Справа № 461/2157/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2016 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арциз Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше неодноразово судимого: останній раз 24.10.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 09 грудня 2014 року близько 19-ої години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час конфлікту, що виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , маючи умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, наніс йому шість ударів кухонним ножем в праву та ліву частину грудей, заподіявши при цьому потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №474/14 від 23.12.2014 року, шість ран передньої поверхні грудної клітки зліва та справа, дві з яких в 4-му та 5-му міжребер`ях зліва проникають в плевральну порожнину, з пошкодженням перикарду (навколосерцевої сорочки) та стінки правого шлуночка серця, були ускладнені крововиливами та плевральну порожнину та в порожнину перикарду, та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, інші рани відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав, однак не погодився з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, вважаючи, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, та додатково пояснив, що 09.12.2014 року перебуваючи у ОСОБА_10 , який святкував своє день народження, ОСОБА_9 який також там був, намагався його вигнати, ображав нецензурною лайкою, так як напередодні між ними виник конфлікт. В подальшому він хотів покинути квартиру ОСОБА_10 , однак ОСОБА_9 перешкоджав йому у цьому, внаслідок чого між ними почалась шарпанина та штовханина. Все це відбувалося раптово та він перебував у панічному стані, відчуваючи небезпеку. В ході штовханини до його рук потрапив кухонних ніж, яким він вдарив потерпілого. При цьому, у нього не було жодного умислу на позбавлення ОСОБА_9 життя, він не усвідомлював, що може вбити потерпілого, а лише хотів таким чином зупинити протиправні, на його думку, дії потерпілого щодо перешкоджання вільно покинути квартиру. Він пам`ятає лише один удар, завданий ним потерпілому. Він не бачив куди наносив удари. Після того, він покинув квартиру ОСОБА_11 той момент потерпілий був ще при свідомості. Спиртних напоїв в той день він не вживав. Щиро кається, просить суворо не карати.

Крім визнання обвинуваченим, своєї вини у вчиненні зазначеного в описовій частині даного вироку злочину, його винуватість повністю доводиться зібраними по справі нижченаведеними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами

Показами потерпілого ОСОБА_9 , даними ним в судовому засіданні про те, що 08.12.2014 року він був на дні народження у свого друга ОСОБА_10 , який проживає по АДРЕСА_4 . Він, ОСОБА_12 та його мати ОСОБА_13 сиділи за столом та розпивали горілку. Того вечора він залишився ночувати у ОСОБА_10 та всіх деталей того вечора не пам`ятає, оскільки був стані сильного алкогольного сп`яніння. Наступного дня вони продовжили розпивати горілку та відчувши себе погано, він ліг спати у кімнаті. Що відбувалося далі не пам`ятає. Проснувся у лікарні ЛШМД із ножовими пораненнями. Зі слів ОСОБА_10 поранення йому наніс ОСОБА_14 . Просить суворо не карати ОСОБА_15 та жодних майнових чи немайнових претензій до нього немає.

Показами свідка ОСОБА_16 , даними ним в судовому засіданні про те, що 08.12.2014 року у нього був день народження та до нього додому прийшов його товариш ОСОБА_9 . Вони та його мати ОСОБА_13 сиділи за столом та розпивали горілку. В цей вечір ОСОБА_9 залишився ночувати у нього. Наступного дня вони продовжили розпивати спиртні напої. Близько 18-ої год. до нього прийшов ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ), а також їх товариш ОСОБА_20 , якого він бачив уперше. Сидячи на кухні, ОСОБА_17 запитав про ОСОБА_9 на що він відповів, що той спить у сусідній кімнаті. ОСОБА_17 пішов до ОСОБА_9 , розбудив його та запросив до них на кухню. Коли ОСОБА_9 прийшов на кухню, то його( ОСОБА_16 ) покликала матір до іншої кімнати. Повернувшись та відкривши двері на кухні, на нього відразу упав ОСОБА_9 спиною та сповз на підлогу і в цей час він побачив у ОСОБА_9 рани від ножа та кров. Після цього, він викликав швидку допомогу.

Показами свідка ОСОБА_21 , даними ним в судовому засіданні про те, що 09.12.2014 року він разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_23 прийшов на до свого друга ОСОБА_10 , який проживає по АДРЕСА_4 , привітати останнього з днем народження, який у того був напередодні. Вони разом з ОСОБА_24 сиділи на кухні. Він запитав в ОСОБА_10 про ОСОБА_9 на що той відповів, що ОСОБА_9 спить у сусідній кімнаті. Тоді він пішов до ОСОБА_9 , розбудив його та запросив до них на кухню. Коли ОСОБА_9 прийшов на кухню, то ОСОБА_10 покликала матір до іншої кімнати. ОСОБА_9 присів між ним та ОСОБА_25 . Він бачив як ОСОБА_15 брав до рук ніж. Ці події відбувались у відсутності ОСОБА_26 . Побачивши на футболці ОСОБА_9 кров, він сказав іди звідти, що вони і зробили.

