Номер провадження 11-кп/788/535/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Стаханов Луганської області, мешканець АДРЕСА_1 ,

раніше не судимий

засуджений за ч.3 ст.368 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на два роки з конфіскацією майна, окрім житла.

На підставі ст.54 КК України позбавлено ОСОБА_10 спеціального звання «лейтенант міліції».

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Тростянець Сумської області, мешканець АДРЕСА_2 ,

раніше не судимий

засуджений за ч.ч. 4,5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на два роки з конфіскацією майна, окрім житла.

На підставі ст.54 КК України позбавлено ОСОБА_11 спеціального звання «старший лейтенант міліції».

Постановлено стягнути ОСОБА_10 та ОСОБА_11 процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертизи на користь держави в розмірі 8472 грн. 50 коп., по 4236 грн. 25 коп. з кожного окремо.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_10 , працюючи на посаді слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров`я особи СВ СМВ УМВС України в Сумській області, тобто, будучи представником влади та службовою особою, яка займала відповідальне становище, у березні-квітні 2013 року, вступив в злочинну змову з ОСОБА_11 , який працював на посаді оперуповноваженого карного розшуку з обслуговування Центрального ринку м. Суми, який є представником влади та службовою особою, на отримання незаконної винагороди від ОСОБА_12 в розмірі 5000 грн. за сприяння у не притягненні останнього до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , переслідуючи корисливу мету на незаконне збагачення, з використанням свого службового становища та всупереч інтересам служби, вступили у позаслужбові стосунки з ОСОБА_12 , і 08.04.2013 року, близько 16 год. 33 хв. по вул. Ковпака у м. Суми, перебуваючи у салоні автомобіля марки «Деу Сенс» сірого кольору д.н. НОМЕР_1 , одержали від ОСОБА_12 частину хабара у вигляді грошових коштів у сумі 3000 грн.

При цьому ОСОБА_11 , діючи як підбурювач і пособник ОСОБА_10 у вчиненні злочину, з метою сприяння злочину, надав ОСОБА_12 як засіб вчинення злочину (одержання хабара) пакет рожевого кольору, щоб той поклав у нього гроші та жестом руки, показавши на ній 3 пальці, вказав, що у наданий ним пакет ОСОБА_12 необхідно покласти частину заздалегідь обумовленої між ними суми хабара - 3000 грн., що останній і виконав.

У свою чергу, ОСОБА_10 у розмові в завуальованій формі повідомив ОСОБА_12 , що іншу частину хабара у розмірі 2000 грн. він має передати їм з ОСОБА_11 пізніше після отримання від ОСОБА_10 порад щодо своїх подальших дій, які ОСОБА_12 повинен буде вчинити для забезпечення свого звільнення від кримінальної відповідальності.

У ході проведення огляду місця події 08.04.2013 року за участю ОСОБА_10 і ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 3000 грн. були виявлені та вилучені в автомобілі марки «Деу Сенс», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_10 , та в якому по м. Суми пересувались ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_8 посилається на те, що вирок відносно ОСОБА_10 постановлено з істотним порушенням кримінального процесуального закону, він є незаконним та необґрунтованим, докази винності ОСОБА_10 одержані незаконним шляхом, а вирок постановлено на припущеннях;

- обвинувачений ОСОБА_10 вказує на те, що він не причетний до вчинення зазначеного злочину, вважає що суд допустив неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що під час проведення допиту свідка ОСОБА_12 за допомогою відео конференції, в залі судового засідання Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебували сторонні невстановлені особи. ОСОБА_12 пам`ятав час, місце, конкретні обставини передачі ним хабара, що ставить під сумнів ці його покази, а тому, є підстави вважати їх неправдивими.

