Славутицький міський суд Київської області
В И Р О К

І м е н е м У К Р А Ї Н И

Справа номер 1-48/2010р.

04 червня 2010 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого Малишенко Т.О. при секретарі Брагіда А.А. за участі прокурора Косенко О.В. за участі підсудного ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по звинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- 08.12.2004 року Славутицьким міським судом за ст. 296 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу у сумі 5000 гривень;

- 09.02.2005 року Славутицьким міським судом за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням на три роки;

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, вчинив грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна. Злочин скоєно при таких обставинах: 03.02.2010 року, близько 19 години, ОСОБА_1, знаходячись на першому поверсі під'їзду № 1 будинку № 8 Київського кварталу м. Славутича Київської області, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_2, яка несла на плечі свою сумочку, і у нього виник намір на заволодіння майном останньої. Реалізуючи свій намір ОСОБА_1, підійшов до ОСОБА_2, ззаду та зірвав з її плеча жіночу сумку вартістю 114 гривень в якій знаходились 5ІМ-карта оператора стільникового зв'язку «МТС» вартістю 25 гривень, SІМ-карта оператора стільникового зв'язку «Джине» вартістю 25 гривень, SІМ-карта оператора стільникового зв'язку «Діджус» вартістю 26 гривень, SІМ-карта оператора стільникового зв'язку «Київстар» вартістю 70 гривень та гроші в сумі 300 гривень, всього на загальну суму 560 гривень, тобто вчинив відкрите викрадення чужого майна, що належить потерпілій ОСОБА_2, після чого втік з місця вчинення злочину. Викраденим майном ОСОБА_1, розпорядився за власним розсудом.

Допитаний у суді в якості підсудного ОСОБА_1, провину у скоєному злочині визнав повністю, заявлений цивільний позов визнав повністю, суду пояснив, що 03.02.2010 року, близько 19 години, на першому поверсі під'їзду №1 будинку № 8 Київського кварталу він побачив раніше не знайому йому жінку, з якою почав розмову, але та уникаючи розмови почала виходити з під'їзду. Побачивши у тієї жінки сумку, яка була у неї на плечі, він вирішив викрасти її, щоб забрати собі гроші та інші цінні речі, які могли в ній знаходитись. Підійшовши до жінки ззаду, він взяв її сумку рукою, сильно рвонув сумку до себе. Від його дій ручки сумки обірвались і сумка опинилась у нього в руках, ніякого насилля не застосовував. Після цього він швидко вибіг з під'їзду будинку та втік в під'їзд будинку №13 Київського кварталу. Там він оглянув викрадену сумку і знайшов у ній паспорт та пенсійне посвідчення, кілька СІМ-карт до мобільних телефонів та гроші точну суму не пам'ятає, можливо 300 гривень, які він забрав собі. Знайдені в сумці документи він заховав за поштовими скриньками, а саму сумку та СІМ-карти викинув у сміттєпровід. Викрадені гроші він в той же день витратив на придбань горілки та продуктів харчування.

Потерпіла ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснила, що 03.02.2010 року близько 19 години вона прийшла до свого знайомого ОСОБА_2, який проживає в Київському кварталі АДРЕСА_1. Сергія вдома не було і вона залишилась на сходовому майданчику першого поверху під'їзду, та вирішила дочекатись його приходу Через деякий час до неї підійшли двоє хлопців, одним з них був ОСОБА_1 ОСОБА_1, запропонував їй приєднатись до його компанії, яка розташувалась декількома поверхами вище. На його запрошення вона відповіла відмовою та вирішила піти додому. Коли вона відкрила двері під'їзду і збиралась вийти на вулицю, несподівано ззаду до неї підбіг ОСОБА_1, зірвав з її плеча сумку, ніякого застосування насилля з боку підсудного не було. Коли сумка опинилась у руках у ОСОБА_1, то він з нею вибіг на вулицю. Вона почала кричати, щоб ОСОБА_1: повернув їй сумку, але той на її слова не реагував та втік. Після цього вона зателефонувала до міліції та викликала наряд. Згодом біля будинку №1 Київського кварталу м. Славутич вона з працівниками міліції зустріла ОСОБА_1, та вказала на нього як на особу, яка викрала її сумку. У викраденій у неї сумці знаходились гроші в сумі 300 гривень, її паспорт, посвідчення пенсіонера її чоловіка, банківські картки банку «Райфайзенбанк Аваль» та «Київська Русь» сім-картки операторів стільникового зв'язку «Джинс», «Київстар», «Діджус» та «МТС». До суду надала цивільний позов просила стягнути моральну шкоду з підсудного, моральні страждання оцінила в грошовому еквіваленті у сумі 1000 гривень, матеріальну шкоду підсудний відшкодував у добровільному порядку.