Протоколами огляду місця події від 09.12.2014р., від 10.12.2014р. /а.с.10-14, 31-33, 37-40 матеріалів кримінального провадження/, з яких вбачається, що обстановка встановлена під час огляду відповідає обставинам зазначеним в описовій частині вироку. Крім того, були вилучені речі та предмети, які в подальшому були визнані речовими доказами.

Висновком експерта №474/14 від 10.12.2014р., згідно якого у ОСОБА_9 є наступні ушкодження: шість ран передньої поверхні грудної клітки зліва та справа, які утворились від неодноразового контакту з гострими колючо-ріжучими предметами, могли бути спричинені 09.12.2014р. незадовго до поступлення в лікарню від ударів ножем або іншим подібним гострим предметом в кількості шести. Дві рани в 4-му та 5-му міжребер`ях зліва проникають в плевральну порожнину, з пошкодженням перикарду (навколо серцевої сорочки) та стінки правого шлуночка серця, ускладнені крововиливами в плевральну порожнину та в порожнину перикарду, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння; інші рани відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я /а.с.78-79 матеріалів кримінального провадження/.

Висновком експерта №2179 від 10.12.2014р., згідно якого у ОСОБА_7 виявлено садна на обох кистях, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Садно на лівій кисті могло виникнути 09.12.2014 року. Садна на правій кисті могли виникнути за 2-3 доби до огляду /а.с.81 матеріалів кримінального провадження/.

Висновком судово-психіатричного експерта №7 від 14.01.2015р., згідно якого ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому злочинів він також хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними /а.с.103-104 матеріалів кримінального провадження/.

Висновком експерта №1782/2014-ім від 10.12.2014р., згідно якого кров ОСОБА_7 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0 /а.с.113-114 матеріалів кримінального провадження/.

Висновком експерта №1781/2014-ім від 10.12.2014р., згідно якого кров ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВ0 /а.с.117-118 матеріалів кримінального провадження/.

Висновком експерта №1784/2014-ім від 10.12.2014р., згідно якого у слідах на куртці та штанах одязі ОСОБА_7 , виявлено кров людини та антиген А і Н, що не виключає можливості походження даної крові від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_9 /а.с.127-132 матеріалів кримінального провадження/.

Висновком експерта №1801/2014-ім від 15.12.2014р., згідно якого у слідах на штанах із ременем, на підштаниках та на двох шкарпетках одязі потерпілого ОСОБА_9 , виявлено кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н, яка може походити як від самого ОСОБА_9 , так і від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0 /а.с.147-150 матеріалів кримінального провадження/.

Висновком експерта №1800/2014-ім від 15.12.2014р., згідно якого у слідах на 4-ох мерлевих тампонах зі змивати РБК: з тумби, з підлоги, зі столу та з ковра в кімнаті вилучених під час проведення ОМП у кв. АДРЕСА_3 , виявлено кров людини та антигени А і Н, що не виключає можливості походження даної крові від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_9 /а.с.154-157 матеріалів кримінального провадження/.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на вбивство.

Разом з тим, суд вважає такою, що не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, з огляду на нижченаведене.

Як видно з диспозиції ч.1 ст.115 КК України, відповідальність настає за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Відповідно до частини першої статті 15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Тобто, згідно ст. 15 КК та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» закінчений замах на умисне вбивство особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Отож, за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України слід кваліфікувати дії, вчинені з прямим умислом безпосередньо на вбивство, якщо при цьому злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі особи, які їх вчинила.

У п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» роз`яснено, що питання про умисел, для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 був знайомий із потерпілим, однак у дружніх стосунках вони не перебували. Конфлікт між ними виник у зв`язку з діями потерпілого, який спершу був проти присутності ОСОБА_7 09.12.2014 року у квартирі АДРЕСА_3 на святкуванні дня народження їх спільного знайомого ОСОБА_10 , а пізніше перешкоджав обвинуваченому покинути дану квартиру, в результаті чого між ними виникла шарпанина та штовханина. Кухонний ніж в руках ОСОБА_7 опинився випадково, так як лежав поруч із місцем, де виник конфлікт, удари були завдані неприцільно. Одразу ж після завдання ударів, потерпілий ОСОБА_9 знаходився при свідомості та уже не перешкоджав обвинуваченому ОСОБА_7 покинути квартиру, що останній і зробив.

При цьому, суд також враховує висновок №4109 судово-психологічної експертизи від 28.12.2015р., згідно якого комплекс індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_7 міг суттєво вплинути на його суб`єктивну оцінку небезпечності дій потерпілого. ОСОБА_7 на момент скоєння інкримінованих протиправних дій перебував в стані вираженого емоційного напруження, який не досягнув рівня фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання, однак який суттєво вплинув на його здатність адекватно оцінювати ситуацію, повноцінно усвідомлювати значення своїх дій, здатність контролювати власні вчинки та розуміти віддалені наслідки своїх дій /Т.2 а.с.157-163 кримінального провадження/.