Як захисник ОСОБА_8 так і обвинувачений ОСОБА_10 посилаються на те, що свідок ОСОБА_12 давав неправдиві і суперечливі покази, а суд не звернув на це уваги, крім цього, цей свідок раніше був судимий і має неприязні стосунки з ОСОБА_11 . Також вважають, що проведення оперативно-технічних заходів та криміналістичної експертизи було здійснено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а суд необґрунтовано поклав ці докази в основу вироку. Крім цього, оспорюють і законність походження грошових коштів, які, начебто, отримали в якості хабара ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а тому прохають вирок щодо ОСОБА_10 скасувати та постановити виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину;

- обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд цього провадження в суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням кримінального процесуального закону. Зазначає про те, що у вироку не наведено достатніх доказів попередньої змови з ОСОБА_10 на одержання хабара. На його думку покази свідка ОСОБА_12 є неправдивими, проведення оперативно-розшукових заходів не відповідають вимогам кримінального процесуального закону і крім цього, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді проведено не в повному обсязі;

- прокурор ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження, не оспорюючи доведеності вини обвинувачених та правильність кваліфікації їх дій, вважає, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 призначено м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кожним кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Зазначає про те, що вони не визнали своєї провини, не сприяли досудовому слідству та суду, намагалися ввести в оману слідчого, прокурора та суд, тому просить скасувати вирок, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі, а ОСОБА_11 7 років позбавлення волі, застосувавши до них додаткові покарання у виді конфіскації всього майна та позбавлення кожного з них права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, а також позбавити спеціального звання«лейтенант міліції» щодо ОСОБА_10 та «старший лейтенант міліції» відносно ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді про обставини кримінального провадження і зміст апеляційних скарг та доповнень до них, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та захисника, захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційних скарг обвинувачених, а захисник ОСОБА_8 підтримала доводи своєї апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , а також зазначив і про те, що суд, призначаючи покарання, порушив вимоги ч.2 ст.416 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_11 , який підтримав свої апеляційну скаргу, та доповнення ОСОБА_10 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг та доповнень до них, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Висновки суду про винність ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.4,5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, ґрунтуються на доказах, зібраних у кримінальному провадженні, які були належно досліджені та оцінені судом в їх сукупності і детально викладені у вироку. З вказаними висновками погоджується і колегія суддів.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні зазначеного злочину не визнав та пояснив, що в квітні 2013 року він працював на посаді слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області і у нього в провадженні перебувало кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 за ст. 309 ч.1 КК України. 08.04.2013 року він зателефонував до оперуповноваженого СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_11 з проханням встановлення місця знаходження ОСОБА_12 . В цей же день він зустрівся з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на вул. Н.Холодногірській у м. Суми. В подальшому вони на автомобілі під його керуванням поїхали до залізничного вокзалу у м. Суми, де ОСОБА_12 вийшов та пішов до приміщення вокзалу, а вони його чекали. Повернувшись, ОСОБА_12 сів до автомобіля і вони поїхали на вул. Ковпака у м. Суми, де висадили ОСОБА_12 . Через деякий час їх автомобіль зупинили працівники СБУ, провели огляд автомобіля та виявили рожевий пакет з грошима.

Обвинувачений ОСОБА_11 також свою вину у вчиненні вказаного злочину не визнав і пояснив, що в березні 2013 року він, працюючи на посаді оперуповноваженого карного розшуку з обслуговування Центрального ринку м. Суми, виявив 29.03.2013 року злочин поза межами території, яку оперативно обслуговував, а саме, затримав по вул. Троїцькій у м. Суми ОСОБА_12 , в якого було вилучено наркотичний засіб «опій ацетильований». Наступного дня вказані матеріали були передані слідчому. Підтверджує той факт, що неодноразово зв`язувався з ОСОБА_12 по телефону. 08.04.2013 року був його вихідний і він запропонував слідчому ОСОБА_10 зустрітися по вул. Холодногірській у м. Суми, в цей час до нього приїхав ОСОБА_12 . В подальшому вони втрьох на автомобілі їздили до залізничного вокзалу, де ОСОБА_12 виходив по своїх справах, а потім вони висадили з автомобіля ОСОБА_12 . Після цього автомобіль, в якому знаходився він та ОСОБА_10 був затриманий працівниками СБУ, де під час огляду автомобіля був виявлений рожевий пакет з грошовими коштами.

Проте, таку позицію обвинувачених суд першої інстанції обґрунтовано розцінив як спосіб захисту, обраний ними з метою уникнути покарання за скоєне кримінальне правопорушення, оскільки їх вина підтверджена зібраними у справі доказами, які в своїй сукупності є узгодженими та послідовними.