Підсудним було заявлено клопотання, оскільки він провину визнав повністю, то обмежитись дослідженням фактичних обставин справи, інші учасники судового засідання не заперечували проти даного клопотання. Відповідно до ч. З ст. 299 КПК України суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і вирішив обмежитись дослідженням фактичних обставин справи. При цьому суд з'ясував, чи правильно розуміє підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінивши показання підсудного у судовому засіданні та перевіривши матеріали справи, які узгоджуються з ними, суд дійшов висновку про доведеність вини підсудного в інкримінованому злочині.

Дії підсудного органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 186 ч.1 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого (грабіж). Заслухавши підсудного, потерпілу, вивчивши матеріали справи суд вважає, що дії підсудного за ч.1 ст.186 КК України органи досудового слідства кваліфікували вірно, як відкрите викрадення чужого майна, проте кваліфікуюча ознака така як застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої відноситься до ч.2 ст.186 КК України і в судовому засіданні не знайшла підтвердження, тому дана кваліфікуюча ознака повинна бути виключена. В судовому засіданні знайшло підтвердження те, що дії підсудного відповідають ознакам ч.1 ст.186 КК України, тобто дії підсудного були спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, тобто підсудний незаконно, безоплатно, не приховуючи свого наміру протиправно заволодів майном потерпілої, діяв відкрито, ігноруючи волю потерпілої.

При призначенні покарання відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує наступне.

По ступеню тяжкості вчинений злочин відноситься до категорії середньої тяжкості.

Обставин, що обтяжує покарання підсудного відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, проте суд бере до уваги що підсудний двічі притягався до кримінальної відповідальності, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.178 КпАП України.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудному, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає його щире каяття, те що він своїми показами сприяв розкриттю злочину, потерпілій підсудній відшкодував матеріальні збитки.

Підсудний за місцем проживання ні в чому поганому не був замічений, на даний час офіційно ніде не працює.

Згідно скоєного підсудним, характеристик особи підсудного, суд прийшов до висновку, що для його виправлення і перевиховання доцільно застосовувати покарання у вигляді реального відбуття покарання - позбавлення волі.

По справі потерпілою заявлений цивільний позов на загальну суму 1000 гривень, в даному випадку з урахуванням матеріалів справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.321,323,324 КПК України, суд

п р и с у д и в :

Визнати винним ОСОБА_1 за ст. 186 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до ОСОБА_1, до вступу вироку в законну силу змінити з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання під вартою в СІЗО-31 Державного Департаменту України по виконанню покарань м. Чернігова. Узяти під варту у залі суду. Строк відбуття покарання обчислювати з 04.06.2010 року.

Речові докази: паспорт і посвідчення пенсіонера, переданий ОСОБА_2, залишити у останньої.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2, заявлений цивільний позов на загальну суму 1000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Держави судовий збір у сумі 8 гривень 50 копійок.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Київської області через Славутицький міський суд протягом 15 діб, а підсудному з моменту вручення.

Суддя Т.О.МАЛИШЕНКО