Справа № 504/4134/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2016 р. смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Комінтернівське кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка, Миколаївської області, громадянина Украни, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , механіка водолазної станції взводу інженерної розвідки інженерного загону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», на території України почав діяти особливий період, який триває до цього часу.
ОСОБА_4 призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією 20 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №181 від 28.04.2015 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та поставлений на всі види забезпечення.
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 28 квітня 2015 року, з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військовоїслужби.
Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Попри вище вказані вимоги законодавства, 12 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: ( АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби до 29 жовтня 2015 року.
29 жовтня 2015 року ОСОБА_4 з`явився зі зізнанням до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 4 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією 20 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини. З 28 квітня 2015 року, з моменту зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця.
12 жовтня 2015 року, він діючи умисно та протиправно без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: ( АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби до 29 жовтня 2015 року.
29 жовтня 2015 року він з`явився зі зізнанням до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України. У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченорго ч. 4 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Крім того судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин у виді арешту строком 2 (два) місяці. Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті.
До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком 2 (два) місяці.
Відбування арешту здійснювати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 .
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного прибуття на гауптвахту.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1