Так, допитаний в ході відео конференції свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 29.03.2013 року його зупинили на вул. Троїцькій біля магазину Горобина в м. Суми працівники міліції, та під час огляду у нього в кишені виявили шприц з «опієм ацетильованим», його затримали та доставили у відділення міліції на ринку. ОСОБА_11 почав з ним вирішувати питання про полегшення становища в кримінальному провадженні, закриття справи про зберігання наркотичного засобу. Спочатку вимоги ОСОБА_11 стосувались 5000 доларів США, потім досягнута згода, що за сприяння у вирішенні справи він повинен сплатити ОСОБА_11 кошти в розмірі 5000 грн.08.04.2013 року о 8-00 год. він письмово звернувся до управління СБУ в Сумській області, де написав заяву, що у нього вимагають гроші, йому надали переписані купюри в розмірі 5000 грн., які він поклав до кишені, також йому надали відеозаписуючий пристрій, якій прикріпили до внутрішнього боку куртки. На службовому автомобілі разом з працівниками СБУ він поїхав на зустріч з ОСОБА_11 на вул. Н.Холодногірську в м. Суми. Прізвище ОСОБА_10 він раніше чув від ОСОБА_11 і знав, що ОСОБА_10 працює слідчим, але побачив перший раз при зустрічі 08.04.2013 року, коли ОСОБА_10 під`їхав до них на вул. Н.Холодногірську в м. Суми. ОСОБА_11 йому повідомив, що це ОСОБА_13 , який бажає їм допомогти та необхідно з`їздити на залізничний вокзал та зняти гроші в банкоматі. На автомобілі, яким керував ОСОБА_10 , вони поїхали до залізничного вокзалу, там він вийшов, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишись в автомобілі, він зайшов до приміщення вокзалу, нібито зняти гроші, повернувшись вони поїхали в сторону вул. Курської, під час руху ОСОБА_11 передав йому рожевий прозорий пакет та показав три пальці. Біля 101 магазину по вул. Ковпака в м. Суми він у рожевий пакет, який йому дав ОСОБА_11 , відрахував та поклав 3000 грн., пакет поклав між передніми сидіннями на коробку передач. ОСОБА_10 , повернувся до нього та запропонував прийти у п`ятницю до нього у райвідділ, де він повідомить, що робити далі, при розмові жестом руки показав йому два пальці. Після цього, він вийшов з машини, а вони поїхали. В подальшому, він залишок коштів у розмірі 2000 грн. повернув працівникам СБУ. Він впевнений, що ОСОБА_14 та ОСОБА_10 бачили, що він поклав прозорий пакет з грошима на місце між передніми сидіннями автомобіля, якому знаходились вищезазначені особи.

Судом було вірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 до 29.03.2013 року були не знайомі, ОСОБА_13 з Жалковським зустрілися лише 08.04.2013 року, підстав обмовляти обвинувачених у ОСОБА_12 не було. Свідок ОСОБА_12 під час судового засідання достовірно та детально повідомив підстави та обставини передачі ним грошових коштів обвинуваченим за сприяння в його не притягненні до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він є співробітником УСБУ України в Сумській області. 08 квітня 2013 року до УСБУ України в Сумській області звернувся ОСОБА_12 з письмовою заявою про те, що оперуповноважений карного розшуку СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_11 вимагає від нього гроші в розмірі 5000 грн. за не притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України. У зв`язку з такою заявою ОСОБА_12 були вжиті оперативно - розшукові заходи по здійсненню контролю за вчиненням злочину.

Вказані відомості були внесені до ЄРДР 08.04.2013 року, у встановленому законодавством порядку були отримані відповідні дозволи, в тому числі і суду, щодо проведення контролю за скоєнням злочину ОСОБА_11 . В зв`язку з неодноразовими скаргами ОСОБА_11 та ОСОБА_16 на незаконність його дій по документуванню протиправної діяльності обвинувачених, прокуратурою Сумської області перевірялись законність підстав для здійснення оперативно-розшукових заходів та негласних розшукових слідчих дій та всі вчинені дії визнані законними. Кримінальне провадження, ініційоване обвинуваченими та їх захисниками, в зв`язку з нібито вчинення ним злочинів при документуванні їх діяльності, закрито.