Відтак, зважаючи на обставини події, знаряддя злочину, яким є кухонний ніж, кількість, характер і локалізацію поранень, чотири з яких відносяться до легкого і два до тяжкого тілесних ушкоджень та які були завдані не прицільно; перебування обвинуваченого під час вчинення злочину в емоційно напруженому стані, який суттєво вплинув на його здатність адекватно оцінювати ситуацію, повноцінно усвідомлювати значення своїх дій, здатність контролювати власні вчинки та розуміти віддалені наслідки своїх дій; добровільне припинення обвинуваченим злочинних дій у зв`язку з досягненням бажаного результату (відштовхнути ОСОБА_9 , припинити агресивні дії останнього та покинути приміщення), поведінку потерпілого, що передувала події, суд вважає, що наведе виключає наявність у ОСОБА_7 прямого умислу на вбивство ОСОБА_9 , оскільки у нього були усі можливості для доведення такого умислу до кінця, однак він цього не зробив. Одночасно, з врахування емоційного стану обвинуваченого, бажаним для нього результатом його дій було лише припинення агресивних дій ОСОБА_9 по відношенню до нього шляхом застосування фізичної сили та нанесення потерпілому тілесних ушкоджень за допомогою кухонного ножа, що свідчить про наявність в обвинуваченого умислу лише на завдання потерпілому тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України є невірною, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, у ОСОБА_7 був відсутній прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 та своїми діями, які були спрямовані лише на усунення перешкод у вільному пересуванні шляхом завдання тілесних ушкоджень, він завдав останньому тяжких тілесних ушкоджень, тобто дії обвинуваченого не утворюють складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Виходячи з вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого слід перекваліфікувати на ч.1 ст.121 КК України, так як останній своїми умисними діями завдав потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження.

В основу вироку суд кладе покази обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_21 . Покази цих осіб узгоджуються між собою та іншими, вищенаведеними, доказами по справі, в тому числі і з показами самого обвинуваченого.

Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

По даній справі прокуратурою Галицького району м.Львова заявлений цивільний позов в інтересах Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_7 про стягнення з останнього витрат на проведення лікування ОСОБА_9 в розмірі 5 654,10 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 заявлений до нього вищенаведений цивільний позов визнав повністю.

Оцінивши позовні вимоги цивільного позивача, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до висновку, що така шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ОСОБА_7 злочином, оскільки лікування стало наслідком вчиненого обвинуваченим злочину, а тому, у відповідності до ст. 1166 ЦК України, врахувавши всі обставини справи, цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого: раніше судимого, вчинив злочин під час випробувального строку, одруженого, маючого на утриманні чотирьох малолітніх дітей, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем утримання під вартою скарг не надходило, відомості про порушення режиму утримання відсутні, а також ставлення потерпілого до обвинуваченого і його дій, зокрема, те, що потерпілий просить суворо не карати ОСОБА_7 ..

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_7 обставиною суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 , слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженого.

Встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 24.10.2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнений від відбуття покарання, на підставі ст.75 КК України, із застосуванням іспитового строку 2 роки. У зв`язку з наведеним, враховуючи положення ч. 1 ст. 71 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід частково приєднати до призначеного покарання за цим вироком, не відбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Речові докази по справі:

- 4 змиви РБК зі столу, з ковра, з підлоги, з тумби, які поміщені в паперові конверти; скляний стакан зі слідом РБК; два ножі (а.с.29 матеріалів кримінального провадження) знищити;

- речі потерпілого ОСОБА_9 , а саме: штани із ременем, підштаники, дві шкарпетки (а.с.35 матеріалів кримінального провадження) повернути ОСОБА_9 ;

- речі ОСОБА_7 , а саме: куртку світлого кольору, штани (а.с.64 матеріалів кримінального провадження) повернути ОСОБА_7 .

З ОСОБА_7 підлягають стягненню судові витрати по справі

Керуючись ст.ст.129,368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (місяців) позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати ОСОБА_7 не відбуту частину покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 24.10.2014 року.

Остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 6(шести) років 6 (місяців) позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_7 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 09.12.2014 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Речові докази по справі:

- 4 змиви РБК зі столу, з ковра, з підлоги, з тумби, які поміщені в паперові конверти; скляний стакан зі слідом РБК; два ножі (а.с.29 матеріалів кримінального провадження) знищити;

- речі потерпілого ОСОБА_9 , а саме: штани із ременем, підштаники, дві шкарпетки (а.с.35 матеріалів кримінального провадження) повернути ОСОБА_9 ;

- речі ОСОБА_7 , а саме: куртку світлого кольору, штани (а.с.64 матеріалів кримінального провадження) повернути ОСОБА_7 .

Цивільний позов прокуратури Галицького району м.Львова в інтересах Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги - задоволити в повному обсязі. Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 5 654 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят чотири) грн. 10 коп. витрат на проведення лікування ОСОБА_9 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по справі в сумі 1277 (одна тисяча двісті сімдесят сім) гривень 64 копійки - за проведення по справі експертиз.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

суддя ОСОБА_27

Суддя ОСОБА_28

Суддя ОСОБА_29