Ухвала
іменем України 18 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000284 щодо ОСОБА_4 ,
встановила :

вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2015 року
ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця Казахстану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
засуджено за ч. 1 ст. 307 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішені питання про речові докази та судові витрати у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2015 року вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 при невстановлених слідством обставинах незаконно придбав фольговий згорток із вмістом сухої порошкоподібної речовини блідо-рожевого кольору, п`ять фольгових згортків із сухою порошкоподібною речовиною білого кольору, фольговий згорток із сухою порошкоподібною речовиною у вигляді подрібнених грудок рожевого кольору та клаптик фольги із залишками порошкоподібної речовини білого кольору, які зберігав з метою подальшого незаконного збуту.

19 січня 2015 року ОСОБА_4 в період часу з 17 год. 20 хв. до 17 год. 35 хв., перебуваючи по вул. Галицькій, 130 в м. Івано-Франківську незаконно збув ОСОБА_5 за 100 грн. фольговий згорток із вмістом сухої порошкоподібної речовини, яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину - амфетамін масою 0,0165 грама.

Цього ж дня в період з 22 години год. до 23 год. 30 хв., в ході обшуку квартири АДРЕСА_3 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 , було вилучено п`ять фольгових згортків із порошкоподібною речовиною білого кольору, фольговий згорток із сухою порошкоподібною речовиною у вигляді подрібнених грудок рожевого кольору, клаптик фольги із залишками порошкоподібної речовини білого кольору та електронну вагу із залишками порошкоподібної речовини білого кольору. Відповідно до висновків експерта вилучені речовини є амфетаміном.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, що призвело до м`якості призначеного покарання. Зазначає, що не в повній мірі враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого тяжкого злочину, конкретні обставини справи, дані про особу винного, який на досудовому слідстві вину не визнавав. Вказує, що суд не навів переконливих мотивів застосування ст. 75 КК України. Вважає, що виправлення та перевиховання винного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином доводи прокурора про безпідставне застосування судом першої інстанції до ОСОБА_4 ст. 75 КК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Як убачається з касаційної скарги доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 307 КК України, прокурором у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується призначеного покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_4 та звільненні від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд дотримався зазначених вимог кримінального закону, застосував принцип індивідуалізації призначення покарання, визнав можливим виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Зокрема, судом враховані ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у декретній відпустці.
Також, суд правильно взяв до уваги обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та обґрунтовано не встановив таких, що його обтяжують.
З урахуванням всіх обставин справи, даних про особу винного, рішення суду про призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України належним чином умотивовано, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Доводи прокурора щодо м`якості призначеного із застосуванням ст. 75 КК України покарання, були предметом перевірки апеляційного суду.
Апеляційний суд, перевіряючи ці доводи обґрунтовано визнав їх неспроможними, оскільки судом у вироку враховано дані про особу винного, суспільну небезпечність та тяжкість злочину, врахував визнання вини, як обставину, що пом`якшує покарання. Крім того, зазначив, що закон не визначає на якій саме стадії кримінального провадження особа повинна визнати свою вину.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується, що призначене ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК України покарання є справедливим, сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи наведене, касаційні вимоги прокурора безпідставні.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3