справа № 208/9119/14-к
№ провадження 1-кп/208/117/15
ВИРОК
Іменем України
25 серпня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Балхаш Джезкангазської області Казахстану, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, не працюючої, не заміжньої, яка зареєстрована: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
14.09.2014 року, близько 10.50 години, ОСОБА_5 знаходячись за місцем своєї реєстрації, в квартирі АДРЕСА_3 , куди також прийшов її колишній чоловік ОСОБА_4 , на грунті усталених неприязливих стосунків, які між ними склались, та на грунті знов виниклого між ними словесного конфлікту, діючи умисно, з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, нанесла потерпілому декілька ударів пластиковою трубою у область голови, від яких останній прикривався рукою, внаслідок чого, згідно висновку експерта, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки в нижній третині, які віднесені до середнього ступеню важкості, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину при вищевикладених обставинах визнала частково, суду пояснила, що з потерпілим ОСОБА_8 з 1998 року перебувала у цивільному шлюбі. У червні 2013 року вони офіційно побрались. Через рік розлучились. Вона зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить потерпілому. Після розлучення Водько подав до суду позов про виселення її з зазначеної квартири. Вона, у свою чергу, подала зустрічний позов про встановлення факту проживання однією сім`єю та розподіл спільно набутого майна. Зазначені обставини сприяли встановленню між ними неприязливих стосунків.
В зазначеній квартирі вона мешкала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 .
14.09.2014 року, коли вона разом з ОСОБА_10 перебували в квартирі, туди, разом з сестрою ОСОБА_11 , прийшов ОСОБА_8 . Перебуваючи у квартирі ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_10 . Сестра ОСОБА_8 почала кричати, щоб той як і обіцяв, нікого не бив. Після того як ОСОБА_8 вигнав ОСОБА_10 з квартири, він схопив її за горло та почав душити, наніс два удари кулаком у живіт. ОСОБА_11 кричала ОСОБА_8 , щоб той її відпустив, а вона почала звати на допомогу ОСОБА_10 . Потім вона вирвалась, схопила пластикову трубку, що знаходилась у прихожій, та вдарила Водько один раз по голові. ОСОБА_11 цього не бачила. Далі ОСОБА_8 заспокоївся. Через деякий час у квартиру прийшов ОСОБА_10 та дільничний інспектор. Водько знов почав сваритися та вести себе неадекватно. Наступного дня, її разом з ОСОБА_8 викликали до слідчого. На той час рука у Водько не боліла, у лангеті не перебувала.
Вину визнає частково так як нанесла потерпілому тільки один удар трубкою по голові, який на її думку не міг привести до перелому кістки руки. Щиро кається у скоєному. Просить її суворо не карати.
Хоча обвинувачена ОСОБА_7 не визнала повністю своєї провини, її вина знайшла своє підтвердження та у повному обсязі доказується наступними матеріалами справи, які були предметом дослідження у судовому засіданні:
- поясненнями потерпілого ОСОБА_8 який у судовому засіданні пояснив, що підтверджує пояснення ОСОБА_7 про співмешкання з 1998 року, укладення та послідуюче розірвання шлюбу.
Квартира АДРЕСА_3 , належить йому на праві власності. В квартирі зареєстрована ОСОБА_7 . Після їх розлучення у червні 2014 року, ОСОБА_7 почала мешкати в цій квартирі разом з ОСОБА_9 .
14.09.2014 року, близько 11 години, він разом з сестрою ОСОБА_11 прийшов у зазначену квартиру. Там знаходилась ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . У ОСОБА_7 він став вимагати квитанцію по сплаті комунальних послуг. ОСОБА_7 стала вимагати в нього ключі від квартири, стала кричати на сестру, потім схопила пластикову трубку та вдарила його по голові. Від удару він прикрився рукою. ОСОБА_10 вибіг з квартири та прийшов разом з дільничним інспектором. Також у квартиру заходила подруга ОСОБА_7 ОСОБА_12 . Далі, так як в нього боліла рука, він звернувся до лікарні, де було встановлено перелом кістки та накладено лангет.
Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. ОСОБА_7 просить наказати на розсуд суду.
- поясненнями свідка ОСОБА_4 яка суду пояснила, що є сестрою потерпілого. Обвинувачена колишня дружина брата.
14.09.2014 року, вона разом з братом прийшли в належну йому квартиру15 будинку АДРЕСА_1 . В квартирі знаходилась ОСОБА_7 зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 . Метою їх візиту було отримання книжок сплати за комунальні послуги. Знаходячись в квартирі брат наказав ОСОБА_10 її покинути. ОСОБА_7 стала кричати щоб той нікуди не йшов. Коли ОСОБА_10 вийшов з квартири ОСОБА_7 стала кричати щоб той повернувся, кричала, що брат її б`є. ОСОБА_10 повернувся, подивився що бійки не має, та знов пішов. Далі ОСОБА_7 стала кричати на неї та брата, вимагала повернення ключей від квартири. Потім схватила пластикову трубу та стала бити брата по голові. Брат прикривався руками, потім перехопив та вирвав з рук ОСОБА_7 трубу.
