Справа № 314/111/16-к
Провадження № 1-в/314/98/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

представника адміністрації виправного центру ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Вільнянськ клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого 07 листопада 2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років обмеження волі, початок строку: 22 вересня 2014 року, кінець строку: 22 вересня 2016 року, який відбуває покарання у Дружелюбівському виправному центрі УДПтС України в Запорізькій області (№ 1), щодо розгляду питання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Дружелюбівському виправному центрі управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 1), надійшло клопотання щодо розгляду питання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

На обґрунтування свого клопотання засудженим зазначено, що він був засуджений 25 червня 2009 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, та на час набрання вироком законної сили знаходився під вартою. У зв`язку з внесенням змін до ч. 5 ст. 72 КК України, просить суд зарахувати йому у строк покарання час попереднього ув`язнення із розрахунку 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор та представник адміністрації виправного центру у судовому засіданні заперечували проти залишення клопотання засудженого, зазначивши, що останній відбуває покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року, у рамках кримінального провадження за яким до засудженого не обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому відсутні підстави для застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року).

Суд, заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації виправного центру та прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, вироком Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 25 червня 2009 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавленні волі з конфіскацією всього майна. Вирок набрав законної сили 16 грудня 2009 року.

З досліджених у судовому засідання матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в рамках вказаної кримінальної справи під час досудового розслідування був затриманий, згідно з протоколом затримання, 02 квітня 2009 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, 03 квітня 2009 року постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та у подальшому до набрання вироком законної сили він перебував у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтС України в Дніпропетровській області.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2013 року не відбуту частину покарання 3 роки 6 місяців 26 днів ОСОБА_4 замінено на обмеження волі на той же строк із зарахуванням у строк покарання на підставі ст. 72 КК України строку тримання під вартою з дня постановлення ухвали до прибуття у виправний центр із розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі.

Відбуваючи покарання в Ігренському виправному центрі УДПтС України в Дніпропетровській області (№ 133) ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1

ст. 309 КК України, а саме 22 вересня 2014 року, перебуваючи, згідно з наказом № 498 Ігренського виправного центру від 29 вересня 2014 року щодо надання короткострокового виїзду за межі виправної установи у зв`язку з хворобою, на лікуванні в КУ «12 територіальне медичне об`єднання» Дніпропетровської обласної ради, останній незаконно придбав та у подальшому зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 23 жовтня 2014 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та засуджено до 1 року 6 місяців обмеження волі, а на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 25 червня 2009 року у вигляді 2 років обмеження волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII викладено у новій редакції ч. 5 ст. 72 КК України, зокрема, зазначено, що строк попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, зараховується судом із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, його положення застосовуються до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

За таких обставин, зважаючи, що на цей час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року, суд не може зараховувати у строк покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, відбутого ним за попереднім вироком Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 25 червня 2009 року, оскільки Закон чітко визначає, що строк попереднього ув`язнення зараховується виключно в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Згідно ж з вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року, до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не застосовувався, вказане підтверджується також дослідженими матеріалами особової справи, отже, відсутні будь-які підстави для зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.

Щодо висловлених у судовому засіданні посилань засудженого про його перебування у дисциплінарному ізоляторі під час досудового розслідування кримінального провадження за злочином, передбаченим ч. 1 ст. 309 КК України, суд виходить з такого.

З матеріалів особової справи вбачається, що постановою начальника Ігренського виправного центру від 23 вересня 2014 року до засудженого ОСОБА_4 за допущене порушення вимог режиму утримання, а саме за вилучення забороненого предмету - наркотичної речовини, на підставі ст. 10 КВК України та п. 89 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань поміщено в окрему камеру ДІЗО/ПКТ. У дисциплінарному ізоляторі останній перебував з 19 години 15 хвилин 23 вересня 2014 року по 10 годину 30 хвилин 10 листопада 2014 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно зі ст. 3 цього Закону, підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екс традиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Стаття 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначає перелік установ для попереднього ув`язнення. Зокрема, частина 3 статті 4 цього Закону встановлює можливість перебування особи, яка відбуває покарання у місцях позбавлення волі та притягається до кримінальної відповідальності за вчинення іншого злочину, у дисциплінарному ізоляторі або карцері установи виконання покарань, однак попереднім таке ув`язнення вважається виключно у разі, якщо до такої особи обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як уже зазначалось, ні вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року, ні інші матеріали особової справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_4 в рамках цього кримінального провадження слідчим суддею чи судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і в рамках виконання такої ухвали засуджений був поміщений у дисциплінарний ізолятор.

Таким чином, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 до набрання законної сили вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року, за яким він на цей час відбуває покарання у Дружелюбівському виправному центрі УДПтС України в Запорізькій області (№ 1), під вартою в установах для попереднього ув`язнення не тримався, а тому не підпадає під застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо розгляду питання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1

22.01.2016

22.01.2016