Справа № 445/1873/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/753/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2015 року у м.Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
потерпілого: ОСОБА_7 ,
представника потерпілого: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_9 ,
захисника: ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 вирок Золочівського районного суду Львівської області від 09 липня 2015 року відносно ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 09 липня 2015 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначено йому покарання один рік обмеження волі.

Згідно з вироком суду 26 липня 2014 року біля 20.30 год. в м.Золочеві Львівської області по вул.Крилова між ОСОБА_11 і ОСОБА_7 виник конфлікт. Під час цього конфлікту ОСОБА_9 рукою наніс удар ОСОБА_7 в лице, від чого той впав навзнак, головою вдарився об покриття дороги в результаті чого отримав перелом потиличної кістки черепа, забій головного мозку з ураженням лівої лобно-тім`яної частини, які висновком судово-медичної експертизи віднесені до тяжких тілесних пошкоджень.

Даний вирок в апеляційному порядку оскаржив представник потерпілого ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , який вважає, що вирок суду необхідно скасувати з підстав однобічності та неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотного порушення вимог кримінально процесуального закону, що привело до призначення м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .. Просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в інший районний суд м.Львова.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 безпричинно спричинив тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя потерпілого, крім того порушив громадський порядок з мотивів неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, винятковим цинізмом. У вироку суду першої інстанції не вказано, що свідки котрі святкували день народження, в судовому засіданні чітко сказали, що ОСОБА_9 прийшов з метою вимагати гроші, а саме 150 грн., а слідчий, який вів дану справу, неодноразово перекваліфіковував даний злочин, що свідчить про його зацікавленість в укритті злочинів. В процесі досудового розслідування процесуальний прокурор ОСОБА_12 не висунув додаткового обвинувачення до ОСОБА_9 за ст.ст.189, 296 КК України, також суд першої інстанції відхилив клопотання захисника про допит певних осіб, а перейшов до судових дебатів та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник потерпілого ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_7 підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та навели аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого та просив вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 і його захисник ОСОБА_10 заперечили апеляційну скаргу представника потерпілого та вказали, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого, проте призначив ОСОБА_9 занадто суворе покарання, яке в порядку ч.2 ст.404 КПК України просили пом`якшити, хоча апеляційну скаргу на вирок суду не подавали.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинного діяння, передбаченого ст.128 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим.

Суд вірно поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілого ОСОБА_7 який пояснив, що 26 липня 2014 року він приїхав в м. Золочів по запрошенню своєї дівчини ОСОБА_13 .. Приблизно в 20 годині, коли він вийшов в туалет, то його покликав ОСОБА_9 . Він підійшов і ОСОБА_9 сказав йому щоб він дав йому 150 грн. Він відповів, що грошей давати не буде і ОСОБА_9 раптово наніс йому удар кулаком в лице. Від удару він впав навзнак і втратив свідомість. Прийшов до свідомості вже в лікарні.

Крім цього, суд першої інстанції взяв до уваги покази свідків, а саме свідок ОСОБА_13 під час допиту в суді першої інстанції зазначила, що вона сама запросила ОСОБА_7 26 липня 2014 року в м.Золочів на святкування дня народження її подружки ОСОБА_14 .. З 19 год. вони всі знаходились на вул.Крилова в м.Золочеві, де проходило святкування. Біля 20 год. ОСОБА_7 хтось подзвонив на мобільний телефон і він вийшов надвір. Вона почула звідти крик і, коли вибігла на вулицю, побачила, що ОСОБА_7 лежав на землі без свідомості і у нього була розбита губа. Біля нього знаходився ОСОБА_9 , там були і інші хлопці.

Також свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 26 липня 2014 року він разом з товаришами, серед яких був і ОСОБА_9 , гуляли по м. Золочів. Потім вони пішли на вул. Крилова так як в цей день ОСОБА_14 святкувала там свій день народження. Коли знаходились там, ОСОБА_9 покликав до себе ОСОБА_7 і попросив його щоб той виніс їм пляшку горілки. ОСОБА_7 відповів, що виносити нічого не буде. ОСОБА_9 рукою наніс удар ОСОБА_7 в лице і той впав на спину та головою вдарився об землю, втратив свідомість і не вставав. До них підбігли дві жінки які почали надавати ОСОБА_7 допомогу. Хтось викликав швидку і ОСОБА_7 забрали в лікарню.

Свідок ОСОБА_16 під час допиту в судовому засіданні пояснив, що 26 липня 2014 року, він з друзями, в тому числі і ОСОБА_9 , гуляли по Золочеву. Біля 20 год. хтось подзвонив на мобільний телефон і повідомив, що у ОСОБА_14 день народження. Вони всі пішли на вул.Крилова. Там ОСОБА_9 побачивши ОСОБА_7 , покликав його до себе і попросив щоб той за свій приїзд приніс пляшку горілки. Вони про щось розмовляли між собою і він почув як ОСОБА_7 висловився до ОСОБА_9 непристойними словами. Він також побачив як ОСОБА_7 впав на землю, лежав без свідомості і не вставав.

Свідок ОСОБА_17 під час допиту в суді першої інстанції пояснив, що він також був в числі хлопців, які 26 липня 2014 року біля 20 год. прийшли в м.Золочів на вул. Крилова, де ОСОБА_14 святкувала день народження. Коли, привітавши іменинницю, вони вийшли на вулицю, ОСОБА_9 покликав ОСОБА_7 і попросив щоб той виніс за свій приїзд горілку. Він чув як ОСОБА_7 відмовився і відштовхнув ОСОБА_9 , а той рукою наніс ОСОБА_7 один удар в лице і останній впав і при падінні вдарився головою до землі та втратив свідомість.

Свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції пояснила, що 26 липня 2014 року біля 20 год. йшла додому. Коли підходила до будинку, побачила гурт молодих хлопців. Пройшла повз них і потім почула звук, ніби хтось впав на землю. Повернувшись, побачила, що на землі лежав хлопець, який був без свідомості. В нього була рана на губі. Над цим хлопцем схилився ОСОБА_9 , взяв лежачого за руки і говорив до нього, що він прикидається. Вони крикнула до нього щоб він йшов і по телефону викликала швидку. Приїхала швидка допомога і лежачого хлопця забрали в лікарню.

Крім цього, свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що 26 липня 2014 року вона святкувала свій день народження і запросила своїх друзів серед яких був і ОСОБА_7 .. Святкування проходило на вул.Крилова в м. Золочеві біля будинку ОСОБА_19 .. Біля 21 год. туди прийшли ОСОБА_9 з ОСОБА_20 і ще якийсь хлопець. Коли вона пішла на другий поверх і туди через декілька хвилин прибігла ОСОБА_13 в сльозах і стала показувати пальцем на вулицю. Вони всі вибігли і вона побачила ОСОБА_7 , який сидів на землі, спиною впершись в бордюр, в нього була розбита губа, він нічого не говорив. Потім швидкою допомогою ОСОБА_7 забрали в лікарню.

З досліджених висновків судово-медичних експертів №167/2014 від 28.07.-20.08.2014 року і №306/2014 від 31.07.-05.08.2014 року судом першої інстанції було встановлено, що у ОСОБА_7 були виявлені такі тілесні ушкодження: лінійний перелом потиличної кістки черепа, забій головного мозку з ураженням лівої лобно тім`яної клітки, рана верхньої губи рана верхньої губи зліва, садно зовнішньої поверхні верхньо -середньої частини правої гомілки. Ці пошкодження утворились від контакту з тупими предметами, могли бути спричинені 26.07.2014 року. Травма голови характерна для травми прискорення внаслідок контакту потиличної ділянки справа з тупим предметом з широкою (необмеженою) поверхнею, могла бути наслідком падіння навзнак та удару потилицею до твердого покриття, відноситься до тяжкого тілесного пошкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Наявність рани верхньої губи зліва, асиметричне ураження головного мозку, відсутність рани в потиличній ділянці голови свідчать про те, що падіння навзнак могло відбутись внаслідок удару тупим предметом, можливо рукою, в ділянку верхньої губи зліва.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції у чіткій відповідності до вимог ст.94 КПК України всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження та вірно дав оцінку сукупності зібраних та досліджених вищевказаних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України.

З апеляційної скарги представника потерпілого вбачається, що ним оспорюється неповна правова кваліфікація дій обвинуваченого, а саме апелянт не ставить під сумнів вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ст.128 КК України, проте вважає, що ОСОБА_9 своїми діями також вчинив злочини, передбачені ст.ст.189, 296 КК України, однак на думку апелянта прокурор під час додаткового розслідування і у суді безпідставно не висунув додаткового обвинувачення за вказаними статтями до ОСОБА_9 , що і призвело до однобічності та неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, та що є істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З матеріалів кримінального провадження, а саме з обвинувального акта, встановлено, що ОСОБА_9 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, тобто нанесенні із необережності тяжкого тілесного ушкодження (а.с.177, 182).

Відповідно до ч.2 ст.337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитись від підтримання державного обвинувачення.

Отже, зміна обвинувачення, висунення додаткового обвинувачення чи відмова від підтримання державного обвинувачення під час судового розгляду, це право прокурора, а не його обов`язок.

При апеляційному розгляді встановлено, що під час судового розгляду відносно ОСОБА_9 прокурор підтримував висунуте ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. Будь-яких інших обвинувачень ОСОБА_9 висунуто не було та згідно вироку Золочівського районного суду Львівської області від 09 липня 2015 року ОСОБА_9 був визнаний винним та засуджений саме за ст.128 КК України.

Таким чином суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 у чіткій відповідності із вимогами закону в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому апеляційні доводи щодо однобічності та неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, через те, що прокурор не висунув додаткового обвинувачення ОСОБА_9 за ст.ст.189, 206 КК України, колегією суддів визнаються безпідставними.

Також, на думку колегії суддів не можуть бути взяті до уваги покликання в апеляційній скарзі представника потерпілого ОСОБА_8 про те, що свідки, які були присутні на дні народженні, в судовому засіданні сказали, що ОСОБА_9 прийшов з метою вимагати гроші в потерпілого. Даний факт спростовується показами свідків, які були безпосередніми очевидцями події, а саме ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , які чітко вказали у судовому засіданні, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_9 не вимагав у ОСОБА_7 гроші, а просив поставити пляшку горілки за приїзд.

Суд апеляційної інстанції визнає безпідставними доводи поданої апеляційної скарги про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону з приводу того, що слідчий неодноразово перекваліфіковував даний злочин, що свідчить про зацікавленість слідчого в укритті скоєних ОСОБА_9 злочинів, оскільки відповідно до ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування можуть бути подані особою до слідчого судді місцевого суду протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, і відповідно до ст.392 КПК України такі доводи не можуть бути предметом апеляційного розгляду скарги на вирок суду.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який щиро кається у вчиненому, що визнав пом`якшуючу покарання обставиною. Суд врахував, що ОСОБА_9 характеризується позитивно. Негативним в характеристиці його особи суд визнав те, що в червні 2013 року проти нього була порушена кримінальна справа за ст.309 ч.1 КК України за незаконне зберігання наркотичних засобів та ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.11.2013 року ОСОБА_9 був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що пройшов курс добровільного лікування від наркоманії.

Щодо прохання обвинуваченого та його захисника про пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання, яке вони висловили у своїх поясненнях на заперечення апеляції представника потерпілого, то на думку колегії суддів такі прохання не заслуговують на увагу і не підлягають задоволенню, оскільки ні обвинувачений, ні його захисник своїм правом на апеляційне оскарження вироку суду не скористались, а суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Крім того, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України у межах встановлених санкції статті, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому з врахуванням вищенаведеного не знаходить підстав для задоволення одного із доводів апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_8 щодо призначення занадто м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_9 ..

Окрім цього колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що жодних підстав, які передбачені у ст.415 КПК України як такі, що можуть бути підставами для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, в апеляційній скарзі представника потерпілого ОСОБА_8 не зазначено.

Отже, суд апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваного вироку суду за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 не виявив істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою зміну чи скасування вироку суду, вважає вирок суду у цьому кримінальному провадженні законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.405, 407, 420, 426 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 09 липня 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий :
Судді: