справа № 462/5556/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі;

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2015 року ОСОБА_4 , будучи знайомий з малолітнім ОСОБА_7 2004 р.н., знаючи, що останній із забезпеченої сім`ї, маючи протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно вимагав у ОСОБА_7 передати йому гроші в сумі 500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становило 11125 грн., з погрозою розголошення під надуманим приводом відомостей, які останній бажав зберегти в таємниці, а саме з метою реалізації свого злочинного умислу, на підтвердження своїх намірів та здійснення психологічного тиску на ОСОБА_7 , ОСОБА_4 за допомогою свого мобільного телефону марки «Lenovo А516», використовуючи аккаунт « ОСОБА_11 » в соціальній мережі «Вконтакте», у випадку незгоди передачі грошей, висловлював ОСОБА_7 погрози надання розголосу та демонстрації відеозапису та фотознімків, де останній зображений в оголеному вигляді та здійснює дії, які в силу малолітнього віку не усвідомлював, однак які він бажав зберегти в таємниці, при цьому фактично не володіючи інформацією про реальність даної події та наявність відеозапису з даного приводу. Сприйнявши погрозу як реальну, ОСОБА_7 30.04.2015 року приблизно о 19 год. 00 год., зустрівшись з ОСОБА_4 позаду кінотеатру «Супутник», що розташований по вул. Повітряній в м. Львові, передав останньому гроші в сумі 200 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становило 4208 грн., де після отримання грошей ОСОБА_4 у вчиненому був викритий працівниками міліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винними у скоєнні інкримінованого йому злочину та показав, що у квітні 2015 року його знайомі сказали, що в малолітнього ОСОБА_7 легко виманити гроші, тоді він вигадав, що в нього є відеозапис, де ОСОБА_7 повністю оголений, він про це сказав йому, на що останній повірив. Реально ніяких відеозаписів із зображенням ОСОБА_7 він не мав, хоча той про це не знав, і тому він почав вимагати у ОСОБА_7 гроші, 30.04.2015 року, приблизно о 19 год. 00 год., він зустрівся з ОСОБА_7 , позаду кінотеатру «Супутник», що розташований по вул. Повітряній в м. Львові, отримав від нього гроші в сумі 200 доларів США, проте був затриманий працівниками міліції. Щиро розкаюється, просить суд звільнити його від покарання із застосуванням заходів виховного характеру на підставі ст. 105 КК України.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , показав, що ОСОБА_12 вимагав гроші, кажучи, що в нього є відеозапис, де він повністю оголений, він про це сказав батькам, і тоді, 30.04.2015 року, він передав на вулиці поблизу кінотеатру ОСОБА_4 200 доларів США, після чого той був затриманий працівниками міліції. Він і раніше передавав гроші, так другу ОСОБА_13 ОСОБА_14 передав 500 доларів США, ОСОБА_15 він передав 10 000 гри., проте ОСОБА_14 та ОСОБА_4 ці гроші в ОСОБА_15 в парку забрали, також, він потратив 600 доларів США разом з ОСОБА_16 .

Суд у відповідності до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які не оспорюються обвинуваченим, переконавшись, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності його позиції, та роз`яснивши про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи встановлені обставини, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 189 КК України, оскільки він вчинив вимогу передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і розмір покарання, суд, враховуючи тяжкість скоєного злочину, а також те, що обвинувачений на обліках в наркологічному та психоневрологічного диспансерах не перебуває /Т-2 а.с.37,190/, позитивно характеризуються по місцю свого проживання /Т-2 а.с.38/, щире каяття та визнання вини, вчинення злочину неповнолітнім, як пом`якшуючі обставини по справі, вважає за необхідним обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, згідно зі свідоцтвами про народження обвинуваченого, ОСОБА_4 на час вчинення, злочину були неповнолітніми.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Заслухавши висновок прокурора, думку захисника, законного представника обвинуваченого, представника потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, щиро розкаявся та позитивно характеризується по місцю свого проживання, дані про сім`ю, здатність матері забезпечити виховний вплив на ОСОБА_4 та постійний контроль за його поведінкою, здатність позитивного впливу, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, обставини, що негативно впливали на виховання, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме передача під нагляд матері.

Крім того, беручи до уваги позицію учасників кримінального провадження, які не заявляли про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, та те, що під час досудового розслідування такий не обирався, суд вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому немає.

Оскільки обвинувачений є неповнолітній, немає самостійного заробітку, то відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з його матері ОСОБА_17 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, з огляду на зазначене, з ОСОБА_17 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення ЛНДІЕ криміналістичної експертизи № 1760 від 18.05.2015 року - в розмірі 1843,20 грн. /Т-2 а.с.161-162/, оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України,

Керуючись ст.ст. 369-371, 372, 497 КПК України, суд
ПРИСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 01 грудня 2015 року у виді одного року позбавлення волі, застосувавши до обвинуваченого примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд його матері ОСОБА_17 , яка проживає адресою АДРЕСА_1 , до досягнення обвинуваченим повноліття.

Речові докази /Т-2 а.с. 201, 202/:

дві купюри по 100 доларів США - залишити ОСОБА_8 ;

мобільний телефон «Lenovo А516», куртку світло-синього кольору системний блок марки «LG» в корпусі сріблясто-сірого кольору - повернути ОСОБА_4 ;

системний блок марки в корпусі сріблясто-білого кольору - повернути ОСОБА_15 ;

диски фільтрувального паперу та рукавиці - знищити.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь держави витрати за проведення ЛНДІЕ криміналістичної експертизи № 1760 від 18.05.2015 року - в розмірі 1843 (тисячу вісімсот сорок три) гривні 20 коп.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:

Оригінал вироку.