (двадцять чотири тисячі сімсот дев`яносто девять) грн. 41 коп.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути його власнику ОСОБА_4 .
Звільнити ОСОБА_4 від сплати процесуальних витрат в доход держави в розмірі 3419, 40 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя