Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3527/15-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2015 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання старшого прокурора прокуратури Сторожинецького району, Чернівецької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Тіни, Кроасноярського краю, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, росіянина, освіта неповна середня, не одруженого, має вдвоє неповнолітніх дітей, з якими однією сім`єю не живе, не працюючого, раніше не судимого, підозрюється в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України

встановив:
Старший прокурор прокуратури Сторожинецького району, Чернівецької області ОСОБА_3 , (в подальшому - прокурор), звернувся в суд з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 25.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , 24.11.2015 року біля 22,00 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні житлового будинку ОСОБА_6 , що розташований по АДРЕСА_2 , в ході конфлікту із ОСОБА_7 , умисно наніс останньому ряд ударів кулаками рук та ногами в область голови та тулубу, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді чисельних закритих переломів кісток обличчя з розтрощенням лицевого черепа, ускладнених механічною асфікцією внаслідок аспірації крові, від яких останній помер на місці події.

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України. Прокурор вважає, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, про що зібрано достатньо доказів, він ніде не працює, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на свідка з якою співмешкає та може перешкоджати провадженню іншим чином, оскільки із ним не проведені всі необхідні слідчі дії і він не має постійного місця роботи. Будь-які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.

В судовому засіданні, прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, посилаючись також на те, що підозрюваний після настання смерті ОСОБА_7 , виніс тіло останнього на дорогу, спалив свій одяг який був в крові та знищував інші сліди які були в будинку.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду, не заперечив свою винуватість в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, але просив не позбавляти його волі, а застосувати до нього домашній арешт. Зазначив також, що він дійсно виніс тіло ОСОБА_7 з будинку на прохання своєї співмешканки так як вона боялась але чому поклав тіло край дороги пояснити не зміг. Одяг, який був в крові він дійсно спалив через наявність на ньому крові, а коврові покриття які були в крові винесла кудись його співмешканка. Після того як настала смерть ОСОБА_7 , вони із співмешканкою ще допили горілку яка залишилась і полягали спати, а вранці він чекав поліцію.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просила застосувати домашній арешт, посилаючись при цьому на відсутність доказів приведених прокурором ризиків. Просила врахувати, що підозрюваний має на утриманні двоє дітей, а також те, що всі процесуальні дії із підозрюваним вже виконані.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 25.11.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України з приводу того, що 24.11.2015 року біля 22,00 години ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , в будинку своєї співмешканки ОСОБА_6 наніс ряд ударів по тілу ОСОБА_7 від яких останній помер на місці.

26.11.2015 року ОСОБА_4 , в присутності захисника було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженню, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Підозрюваному також вручено письмове повідомлення про підозру та пам`ятка про його процесуальні права і обов`язки.

Із повідомлення про підозру, письмового та аудіопротоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 27.11.2015 року, здійсненого за участю його адвоката, а також із протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 25.11.2015 року, підтверджено факт нанесення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 від яких той помер. В подальшому ОСОБА_4 виніс тіло мертвого ОСОБА_9 на вулицю і залишив його на краю дороги, змивши опісля сліди крові в будинку і спаливши свою верхню одежу яка була в крові.

Таким чином, виходячи із обставин встановлених у протоколах допиту підозрюваного та свідка та зважаючи на визнання ОСОБА_4 факту побиття ОСОБА_9 і спричинення йому смерті, слідчий суддя знаходить, що повідомлена підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, є обґрунтованою.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність чотирьох, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідка, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім цього в клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, що є ризиком передбаченим п.5 ч.1 ст.178 КПК України.

Вивчивши всі ризики на які посилається прокурор, слідчий суддя знаходить їх частково не підтвердженими відповідними доказами.

Так прокурор в клопотанні не довів наявність ризиків, щодо можливості підозрюваного переховуватися від досудового розслідування та можливість впливати на свідка. Обґрунтування наявності вказаних ризиків зводиться до звичайного набору слів пов`язаного із безпідставним звинуваченням підозрюваного в можливості переховуватися від органів досудового слідства та можливості впливати на свідка. Доказів такого переховування та впливу слідчому судді не надано.

Не обгрунтував та не довів належними доказами, прокурор і ризик щодо можливості перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, оскільки заявлені, при цьому, інші обставини відносяться до вчинення слідчими органами слідчих дій взагалі, без їх конкретизації і не можуть бути пов`язані із особою підозрюваного.

Зазначення в клопотанні ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.178 КПК України, як відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, на думку суду є взагалі незаконним, так як такого ризику в нормах КПК України не існує, а стаття 178 цього Кодексу не передбачає ризики а тільки обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Однак виходячи із вимог п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що не підтвердження всіх зазначених ризиків, ніяким чином не впливає на існування ризику, на який прокурор також посилається, а саме на можливість підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 , після вчинення неправомірних дій пов`язаних з побиттям ОСОБА_7 не відчув законослухняної потреби з`явитися в правоохоронні органи та повідомити про вчинені протиправні дії внаслідок яких загинула людина, а натомість намагався сховати тіло померлого ОСОБА_7 та намагався знищити сліди злочину, спаливши одежу та сприяючи в переховуванні коврових покриттів із слідами крові своїй співмешканці, після чого разом із співмешканкою, без будь-яких докорів сумління, випили залишки недопитої горілки та полягали спати, що беззаперечно є ризиком передбаченим п.2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ховаючи сліди злочину один раз підозрюваний може вчинити таке і повторно.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім цього слідчий суддя враховує також і вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Таким чином в суді доведено існування одного ризиків передбаченого в ст.177 КПК України. Виходячи з цього слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання підозрюваного під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаному ризику.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, виключають застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому доводи захисника щодо застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту, не спростовують висновків слідчого судді і не змінюють їх, оскільки слідчим суддею враховується також і тяжкість злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який класифікується, як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Підозрюваний ніде не працює, не одружений, співмешкає із ОСОБА_6 , яка допомагала йому ховати сліди злочину.

Зважаючи на це та на норми зазначені в ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки розглядуване клопотання стосується злочину, який спричинив загибель людини, яка сама, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні, згідно ст.3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю. Шкода яка нанесена в результаті вчинення злочину в якому підозрюється ОСОБА_4 є неоціненою.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 17 години, 40 хвилин 25 листопада 2015 року.

Строк дії ухвали - до 17 години 40 хвилин 25 січня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя :