Ухвала
іменем україни
19 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 31 серпня 2015 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Київської області, м. Переяслав-Хмельницький, громадянину України, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Постановлено після затримання підозрюваного ОСОБА_8 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області доставити його до Васильківського міськрайонного суду Київської області для розгляду питання про застосування до нього обраного запобіжного заходу. Вказано, що ухвала втрачає законну силу через сорок вісім годин з часу доставки підозрюваного ОСОБА_8 до Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 серпня 2015 року залишено без задоволення клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 . Апеляційна скарга повернута захиснику.

У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Зокрема, захисник стверджує про безпідставність висновків суду апеляційної інстанції щодо обізнаності його підзахисного в постановленні ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу. А укладення з ним договору про надання правової допомоги, датованого 31 липня 2015 року, на його переконання, також не може свідчити про таку обізнаність, оскільки його підзахисний був затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 30 березня 2015 року, якою надано дозвіл на затримання. Вважає, що строк апеляційного оскарження розпочався з 27 серпня 2015 року, оскільки лише 26 серпня 2015 року йому було повідомлено про існування ухвали слідчого судді від 25 липня 2015 року.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника, який підтримав касаційну скаргу, прокурора, яка не заперечувала проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи касаційної скарги таперевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено частиною 2 статті 24 КПК України, кожній особі гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується її прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Реалізація права на апеляційне й касаційне оскарження є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Із закріпленого у статті 26 КПК України принципу диспозитивності слідує, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 395 КПК України апеляційна скарга подається нам ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Апеляційна скарга повертається згідно з пунктом 4 частини 3 статті 399 КПК України у разі, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Однак, залишення судом апеляційної інстанції без задоволення клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та повернення його апеляційної скарги не ґрунтується на наведених вимогах кримінального процесуального закону.

Приймаючи відповідне рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено доводи захисника про те, що лише 26 серпня 2015 року підозрюваний дізнався про існування ухвали слідчого судді від 25 липня 2015 року, а також допускав, що укладення 31 липня 2015 року із захисником договору на надання правової допомоги відбулося при обізнаності обраного йому запобіжного заходу.

Проте, такі висновки суду апеляційної інстанції колегія суддів вважає безпідставними.

Зокрема, як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 30 березня 2015 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу та цього ж дня постановою правоохоронного органу від 30 березня 2015 року оголошений в розшук.

23 липня 2015 року підозрюваний був затриманий на території Фінляндської Республіки, 24 липня 2015 року до суду слідчим внесено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , за результатами розгляду якого ухвалою слідчого судді від 25 липня 2015 року останньому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з вказівкою на його доставку до суду для розгляду питання про застосування до нього обраного запобіжного заходу без участі останнього або його захисника.

Втім, матеріали провадження не містять даних про те, що підозрюваний отримував будь-які відомості щодо прийнятих рішень щодо нього. Натомість, в розпорядженні судів були відомості про його затримання на території іншої держави до обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що мало місце 23 липня 2015 року. Тоді як, здійснення свого захисту ним реалізовано через захисника, з яким укладено договір на надання правової допомоги 31 липня 2015 року.

Водночас, подання 28 серпня 2015 року апеляційної скарги захисником зумовлене виключно після його ознайомлення з матеріалами провадження, що мало місце 26 серпня 2015 року.

Оскільки реалізація прав на захист підозрюваним, котрий під час розгляду матеріалів провадження затриманий та перебував на території Фінляндської Республіки, можлива виключно через захисника, а в матеріалах провадження не засвідчено факт отримання підозрюваним копії оскаржуваної в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, то строк на оскарження ухвали слідчого судді вважатися пропущеним не може.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції про обізнаність підозрюваного у обранні щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не узгоджуються з матеріалами провадження.

Крім того, колегією суддів встановлено вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не судом апеляційної інстанції, а суддею одноособово, що за правилами пункту 4 частини 3 статті 399 КПК України є недопустимим.

Відтак, касаційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 31 серпня 2015 року, якою залишено без задоволення клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 , а апеляційна скарга повернута захиснику, скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3