АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0006654 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_6 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006654 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки з тексту обвинувального акта не вбачаються підстави для кваліфікації дій і для обвинувачення ОСОБА_7 в повторному грабежі 07.06.2015 року в Деснянському районі м. Києва, так як в ньому не зазначені обставини іншого кримінального правопорушення, які інкриміновані ОСОБА_7 та вказують на ознаку повторності за вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_8 .

Крім того, правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 грабежу не узгоджена з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення і з формулюванням обвинувачення, оскільки вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення кваліфіковано слідчим за ч. 2 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а при викладенні фактичних обставин ________________________________________________________________________

Справа №11-кп/796/1862/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ст. 314КК України Доповідач ОСОБА_1
кримінального правопорушення і при формулюванні обвинувачення слідчий зазначив, що ОСОБА_7 відкрито заволодів чужим майном, що за певних умов відповідає ознакам іншого злочину - розбою, який передбачений ст. 187 КК України.

Також, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не зазначено відповідні поштові індекси за місцем проживання обвинуваченого і потерпілої.

Крім того, порушено порядок підписання і затвердження обвинувального акта, оскільки в ньому мається твердження слідчого про вже здійснений факт затвердження обвинувального акта прокурором, що свідчить про недотримання процесуальної процедури і встановленої законом послідовності дій певних службових осіб, за якою обвинувальний акт спочатку підписується слідчим і прокурором, далі передається прокурору і той приймає рішення про можливість затвердження обвинувального акта.

Тому, на думку суду, призначення судового розгляду за наявності викладених недоліків і порушень закону є неприпустимим.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною, невмотивованою та винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого розгляду.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в обвинувальному акті правильно зазначено правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, оскільки останній повідомлений про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 289 КК України, що, відповідно до примітки ст. 185 КК України, вказує на наявність кваліфікуючої ознаки - повторність. Тим більше, що прокурор за результатами судового розгляду, відповідно до вимог ст. 338 КПК України, може змінити обвинувачення.
Крім того, як вказує апелянт, суд першої інстанції в даному випадку вийшов за межі підготовчого розгляду, оскільки в обвинувальному акті прокурор викладає обставини, які вважає доведеними та які в подальшому підлягають доказуванню під час судового розгляду.
Таким чином, на думку апелянта, судом істотно порушено вимоги п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки обвинувальний акт повністю відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1 9 частини 2 статті 291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт.

Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого та потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також дату та місце його складення та затвердження.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд в ухвалі, зокрема, вказав на відсутність в ньому обставин іншого кримінального правопорушення, які були б інкриміновані ОСОБА_7 та вказували на ознаку повторності за вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_8 , та на неузгодженість правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_7 грабежу з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення і з формулюванням обвинувачення через зазначення у вказаних частинах обвинувального акта, що ОСОБА_7 відкрито заволодів чужим майном, а не відкрито його викрав, як відображено в правовій кваліфікації.
Проте, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з цих підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.
Так, під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності викладених в обвинувальному акті встановлених обставин вчинення злочинів повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв відповідності ознакам статей (частин статей) Кримінального кодексу України кримінальна відповідальність за якими, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинувачених.

Як убачається з обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

При цьому, всупереч тверджень суду, в обвинувальному акті, як підставу для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючою ознакою повторність, зазначено, що ОСОБА_7 також притягується до кримінальної відповідальності СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 186 КК України, а, відповідно до примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Також в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 , як при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулюванні обвинувачення, міститься точний опис обставин провадження із зазначенням ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого йому складу злочину, а та обставина, що в ньому міститься посилання, що ОСОБА_7 відкрито заволодів майном, а не відкрито його викрав, як відображено в правовій кваліфікації, не дає підстав вважати, що обвинувальний акт містить в собі положення, що суперечать одне одному, і не є перешкодою для призначення на його підставі судового розгляду.

Водночас, не можна визнати такими, що тягнуть повернення обвинувального акта прокурору, посилання суду на відсутність в обвинувальному акті поштового індексу за місцем проживання обвинуваченого та потерпілої, оскільки відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті вказані всі необхідні анкетні відомості цих осіб, в т.ч. і адреса місця проживання кожного з них, а тому відсутність лише поштового індексу не може слугувати підставою для повернення обвинувального акта.

З обвинувального акта також видно, що в ньому, відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначені відомості про дату та місце його складення та затвердження.

При цьому та обставина, що в обвинувальному акті зазначено слідчим про затвердження обвинувального акта прокурором із вказівкою, що таке затвердження відбулось в каб. 101 по вул. Каштановій, 9 в приміщенні прокуратури Деснянського району м. Києва 21 серпня 2015 року, не свідчить про недотримання процесуальної процедури і встановленої законом послідовності дій певних службових осіб щодо складення обвинувального акта та його затвердження, і не є перешкодою для призначення обвинувального акта до судового розгляду.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року, якою повернуто прокурору прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_6 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006654 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - скасувати, а обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернути в суд першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3