- поясненнями свідка ОСОБА_13 який пояснив суду, що 14.09.2014 року, за запрошенням співмешканця обвинуваченою ОСОБА_9 , прийшов до квартири АДРЕСА_3 , де мешкала ОСОБА_7 . Там знаходився її колишній чоловік ОСОБА_8 та його сестра. Водько вимагав від ОСОБА_7 звільнити квартиру. Між ними відбувався словесний конфлікт. Свідком бійки він не був.
- поясненнями свідка ОСОБА_14 який пояснив, що з ОСОБА_7 періодично мешкає разом. Ірина мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . 14.09.2014 року, він знаходився у ОСОБА_15 , коли до квартири прийшов її колишній чоловік, потерпілий ОСОБА_8 . Останній став його виганяти з квартири. Він пішов з квартири за умови, що Водько не стане ображати ОСОБА_7 . На сходах почув крики ОСОБА_15 та повернувся. Побачив, що ОСОБА_7 тримається за живіт. Сказала, що Водько її б`є. Сестра ОСОБА_8 заспокоювала останнього, нагадувала що той обіцяв не битися. Самої бійки не бачив.
- поясненнями свідка ОСОБА_16 яка пояснила суду, що знайома з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Знає що вони були одружені. На вересень 2014 року, ОСОБА_7 мешкала разом з ОСОБА_10 . 14.09.2014 року, до неї прибіг ОСОБА_10 та попросив документи на квартиру, де він мешкав разом з ОСОБА_15 . Вона взяла документи та пішла до ОСОБА_7 . В квартирі знаходився Водько, його сестра, ОСОБА_15 , співробітники міліції. Водько став на неї кричати. Ірина розповіла, що ОСОБА_8 бив її у живіт. Особисто вона бійку не бачила.
Окрім зазначених пояснень потерпілого, свідків бійки, конфлікту, вина ОСОБА_7 також підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:
- протоколом усної заяви потерпілого від 14.09.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_8 просить прийняти передбачені законодавством міри до обвинуваченої, яка 14.09.2014 року о 11 годині, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , спричинила йому фізичний біль (т.2 а.п. 9);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_8 та судмедексперта, відповідно до якого потерпілий пояснив обставини та механізм спричинення йому обвинуваченою тілесних ушкоджень, фото таблицею до нього (т.2 а.п. 22-27)
- висновком судово-медичної експертизи, згідно яких у Водько виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки в нижній третині, які відносяться до середнього ступеню важкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я понад 21 добу. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмету, предметів, не виключено, що за механізмом зазначеним потерпілим під час проведення з ним слідчого експерименту (т.2 а.п. 31)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.10.2014 року за участю свідка ОСОБА_8 та судмедексперта, відповідно до якого свідок пояснив обставини та механізм спричинення потерпілому обвинуваченою тілесних ушкоджень, фото таблицею до нього (т.2 а.п. 33-37)
- висновками судово-медичних експертиз, згідно яких не виключено, що виявлені у Водько тілесні ушкодження виникли за механізмом та при взаєморозташуванні потерпілого та нападника, як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 (т.2 а.п. 42, 43)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.10.2014 року за участю обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до якого остання пояснила механізм нанесення потерпілому удару, фото таблицею до нього (т.2 а.п. 54-58)
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винність обвинуваченої у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а її умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Розглядаючи питання можливої необхідної оборони ОСОБА_7 , чи допущення меж допустимості при її застосуванні, судом відмічається, що свідків спричинення потерпілим обвинуваченій тілесних ушкоджень чи фізичного білю, не має. Інших достовірних фактів та об`єктивних даних, які б працювали на версію подій запропоновану потерпілою, суду не надано.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд, враховує характер скоєного нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вину визнала частково, позитивно характеризується за місцем мешкання.
З урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченої можливо шляхом призначення їй покарання у вигляді обмеження волі з встановленням строку випробування. На думку суду, зазначене покарання є цілком достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиненням нового злочину.
Позовні вимоги потерпілого суд вважає законними, обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами, такими, що підлягають повному задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ст. 122 ч.1 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засуджену протягом випробувального строку:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з засудженої ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 шістсот шістдесят три гривні 97 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Міру забезпечення кримінального провадження відносно засудженої ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити особисте зобов`язання.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1