11-кп/775/373/2015(м)
264/4092/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ст.186 ч.2 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1) 17 червня 2009 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ст.186 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 08 вересня 2011 року на підставі ЗУ «Про амністію»;

2) 25 грудня 2012 року Володарським районним судом Донецької області за ст.296 ч.1 КК України до штрафу в сумі 1000 грн., який оплатив 09 січня 2013 року;

3) 06 травня 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі;

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 7650 грн.,

встановила:

вироком суду першої інстанції від 22.07.2015 р., ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що 02 червня 2015 року, приблизно о 16-20 годині, він знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_7 і застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, яке виразилось в утриманні рукою потерпілої за обличчя, чим заподіяв фізичний біль, відкрито викрав золотий ланцюг 585 проби вагою 9 грамів, вартістю 850 грн. за 1 грам, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на суму 7650 грн., після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22.07.2015 р. в частині призначення покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що судом неправильно призначено покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, не враховані дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини проти чужої власності, але ніяких висновків для себе не зробив.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі і просив її задовольнити, вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.07.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України в частині призначення покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутої частини покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.05.2015 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років; думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також правильність кваліфікації його дій у апеляційній скарзі прокурора не оспорюються

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, що вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання, суд першої інстанції обґрунтовано врахував у якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 щиросердне каяття у вчиненому злочині.

Проте, приймаючи рішення за апеляційними вимогами прокурора стосовно призначення обвинуваченому більш суворого покарання, колегія суддів вважає, що вони являються обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_6 покарання у мінімальних межах санкції статті Особливої частини КК України, яка передбачає покарання за вчинений злочин. Суд не врахував в повній мірі дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини проти чужої власності, але ніяких висновків для себе не зробив та, будучи засудженим 06 травня 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя до 4 років позбавлення волі, після постановленого вироку 02 червня 2015 року, тобто менш ніж через місяць, знову вчинив аналогічний тяжкий злочин, обравши в якості способу заробітку систематичне вчинення корисливих злочинів.

Вказані обставини свідчать про вперте небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення та неможливість виправлення обвинуваченого за умови призначення покарання майже в мінімальних межах санкції ч.2 ст.186 КК України, у тому числі за сукупністю вироків.

Вираховуючи наведені доводи, колегія суддів приходить до висновку, що покарання призначене судом ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст.65 КК України, вважає, що суд призначив покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.71 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та постановляє свій вирок у разі необхідності призначення більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 418 КПК України, колегія суддів

засудила:

апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_8 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутої частини покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2015 року остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбуття покарання рахувати з 11 червня 2015 року.

В іншій частині вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3