24.02.2016

Справа № 380/98/16-к
Провадження № 1-кп/380/16/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетієва Київської області, громадянина України, українця, проживає в м. Тетієві без реєстрації, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, судимого вироком Тетіївського районного суду Київської області від 02.04.2009 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,-
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 07.12.2015 року близько 15 години в м. Тетієві Київської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в житловому будинку ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , де розпивав спиртні напої із невстановленими досудовим розслідуванням особами. В цей час до вказаного будинку зайшла його власниця ОСОБА_6 , яка запропонувала останньому залишити її будинок, проте ОСОБА_5 на її правомірну вимогу не відреагував, а, з метою викликати у неї побоювання за своє життя, в усній формі став висловлюватися нецензурними словами в адресу потерпілої з погрозами позбавити її життя.
В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вийшли на прибудинкову територію домогосподарства останньої, після чого ОСОБА_5 повернувся до приміщення житлового будинку, де взяв два ножі та знову повернувся на прибудинкову територію.
Далі ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, спрямованим на погрозу вбивством, з метою викликати побоювання за своє життя, в усній формі став висловлюватися на адресу потерпілої ОСОБА_6 нецензурними словами та діючи агресивно, висловлюючи погрози вбити потерпілу ОСОБА_6 , приставляв два кухонні ножі, які тримав в обох руках, почергово до тулуба, шиї, голови потерпілої, внаслідок чого ОСОБА_6 , виходячи із обстановки, що склалася на момент погрози та агресивної поведінки ОСОБА_5 сприйняла такі дії останнього як реальну та дійсну погрозу позбавлення її життя та реально побоювалася здійснення цієї погрози.
В подальшому у конфлікт втрутилася свідок ОСОБА_7 , яка відволікала ОСОБА_5 , а потерпіла ОСОБА_6 скориставшись цим, забігла до веранди її житлового будинку в АДРЕСА_2 та стала викликати поліцію, а ОСОБА_5 побачивши це з місця вчинення злочину втік.
Окрім цього, ОСОБА_5 , будучи засудженим Тетіївським районним судом Київської області 02.04.2009 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі на шлях перевиховання та виправлення не став, а повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 09.12.2015 року близько 15 години в м. Тетієві Київської області, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні Свято-Успенського храму, який знаходиться по вул. Леніна,15-а з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна умисно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, протиправно із прилавку біля виходу із храму здійснив крадіжку скриньки для пожертвувань, у якій знаходилися гроші в сумі 700 гривень, чим спричинив матеріального збитку Свято-Успенському храму у вказаному розмірі, після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинених злочинах визнав повністю, ствердив суду обставини їх вчинення, встановлені під час досудового розслідування, пояснивши, що він дійсно 07.12.2015 року перебував у домоволодінні потерпілої ОСОБА_6 , яка дозволила йому у неї проживати, разом із своїми знайомими, із якими вживав спиртні напої. Коли ОСОБА_6 зробила їм зауваження та стала їх вигонити, він розлютився, не зміг себе стримати, взяв два ножі і приставляв їх почергово до голови, шиї та тулуба потерпілої. Коли ОСОБА_6 стала викликати поліцію, він злякався і з місця вчинення злочину втік.
09.12.2015 року близько 15 год. він, перебуваючи в приміщенні Свято-Успенського храму в м. Тетієві по вул. Леніна,15-а Київської області, здійснив крадіжку скриньки для пожертвувань з грошима в сумі 700 гривень, частину із яких витратив на придбання спиртних напоїв та продуктів харчування, а частину повернув у храм. Вказав суду, що він розкаюється у вчиненому та обіцяє в подальшому не вчиняти злочинів.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що з її згоди ОСОБА_5 близько 1 року проживав у житловому приміщенні її домогосподарства разом з її хворим братом, оскільки свого житла немає. 07.12.2015 року, коли вона повернулася додому, то в приміщенні, де проживає брат та ОСОБА_5 виявила, що останній та ще двоє невідомих їй людей розпивають спиртні напої, на що вона зробила їм зауваження та наказала залишити її домогосподарство. У відповідь на це ОСОБА_5 дуже розлютився, став ображати її нецензурними словами, взяв два ножі, які спочатку прикладав собі до голови, шиї, живота, демонструючи таким чином, як він їх буде застосувати відносно неї , потім приставляв ножі до її шиї, тулуба, голови та утримував її в такому стані близько 15-20 хвилин. Знаючи про психічний стан обвинуваченого, перебування його в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи обстановку, що склалася, на момент погрози, вона такі дії обвинуваченого сприйняла як реальну та дійсну погрозу позбавлення її життя та реально побоювалася здійснення цієї погрози.
Допитаний в судовому засіданні представник релігійної громади Свято-Успенської парафії ОСОБА_8 показав суду, що 09.12.2015 року близько 16 год. йому стало відомо про крадіжку грошей у сумі 700 гривень у храмі ОСОБА_5 . На даний час він жодних претензій до обвинуваченого не має та просить його суворо не карати.
Суд, приймаючи до уваги те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення, а також, з`ясувавши чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів цілком доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 129 КК України умисні дії, що виразилися у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози та за ч.2 ст. 185 КК України як умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який не працює, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує щире каяття, визнання вини.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 17 від 20.01.2016 року ОСОБА_5 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій та страждає в даний час на легку розумову відсталість (олігофренію в ступені помірно вираженої дебільності), під час скоєння інкримінованих йому дій та в даний час міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, але не повною мірою. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем перебування.
Відповідно до ч.2 ст.20 КК України, визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру. Надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується до осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності ( ч.1 ст.20, ч.2 ст. 94 КК України) Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду. Така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання. Якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру, покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.
Враховуючи вищевикладене, суд згідно з ч.2 ст. 504 КПК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів, даних про його особу, обставин кримінального провадження, висновку судово-психіатричної експертизи, думки учасників судового провадження, які вважають можливим застосувати до обвинуваченого примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання, а також положення ч.2 ст. 96 КК України, суд приходить до висновку про необхідність врахувати стан обмеженої осудності обвинуваченого, як підставу для застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 12 січня 2016 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання:
- за ч.1 ст. 129 КК України у виді 6 ( шести) місяців арешту;
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 12 січня 2016 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: два кухонні ножі, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів при Тетіївському ВП знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення експертизи холодної зброї № 4-01/17 від 22.01.2016 року в сумі 460 (чотириста шістдесят ) гривень 80 копійок на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Тетіївський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя : ОСОБА_1 .