УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/17622/13-к

15 січня 2014 року Суворовський районний суд міста Херсона у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника Херсонської виправної колонії №61: ОСОБА_4

представника лікарської комісії: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання за хворобою, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верхня Терса Гуляйпільського району Запорізької області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Херсонській виправній колонії №61 (далі за текстом - Херсонська ВК №61), звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання за хворобою. Зазначив, що хворіє на туберкульоз легенів та інші захворювання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи свою позицію тяжкістю вчиненого засудженим злочину, даними про його особу та стан здоров`я.

Представник ВК №61 просив відмовити у задоволенні клопотання з підстав, аналогічних тим, на які послався прокурор, зазначивши, що засуджений ОСОБА_6 на даний час на шлях виправлення не став.

Представник лікарської комісії підтвердив, що засуджений ОСОБА_6 страждає на односторонній туберкульоз легенів, захворів на цю хворобу у 2006 році. Зазначив, що стан його здоров`я задовільний, стабільний. Вказав, що це захворювання не включено до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання (далі - Перелік).

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши наведені в клопотанні доводи, суд вважає, що заявлене засудженим клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 84 КК України при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання за хворобою особи, яка має тяжку хворобу, крім психічної, що перешкоджає відбуванню покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставин. При цьому можливість звільнення від подальшого відбування покарання відповідно до цієї норми закону поставлена в залежність від того, що особа захворіла на тяжку хворобу лише після вчинення злочину або постановлення вироку.

Зазначене кореспондується з роз`ясненнями, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу №8 від 28.09.73 року, із змінами, згідно з якими факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Судом встановлено і це вбачається з наданих суду документів, що засуджений ОСОБА_6 у Херсонській ВК №61 відбуває покарання, призначене вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15.04.2009 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

З цього вироку видно, що вказаний злочин ОСОБА_6 вчинив у 2008 році.

Крім того, відповідно до зазначеного вище Переліку у якості підстави для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання передбачено таке захворювання, як двохсторонній туберкульоз легенів, тоді як з матеріалів справи видно, що ОСОБА_6 страждає на односторонній туберкульоз легенів.

Такі дані свідчать про те, що ОСОБА_6 не є особою, на яку поширюється дія ч. 2 ст. 84 КК України, оскільки судом встановлено, що хвороба, на яку він посилається у своєму клопотанні як на підставу для звільнення від відбування покарання, не включена до відповідного Переліку, на цю хворобу він захворів як до постановлення вироку, так і до вчинення злочину, і в цій частині його клопотання не ґрунтується на законі.

Крім того, матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_6 є особою, раніше неодноразово судимою, зокрема: вироком Гуляпійського районного суду Запорізької області від 12.08.1996 року за ст. 86-1, ст. 44 КК України на 3 роки позбавлення волі, вироком Гуляпійського районного суду Запорізької області від 27.03.1998 року за ч. 1 ст. 81, ст. 43 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, вироком Гуляпійського районного суду Запорізької області від 25.12.2000 року за ч. 2 ст. 140 КК України на 1 рік позбавлення волі, вироком Гуляпійського районного суду Запорізької області від 24.12.2001 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, вироком Гуляпійського районного суду Запорізької області від 06.09.2005 року за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України на 1 рік позбавлення волі, вироком Гуляпійського районного суду Запорізької області від 29.04.2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Також з довідки про стягнення та заохочення, що міститься в матеріалах справи, видно, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 два рази застосовувались заходи заохочення та п`ять разів застосовувалися заходи стягнення, в тому числі двічі у виді суворої догани.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для задоволення заявленого засудженим клопотання і приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання за хворобою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Суддя: ОСОБА_1