Справа № 642/ 9907/15 к
Провадження № 1 кп/642/767/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чутово Чутовського району Полтавської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, приватного підприємця, в силу вимоги ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У липні 2015 року (точну дату в ході досудового розслідування встане вити не надалось можливим) ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю, передав ОСОБА_5 , дерев`яну скульптуру «Лицар», вартість якої, згідно висновку судово-мистецтвознавчої експертизи № 2032/15 від 25.11.2015, становить 2000 гривень, для реставрації. ОСОБА_5 , запевнивши ОСОБА_4 , що виконає роботу у місячний термін, отримав дану скульптуру та перевіз її до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав виконувати роботи з реставрації скульптури. За попередньою домовленістю ОСОБА_4 упродовж місяця передав ОСОБА_5 гроші на загальну суму 1500 гривень на виконання робіт по реставрації скульптури.
02 серпня 2015 року ОСОБА_5 , маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих спонукань, не передавши скульптуру «Лицар» ОСОБА_4 та не повідомивши останнього про хід виконання реставраційних робіт, виїхав за межі України, залишивши вказану скульптури за місцем свого мешкання.
04 вересня 2015 року ОСОБА_5 повернувся в Україну, але про своє повернення навмисно не повідомив ОСОБА_4 , продовжував утримувати скульптуру «Лицар» за місцем свого мешкання.
07 листопада 2015 року близько 12 год. у телефонній розмові на вимоги ОСОБА_4 повернути скульптуру «Лицар», ОСОБА_5 , маючи намір на заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливі мотиви, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , запевнив останнього в тому, що поверне йому скульптуру, в цей же день продав дерев`яну скульптуру «Лицар», розпорядившись таким чином викраденим на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 2000 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що він дійсно у липні 2015 року взяв на реставрацію у свого знайомого ОСОБА_6 дерев`яну скульптуру «Лицар», зобов`язався її відреставрувати на протязі одного, після чого виїхав на заробітки до Росії, де перебував до 4 вересня, а потім 7.11. 2015 року, маючи намір за заволодіння даною скульптурою, продав її.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів кримінального провадження.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, скоївши шахрайство, а тому ці його дії кваліфікує за ст.190 ч.1 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, раніше в силу вимоги ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільне відшкодування завданого збитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_5 повинен нести покарання у вигляді штрафу, оскільки, на думку суду, саме таке покарання, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо без ізоляції останнього від суспільства.
При цьому суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_4 , який не має до обвинуваченого жодних претензій та просить призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, за якою останній обвинувачується.
В ході досудового розслідування у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлявся, процесуальних витрат на залучення експерта по кримінальному провадженню не має.
Долю речових доказі суд вирішує відповідно до вимоги ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 850 гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 в ході досудового слідства не обирався.
Речовий доказ: дерев`яну скульптуру «Лицар», яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 - залишити у його володінні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1