Провадження № 11-кп/780/1256/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 03.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
«03» листопада 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_10 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання Білоцерківської виправної колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з ухвалою, із Білоцерківської виправної колонії надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання ОСОБА_11 , мотивоване тим, що згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване після фактичного відбуття не менше 2/3 строку покарання. Відбута частина покарання на 14.07.2015 р. становить 3 роки 4 місяці 1 день. Відбуваючи покарання ОСОБА_11 зарекомендував себе позитивно. До роботи відношення добре, має 4 заохочення, порушень вимог режиму утримання не допускає, стягнень не має. Заходи виховного характеру відвідує, робить для себе позитивні висновки. Засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд вказав, що ОСОБА_11 , за допущені порушення установленого порядку відбування покарання, 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, а тому суд вважає неприпустимим звільнення засудженого, якийпорушував умови утримання/відбування покарання у місцях позбавлення волі, умовно-достроково, адже вказаним підривається у цілому сутність такого звільнення, оскільки це свідчить про ігнорування засудженим та адміністрацією кримінально-виконавчої установи закритого типу поняття покарання як заходу примусу від імені держави за вироком суду до особи, мети покарання виправлення засудженого, запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засудженим подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу скасувати, винести нову ухвалу, якою звільнити від подальшого відбування покарання за вироком від 26.10.2012 р. умовно-достроково. В підтримку поданої апеляційної скарги, засуджений вказує, що стягнення, які були на нього накладені є зняті та погашені у встановленому порядку. Апелянт вказує, що він спочатку мав стягнення, а потім став на шлях виправлення, та за сумлінну поведінку і ставлення до праці мав лише заохочення, а тому, вважає, що його поведінка відповідає вимогам ст. 81 КК України. Крім цього, просить врахувати, що він має двох неповнолітніх доньок, яким потрібен батько, а також хворого батька, який потребує його підтримки та допомоги.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виступи засудженого та його захисника, які наполягали на задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення, апеляційний суд, обговоривши доводи скарги, та вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_11 засуджений за умисний тяжкий злочин до покарання у виді позбавлення волі та на момент подачі клопотання фактично відбув дві третини строку покарання, а тому до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Вказане, слід розуміти як поведінку та ставлення до праці засудженим, протягом всього часу відбування ним покарання, а не якогось певного періоду.

Приймаючи до уваги, що засуджений ОСОБА_11 довів своє виправлення, що підтверджується доданими до матеріалів провадження документами з виправної колонії, та змістом самого подання керівництва колонії, і враховуючи його сімейний стан, наявність двох малолітніх дітей, хворого батька, колегія суддів приходить до переконання, що його апеляційна скарга задоволенню підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого задовольнити, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання Білоцерківської виправної колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання ОСОБА_11 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою подання Білоцерківської виправної колонії (№35) задовольнити. У відповідності до ст. 81 КК України звільнити ОСОБА_10 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2012 року умовно-достроково на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 10 (десять) днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