У Х В А Л А
17.09.2015 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , провівши підготовче судове засідання по кримінальному провадженню № 0000196 від 20.07.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
З Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України з доданими до нього, у відповідності з ч.4 ст.291 КПК України, документами та угодою про визнання винуватості укладеною між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .
Діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковане за ст. 263 ч. 1 КК України носіння, придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до угоди про визнання винуватості, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Обвинувачений, згідно угоди, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі викладеному в обвинувальному акті.
Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості та постановити вирок на підставі угоди.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши надані обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, надані прокурором, суд приходить до наступного.
Підстав для закриття провадження у відповідності до п.п.4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, повернення обвинувального акту, направлення цього акту за підсудністю не вбачається.
Обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
На виконання вимог ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Суд відмовляє в затвердженні угоди, у тому числі, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що у невстановлені під час досудового розслідування час та місці знайшов (придбав) споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5, промислового виготовлення, без запалу, яка містить вибухову речовину «Тротил».
Розуміючи характер та призначення зазначеного спорядженого корпусу ручної гранати, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне поводження з вибуховою речовиною, не маючи на меті добровільно здати споряджений корпус ручної гранати органам влади, діючи в порушення «Положення про дозвільну систему» і «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, облік, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», присвоїв знайдену вибухову речовину (залишив собі) і почав носити її при собі, цим самим вчинив придбання та носіння вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.
В подальшому, а саме 18.07.2015 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі споряджений корпус ручної гранати (вибухову речовину), прибув до приміщення магазину, розташованого за адресою вул. В.І. Леніна, 79 смт. Юр`ївка Дніпропетровської області, де діючи умисно, залишив зазначену вибухову речовину на прилавку магазину.
З дослідженого судом висновку вибухотехнічної експертизи (а.с.м.к.п. 39-40), вбачається, що вилучений у магазині, розташованому за адресою АДРЕСА_2 предмет є спорядженим корпусом ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5, промислового виготовлення, відноситься до категорії вибухових речовин і придатний для виробництва вибуху.
Під час підготовчого судового засідання, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в якому він обвинувачується і пояснив, що справді, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно відкрито поклав вибухову речовину на прилавок магазину, перед продавцем ОСОБА_6 , який у цей час знаходився навпроти обвинуваченого, тобто в громадському місці, у присутності інших людей, які слідкували за його діями і усвідомлювали їх значення. Такі свої дії обвинувачений пояснив невдоволенням тим фактом, що його дружина розпивала спиртне з дружиною ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину (даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція ст. 263 ч. 1 КК України передбачає покарання до семи років позбавлення волі), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд виходить не лише з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а й із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
У зв`язку з зазначеним, враховуючи, у тому числі, характер вибухової речовини (яка здатна вразити значну кількість людей одночасно та утворювати осколки); те, що дії обвинуваченого носили зухвалий характер і фактично виразилися у залякуванні беззбройної беззахисної людини, самоцільному демонструванні своєї удаваної переваги над іншою особою, дані дії були вчинені прилюдно, у громадському місці, на думку суду, призначення обвинуваченому покарання, зазначеного в угоді, не відповідатиме інтересам суспільства, внаслідок його м`якості, оскільки призначення такого покарання не сприятиме реалізації мети покарання (ч. 2 ст. 50 КК України) виправленню засудженого, запобіганню вчиненню нових злочинів, як ним, так і іншими особами.
На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди, кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 372, 474, 475 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У затвердженні угоди про визнання винуватості від 29 серпня 2015 року укладеної обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 відмовити.
Кримінальне провадження повернути прокурору Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1