На підставі вказаних документів ним в фінансовому відділу УСБУ в Сумській області були отримані грошові кошти у сумі 5000 грн. згідно порядку, передбаченому відомчими нормативними актами СБУ. У подальшому, 08.04.2013 року о 12 год. 30 хв., ним був складений протокол огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_12 в присутності понятих, який того ж дня, перебуваючи в автомобілі марки «Део» під керуванням ОСОБА_10 , передав останньому та ОСОБА_11 частину хабара у розмірі 3000 грн.

Після чого, вказаний автомобіль був зупинений працівниками УСБУ в Сумській області, де в ході огляду місця події слідчий прокуратури Сумської області вилучив вказані грошові кошти, які перебували в поліетиленовому пакеті рожевого кольору.

У подальшому, залишок грошових коштів у сумі 2000 грн. був повернутий до фінансового відділу УСБУ в Сумській області.

Отже, доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що не встановлено походження грошових коштів, які були передані обвинуваченим в якості хабара, є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ці кошти були отримані ОСОБА_15 у фінансовому відділі УСБУ в Сумській області, що підтверджується показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_12 .

Доведеність вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується і іншими доказами, які суд дослідив та навів у вироку.

Зокрема, з заяви ОСОБА_12 , поданої до СБ України в Сумській області вбачається, що 08.04.2013 року він повідомив про вимагання ОСОБА_11 від нього грошових коштів в сумі 5000 грн. за не притягнення його до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичних речовин.

Відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 08.04.2013 року ОСОБА_12 отримав в СБ України в Сумській області 5000 грн.

В подальшому, ОСОБА_12 виїхав на зустріч з ОСОБА_11 , де в цей же день передав ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в якості хабара 3000 грн.

Через деякий час, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 були затримані і в їх автомобілі було вилучено 3000 грн., номери купюр яких співпадають з номерами купюр, зазначених у протоколі вручення вказаних грошових коштів ОСОБА_12 , які знаходились в пакеті рожевого кольору, що підтверджується протоколом огляду місця події.

Отже, колегія суддів вважає, що цими доказами підтверджується причетність ОСОБА_11 і ОСОБА_10 до вчиненні вказаного злочину.

З роздруківки розмов між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_11 , дізнавшись що ОСОБА_12 може зняти кошти з банкомату, призначив йому зустріч на вул. Н. Холодногірськиій в м. Суми та викликав на цю зустріч ОСОБА_10 .

В ході розмови ОСОБА_11 з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 виказує побоювання, що ОСОБА_12 може використати помічені кошти. При цій розмові був присутній і ОСОБА_10 . ОСОБА_12 пропонує поїхати на вокзал, щоб з банкомату зняти кошти, що і було зроблено. Після того як ОСОБА_12 передав гроші в автомобілі, ОСОБА_10 повідомляє йому, що викличе його на допит і пояснить, що робити далі і запевняє, що все буде нормально. При цьому, ОСОБА_11 попереджає ОСОБА_12 , що вразі негативного розвитку подій він буде «не жилець».

Після їх затримання, в телефонній розмові ОСОБА_11 з матір`ю він повідомляє її про те, що його відбитків пальців не знайдуть.

Отже, всі ці докази свідчать про те, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 була попередня змова на одержання хабара.

Той факт, що 08.04.2013 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відбувалися телефонні розмови, підтверджується легалізованими матеріалами, отриманими в ході проведення оперативно-технічних заходів, які здійснювалися на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Сумської області від 05.04.2013 року.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинувачених з приводу того, що проведення оперативно-технічних заходів було здійснено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що проведення оперативно-технічних заходів здійснювалось на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Сумської області № 549-цт від 05.04.2013 року.

Крім цього, висновками прокуратури Сумської області підтверджується законність проведення оперативно-технічних та негласних слідчих дій, які проводились під час документування протиправної діяльності ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_11 на те, що фіксування судових засідань від 14.04.2015 року, 20.04.2015 року, 22.04.2015 року, 02.07.2015 року за допомогою технічних засобів проведено не в повному обсязі, не відповідають матеріалам кримінального провадження, є безпідставними.

Перевіркою, а саме, шляхом прослуховування технічних носіїв, було встановлено, що звукозапис вказаних судових засідань відповідає наявним журналам судових засідань за вказаними датами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в силу ст. 107,108 КПК України в повному обсязі фіксував судові засідання за допомогою технічних засобів про що свідчить записи на носіях інформації.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі про те, що не було фіксації судового засідання від 05.06.2015 року, то перевіркою встановлено, що з 03.06.2015 року по 18.06.2015 року в судовому засіданні було оголошено перерву.

Посилання ОСОБА_11 в апеляційній скарзі на порушення під час фіксування судового засідання від 15.05.2015 року також є необгрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в цей день в Конотопському міськрайонному суді Сумської області в режимі відеоконференції допитувався ОСОБА_12 . Цей допит проводився відповідно до вимог чинного законодавства, у відкритому судовому засіданні і ніяких порушень при здійсненні вказаного судового процесу та проведення допиту свідка ОСОБА_12 за допомогою відеоконференції в суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Отже, на думку колегії суддів, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст.412 КПК України, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

На думку колегії суддів у процесі досудового слідства та при розгляді кримінального провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення цього провадження, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, а тому доводи апеляційних скарг про однобічність досудового та судового слідства, неналежність та недостатність доказів вини обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, необхідність проведення нового судового розгляду в суді першої інстанції, постановлення виправдувального вироку відносно ОСОБА_10 або постановлення нового вироку з посиленням обвинуваченим покарання, про що зазначено в апеляційних скаргах обвинувачених, захисника та прокурора, є безпідставними.

Юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_11 за ч. 4,5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України є правильною.

Що стосується призначеного обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання, то воно не відповідає вимогам ч.2 ст.416 КПК України, в зв`язку з чим вирок суду в цій частині підлягає зміни, але не з тих підстав, про які вказує в своїй апеляційній скарзі прокурор.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26.02.2015 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.12.2014 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 був скасований у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з направленням провадження на новий судовий розгляд.

Вказаним вироком ОСОБА_10 був засуджений за ч.3 ст.368 КК України (в редакції від 07.04.2011 року) із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, тривалістю 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. На підставі ст.54 КК України його позбавлено спеціального звання «лейтенант міліції».

Цим же вироком був засуджений ОСОБА_11 за ч.ч. 4,5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України із застосування ст.69 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на два роки. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, тривалістю 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. На підставі ст.54 КК України позбавлено ОСОБА_11 спеціального звання «старший лейтенант міліції».

При новому розгляді цього кримінального провадження суд, визнавши ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (в редакції від 07.04.2011 року), призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на два роки, з конфіскацією майна, окрім житла і на підставі ст.54 КК України позбавив його спеціального звання «лейтенант міліції».

Також, при новому розгляді провадження суд, визнавши ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч.4,5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України (в редакції від 07.04.2011 року), призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на два роки, з конфіскацією майна, окрім житла і на підставі ст.54 КК України позбавив його спеціального звання «старший лейтенант міліції».

Таким чином, суд, в порушення вимог ч.2 ст.416 КПК України, за відсутності зазначених у цій нормі підстав, посилив як основне так і додаткове покарання, призначивши ОСОБА_10 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла, а ОСОБА_11 - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла, в той час, як вирок відносно них не був скасований у зв`язку з необхідністю посилення покарання, що є неприпустимим.

Під час нового розгляду кримінального провадження після скасування вироку, посилення покарання допускається тільки за умови, що вирок було скасовано за м`якістю обраного покарання або у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення.

У зв`язку з цим вирок щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині призначеного покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409,416,418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2015 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 змінити.

ОСОБА_10 визначити покарання за ч.3 ст.368 КК України (в редакції від 07.04.2011 року) із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки

Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 в період іспитового строку без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися на реєстрацію.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_10 спеціального звання «лейтенант міліції».

ОСОБА_11 визначити покарання за ч.ч.4,5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України(в редакції від 07.04.2011 року) із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 в період іспитового строку без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися на реєстрацію.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_11 спеціального звання «старший лейтенант міліції».

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_3