Апеляційний суд Житомирської області
Справа №281/1-13/12-к Головуючий у 1-й інст. Нечуй Б.П.
Категорія ч. 4 ст.190, ч.3 ст. 358 КК України Доповідач Євстаф'єва Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Євстаф'євої Т.А.,

суддів: Прокопчука С.М., Жизневського Ю. В.

з участю прокурора: Сидоренка О.П.

захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

підсудних: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора прокуратури Лугинського району ОСОБА_5 на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2012 року

Встановила:

Цією постановою кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Кіровобад Азербайджан, азербайджанець, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_11, у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця смт. Лугини, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого приватним нотаріусом Коростеньского нотаріального округу, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_10, у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,

повернуто заступнику прокурору Житомирської області, який затвердив обвинувальний висновок для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід щодо підсудного ОСОБА_3 залишено попередній у вигляді застави, а щодо підсудного ОСОБА_4 залишено попередній - підписку про невиїзд.

Органами досудового слідства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що в період з 2005 року по 2009 рік, за попередньою змовою, разом з невстановленими особами, з метою власного збагачення, організували та впровадили схему заволодіння приватним житлом громадян.

Знаючи, що громадяни перебувають у скрутному матеріальному становищі, зверталися до них з пропозицією продажу чи обміну житла на інше з доплатою, отримавши згоду на продаж чи обмін житла, обговорювали його вартість і розмір доплати та в подальшому оформляли документи на продаж, обмін, дарування або міну житла, обіцяючи повернути кошти за житло після оформлення документів, проте дані кошти не повертали.

Так, згідно обвинувачення, у грудні 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою громадян, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім'я ОСОБА_7, заволоділи належним громадянину ОСОБА_8 майном, а саме квартирою АДРЕСА_12 наступним чином. Працюючи приватним нотаріусом Коростенського міського округу, ОСОБА_4, використовуючи підроблені ним офіційні документи, виготовив та нотаріально посвідчив договір купівлі-продажу даної квартири від 06 грудня 2005 року та зареєстрував його в реєстрі нотаріальних дій за № 10377, до якого вніс недостовірні відомості щодо продажу ОСОБА_8 ОСОБА_3 вищезазначеної квартири. При цьому ОСОБА_3 домовлявся з потерпілим про продаж належної йому квартири за 12 тис. доларів США, що еквівалентно 60600 грн., з яких віддав ОСОБА_8 лише 1000 грн., завдавши останньому шкоди у великих розмірах в сумі 59600 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та діючи в межах попередньої домовленості, у травні 2009 року, підсудні, за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, шляхом обману та зловживання довірою заволоділи належною ОСОБА_9 квартирою АДРЕСА_13 чим завдали останній матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на загальну суму 28 тис. доларів США, що еквівалентно 213080 грн. При цьому, використовуючи скрутне матеріальне становище родини ОСОБА_9, пообіцяли сплатити їх борг по комунальних платежах та за вигідною ціною придбати у них квартиру, а взамін придбати їм будинок у селі з доплатою грошових коштів у розмірі 28 тис. доларів США за продаж належної потерпілій квартири. В подальшому ОСОБА_4 надав ОСОБА_9 для підпису довіреність від 07.04.2009 року, виготовлену та посвідчену ним, як приватним нотаріусом, відповідно до якої ОСОБА_9 уповноважила ОСОБА_10 подарувати належну її частину будинку ОСОБА_3 ОСОБА_11, не будучи обізнана в злочинних діях підсудних, від імені потерпілої, відповідно до договору дарування житлового будинку, 22.05.2009 року безоплатно передала у власність ОСОБА_3 43/100 частки жилого будинку загальною площею 109,2 кв.м з господарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_1.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та діючи в межах попередньої домовленості, обвинуваченні, у травні 2009 року шляхом обману та зловживання довірою заволоділи належним гр. ОСОБА_12 будинком за АДРЕСА_14 чим завдали потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 16000 грн. за таких обставин.

Гр. ОСОБА_12 у квітні 2009 року звернулася до ОСОБА_3 з приводу продажі належного їй приватного будинку, розташованого в с. Купеч Коростенського району. Згодом, ОСОБА_3, запросив ОСОБА_12 з правовстановлюючими документами на її будинок в офіс приватного нотаріуса ОСОБА_4, де останній надав для підпису ОСОБА_12 складений ним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_15. В даний офіційний документ ОСОБА_4 вніс недостовірні відомості щодо придбання вказаного будинку на ім'я ОСОБА_13, яка була відсутня в офісі та не була обізнана про укладення такої угоди. Відповідно до змісту договору ОСОБА_12 передала у власність ОСОБА_13 вищезазначений будинок, а ОСОБА_13 зобов'язалася сплатити за нього суму у розмірі 38 786 грн., яка згідно умов договору, на момент його укладення була вже оплаченою. В свою чергу ОСОБА_12, введена обвинуваченими в оману, підписала договір купівлі-продажу належного їй будинку та висунула ОСОБА_3 вимогу щодо сплати їй 16 000 грн., проте ОСОБА_3 по даний час не сплатив кошти потерпілій за продажу її майна.

