В И Р О К
Іменем України
10 грудня 2015 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Донецької області, українця. громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 30.01.2015 року Слов`янським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
07 квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законом України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, учасники збройного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

На початку травня 2014 року ОСОБА_4 діючи з прямим умислом вступив до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

При цьому, ОСОБА_4 вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Діючи далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_4 увійшов до незаконного збройного формування, під командуванням невстановленої особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_4 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Так, з початку травня 2014 року по кінець червня 2014 року, більш точний час та дата в ході слідства не встановлені, ОСОБА_4 здійснював свої умисні противоправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого керівництва, а саме ніс чергування одітий в камуфляжну одежу та озброєний автоматом системи «Калашникова», здійснював перепускний режим шляхом зупинки, огляду автомобілів та перевірки документів громадян на блокпосту збудованого НЗФ «Донецька народна республіка», який розташовувався на «676» (шістсот сімдесят шостому) кілометрі на трасі сполученням «Київ-Довжанське».

Діючи у складі незаконного збройного формування ОСОБА_4 виконував наступні обов`язки: організація та ведення контрольно-пропускного режиму на блокпості, підконтрольного НЗФ «ДНР», який розташовувався на «676» (шістсот сімдесят шостому) кілометрі на трасі сполученням «Київ-Довжанське»; регулювання дорожнього руху на вказаному блокпості; перевірка та догляд автотранспорту, багажу, вантажів та осіб, які переміщаються через блокпост.

Протягом двох місяців, тобто з початку травня 2014 року по кінець червня 2014 року, ОСОБА_4 здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира, а також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

Таким чином, дії ОСОБА_4 та невстановлених осіб носили тривалий характер та виразились в активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї.

В результаті діяльності зазначеного не передбаченого законами України збройного формування на території Донецької області було вчинено низку тяжких та особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників процесу, визначив об`єм обсягу доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, який в судовому засіданні не оспорював фактичних обставин справи та його показання не суперечать фактичним обставинам справи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, в скоєному розкаявся, надав суду показання, в яких зазначив, що він дійсно з травня по кінець червня 2014 року перебував на блокпості НЗФ «Донецька народна республіка», який був розташований на шістсот сімдесят шостому кілометрі автодороги «Київ-Довжанське», де перевіряв документи, автотранспорт, багаж та вантажі осіб, які через даний блокпост переміщувалися. Вийшов він з незаконного збройного формування приблизно в червні 2014 року, надавав допомогу слідству.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 щодо того, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України в сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення обвинуваченого правдивими та такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком підтверджуються зібраними по справі доказами.

Так, відповідно до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2015 року ОСОБА_6 упізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка в червні 2014 року чергував на блокпості, розташованому на трасі «Київ-Довжанське», на виїзді з м. Слов`янська.

Відповідно до Протоколу проведення слідчого експерименту від 23.08.2015 року ОСОБА_6 показав місце, де був розташований блокпост «ДНР», на якому він бачив обвинуваченого, а саме на автодорозі «Київ-Довжанське» на виїзді з м. Слов`янська біля стовпа № 676.

Згідно з Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 серпня 2015 року ОСОБА_8 упізнала обвинуваченого, як особу, що чергувала на блокпості, розташованому на трасі «Київ-Довжанське», на виїзді з м. Слов`янська.

Відповідно до Протоколу проведення слідчого експерименту від 20.08.2015 року ОСОБА_8 показав місце, де був розташований блокпост «ДНР», на якому він бачив обвинуваченого, о саме на автодорозі «Київ-Довжанське» на виїзді з м. Слов`янська біля стовпа № 676.

Згідно з Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2015 року ОСОБА_9 упізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яку він бачив в автомобілі, за кермом якого був представник «ДНР».

Зазначені докази суд визнає допустимими, оскільки вони є протоколами процесуальних дій, та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 99 КПК України документами.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого цілком доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 260 ч.2 КК України, тобто участь в діяльності не передбаченого законом збройному формуванні.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки; ступінь суспільно-небезпечних наслідків, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, повне визнання своєї провини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України суд не вбачає.

Відповідно до суспільної характеристики обвинуваченого, ОСОБА_4 характеризується посередньо, з сусідами підтримує добрі стосунки, скарг на його поведінку не надходило.

Згідно з довідкою КЛПУ «Міський наркологічний диспансер», обвинувачений перебуває під наглядом з 2011 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками».

Відповідно до довідки КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», ОСОБА_4 психіатрична допомога не надавалася, відомостей про надання психіатричної допомоги в інших психіатричних закладах немає.

Також, суд приймає до уваги характер протиправних дій та враховує ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, а також той факт, що безпосередньо діями обвинуваченого майнової шкоди, або інших тяжких наслідків не спричинено, та доходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції інкримінуємої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Однак, суд вважає, що в даному конкретному випадку можливо застосувати статтю 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням. Таке покарання буде необхідним та достатнім, та таким, що відповідає меті покарання.

Відповідно до Вироку Слов`янського міськрайонного суду від 30 січня 2015 року ОСОБА_4 визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за злочин, вчинений 04 березня 2014 року, та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік відповідно до ст. 75 КК України.

Дане кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим до ухвалення Слов`янським міськрайонним судом вироку від 30.01.2015 року, що свідчить про сукупність злочинів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання - виходячи з його виду і розміру.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає покарання за правилами, передбаченими частинами першій-третій цієї статті.

Тобто, остаточне покарання ОСОБА_4 повинно бути призначено за правилами ст. 70 ч.4 КК України.

До особи, яка визнана винуватою у вчиненні кількох злочинів, звільнення від відбування покарання на підставі статті 75 КК України може бути застосоване тільки після призначення покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого до 09 січня 2016 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.01.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 3 роки, поклавши на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_4 негайно з-під варти.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1