Справа № 202/9508/15-к
УХВАЛА
Іменем України
25 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2
розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 про накладення арешту на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИЛА:
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 про накладення арешту.
Згідно з матеріалами клопотання в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за № 0000111 від 07.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , який відбуває покарання у ВК № 89,звернувся до правоохоронних органів із заявою щодо незаконного заволодіння майном, яке йому належить квартирою, яка досталась у спадок від родича. Йому надійшла відповідь від «Жилсервіс 2» про те, що він більше не є власником зареєстрованої квартири. Засуджений будь яких довіреностей на продаж квартири не оформлював, вважає продаж свого помешкання шахрайством. За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 перейшла у власність відповідно Договору купівлі продажу, виданого 01.10.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського територіального округу ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 протиправно вибула із власності ОСОБА_3 , є об`єктом злочинних посягань та до встановлення істини у провадженні та відшуканні підозрюваних осіб повинна бути арештована, з метою повного і всебічного розслідування по даному кримінальному провадженню.
Прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали клопотання, вважаю що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Слідчим було доведено наявність підстав передбачених ст. 170 КПК України для накладання арешту на майно.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170, 171, 173, 236, 309, 369-372, 395 КПК України,-
УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 про накладення арешту на нерухоме майно - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали про арешт майна доручити прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п 'яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1