Крім цього, влітку 2007 року, ОСОБА_3 познайомився із громадянином ОСОБА_7, сім'я якого знаходилася у скрутному матеріальному становищі і запропонував послуги з продажу належної ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_2. В подальшому ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_3, що бажає взамін квартири придбати частину будинку за меншу ціну, а різницю використати для погашення боргових зобов'язань по кредитним договорам та сплатити борги за комунальні послуги по належній йому квартирі. Також ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 правовстановлювачі документи на належну йому квартиру. Згодом ОСОБА_3 запропонував потерпілому придбати частину будинку, який належав його синові - ОСОБА_14 за 20 тис. доларів США. При цьому подружжя ОСОБА_7 погодилося обміняти свою квартиру на частину вищезазначеного будинку, з умовою доплати грошових коштів у розмірі 12 000 доларів США, частину з яких ОСОБА_3 мав витратити на погашення боргових зобов'язань потерпілого по кредитним договорам, на приватизацію квартири та погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги. ОСОБА_4, не будучи обізнаний у злочинних намірах ОСОБА_3 особисто склав договір міни частини житлового будинку з надвірними будівлями, відповідно до змісту якого ОСОБА_14 передав у власність належні йому 39/100 частин будинку АДРЕСА_16 з надвірними будівлями, а ОСОБА_7 взамін передав йому квартиру АДРЕСА_3, без грошової доплати.

В подальшому ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконав, обумовлені кошти на користь ОСОБА_7 виплатив не в повному обсязі, розпорядившись квартирою останнього на власний розсуд, заволодів належним ОСОБА_7 майном, грошовими коштами в сумі 11500 доларів США, що еквівалентно 58 075 грн., чим завдав потерпілому матеріальну шкоду у великому розмірі.

Крім цього, у лютому 2007 року, ОСОБА_3, зловживаючи довірою сім'ї ОСОБА_15, виявив бажання придбати у них квартиру АДРЕСА_4 за вигідною для потерпілих ціною у розмірі 25 тис. доларів США, відразу обумовивши з останніми питання про витрату частини зазначених коштів на сплату заборгованості по комунальних платежах за квартиру та оплату витрат по приватизації належної ОСОБА_15 квартири. В подальшому ОСОБА_15, довіряючи ОСОБА_3, передали йому документи на квартиру, а також свої паспорти громадян України.

Тоді ж ОСОБА_3 запропонував потерпілим оглянути квартиру АДРЕСА_5, яка належала його сину ОСОБА_14 та подальшого придбання її Стретовичами за 8 тис. доларів США. Останні виявили бажання придбати зазначену квартиру взамін належної їм квартири АДРЕСА_6.

В подальшому ОСОБА_15 13.03.2007 року підписали складені особисто приватним нотаріусом ОСОБА_4, який не був обізнаний у злочинних намірах ОСОБА_3, довіреності, якими уповноважили ОСОБА_3 продати належну їм на праві власності квартиру.

Використовуючи вищевказані довіреності, ОСОБА_3 оформив 24.03.2007 року договір купівлі - продажу квартири потерпілих, відповідно до умов якого, останні продали квартиру його сину ОСОБА_14. У свою чергу, ОСОБА_3 не продав квартири АДРЕСА_7 потерпілим, а обманним шляхом прописав їх в іншому будинку та не в повному обсязі проплатив їм обумовлену суму коштів за належну їм квартиру АДРЕСА_8. Таким чином, своїми діями, ОСОБА_3 завдав потерпілим ОСОБА_15 збитки в особливо великих розмірах в сумі 24 тис. доларів США, що еквівалентні 121200 грн.

Аналогічно, використовуючи скрутне матеріальне становище родини ОСОБА_16, ОСОБА_3 пообіцяв придбати у них належну їм квартиру АДРЕСА_9, сплатити їхніх борг по комунальних платежах за належну їм квартиру, допомогти ОСОБА_16 отримати паспорт громадянина України, а також за вигідною останнім ціною придбати у них квартиру, взамін надати послуги по придбанню в АДРЕСА_17 з доплатою грошових коштів в сумі 18 тис. доларів США за продаж належної їм квартири. Тоді ж ОСОБА_3 передав в предоплату ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 10 тис. доларів США, з яких його дочкам передав по 2 тис. доларів США. В подальшому ОСОБА_3, зловживаючи довірою ОСОБА_17, склав у приватного нотаріуса ОСОБА_4, який не був обізнаний в його злочинних діях, договір купівлі-продажу від 20.02.2008 року, відповідно до змісту якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_17 житловий будинок АДРЕСА_17. А також склав таким же чином договір-купівлі продажу від 03.03.2008 року відповідно до змісту якого ОСОБА_16 передав у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_9. Водночас, діючи в супереч попередньої домовленості з потерпілими, ОСОБА_3 не сплатив їм 8 тис. доларів США, що еквівалентно 40400 грн., чим завдав останнім значну шкоду.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілим, вчиненими у великих та особливо великих розмірах, кваліфікують за ч. 4 ст. 190 КК України.

Дії підсудних, що виразилися у підробленні документів та використанні завідомо підроблених документів, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, органи досудового слідства кваліфікують за ч. 3 ст. 358 КК України.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2012 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України направлено для проведення додаткового розслідування з наступних підстав:

- не визначено дійсну реальну вартість майна потерпілих на момент вчинення злочинних діянь та заволодінням ним підсудним ( з метою визначення дійсної ринкової вартості майна провести відповідні експертизи стану майна на момент укладення угоди);

- не встановлено, де, коли, за яких обставин виникла попередня змова підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інших невстановлених слідством осіб «з числа громадян України» на заволодінням майном потерпілих ОСОБА_18, ОСОБА_19, якою була роль кожного в даній змові;

- не встановлено яким чином безпосередньо ОСОБА_4 формував у потерпілої ОСОБА_9 намір на відчуження належного їй майна та в чому безпосередньо полягали його дії;

- не встановлено яким чином ОСОБА_4 підробив вказані в обвинувачені документи по епізоду заволодіння квартирою потерпілого ОСОБА_8, ким виконано підписи від імені потерпілого ОСОБА_8;

- не встановлено чи вирішувались потерпілими в порядку цивільного судочинства визнання укладених угод недійсними, чи були потерпілі позбавлені такого права, які були перепони в його реалізації;

- не встановлено розмір заборгованості по житлово-комунальних послугах, який рахувався за потерпілим ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_18 на момент вчинення відповідних правочинів;

- не встановлено чи сплачував ОСОБА_3 грошові кошти на погашення боргових зобов'язань по кредитним договорам ОСОБА_7, які останній укладав з «Правекс Банком», банком «Надра» чи ЗАТ «Догмат Україна», яке є партнером банка «Надра», а якщо сплачував, то в якому розмірі;

- не встановлено чи погашав ОСОБА_3 заборгованість по комунальним виплатах по квартирі АДРЕСА_2 яка належала ОСОБА_7, і якщо погашав, то яку суму;

- не встановлено чи сплачував ОСОБА_3 грошові кошти за приватизацію квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_7, і якщо сплачував, то яку суму;

- не встановлено чи погашав ОСОБА_3 заборгованість по комунальним виплатах по квартирі АДРЕСА_12 яка належала ОСОБА_8, і якщо сплачував, то яку суму;

- не встановлено чи сплачував ОСОБА_3 заборгованість по комунальних виплатах по квартирі АДРЕСА_13, яка належала ОСОБА_18, і якщо сплачував, то яку суму;

- не встановлено чи сплачував ОСОБА_3 заборгованість по комунальних виплатах по квартирі АДРЕСА_18, яка належить сім'ї ОСОБА_15 та послугах по приватизації квартири останніх, і якщо сплачував, то яку суму;

- не становлено чи усвідомлювали потерпілі ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_19 характер та наслідки вчинюваних ними дій (передача документів підсудному ОСОБА_3, підписання угод без ознайомлення з їх змістом), чи мали можливість усвідомлювати характер таких дій (чи були дієздатними на час укладання угод, чи перебували в хворобливому чи викликаному іншими обставинами стані, які позбавляли їх можливості впевнитись в правомірності дій підсудних, запобігти негативних для них наслідків);

- не виконано інші можливі та необхідна дії з метою повного, всебічного та об'єктивного розслідування справи.

В поданій апеляції прокурор Шуба Т.П., який приймав участь у суді першої інстанції, вважає, що постанова Лугинського районного суду від 15 листопада 2012 року є незаконною та необгрунтованою, просить її скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

На думку прокурора, посилання суду при винесенні постанови на те, що обвинуваченням не вказано де, коли, за яких обставин виникла попередня змова підсудних, якою була роль кожного в даній змові та інші обставини справи, є безпідставним, оскільки вищевказане не впливає на кваліфікацію дій підсудних та доведеність вини останніх у вчиненні злочинів, які їм інкримінуються, а постанови про зміну обвинувачення дій підсудних, винесених прокурором в ході судового слідства, є мотивованими та конкретизованими.

Апелянт зазначає, що постанова суду винесена передчасно, в справі зібрано достатньо доказів на підтвердження винності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, а зазначені в постанові суду про повернення справи порушення вимог КПК України та неповнота досудового слідства, може бути усунута шляхом допиту підсудних, додаткових свідків, виконанням органом досудового слідства в порядку судового доручення на підставі ст. 315-1 КПК України ряду слідчих та процесуальних дій, з метою перевірки і уточнення фактичних даних, одержаних в ході судового слідства.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового засідання, перевіривши постанову суду в межах, передбачених ст. 365 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11.02.2005 року № 2, якщо при розгляді справи, суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом допиту підсудних, потерпілих, свідків, виклику і допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, то направлення справи на додаткове розслідування є неприпустим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначені судом першої інстанції недоліки, на підставі яких направлено справу по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України на додаткове розслідування, можуть бути усунені під час судового розгляду справи.

За таких обставин, спірна постанова підлягає скасуванню, а справа направляється на новий судовий розгляд до того ж суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 366 КПК України апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Лугинського району Житомирської області задовольнити.

Постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2012 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду.

Судді: