АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 666/3415/15-к Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11-кп/791/949/15 ОСОБА_1
категорія: ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
11 листопада 2015 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 вересня 2015 року,

Цим вироком ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України та призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді трьох місяців арешту;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді шести місяців арешту.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді шести місяців арешту.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_9 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою в залі суду.
Строк відбування покарання обчислюється з дня затримання з 18 вересня 2015 року.
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за злочини, вчинені ним за таких обставин.

1. ОСОБА_9 в середині липня 2014 року у денний час доби, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , умисно, керуючись корисливим мотивом, направленим на таємне заволодіння чужим майном, таємно шляхом вільного доступу викрав належні ОСОБА_10 жіночі золоті сережки у вигляді серця, на англійському замку, 585 проби, вагою 1,78 г., вартість яких відповідно до специфікації із ломбарду «Благо» складає 957,98 гривень, після чого покинув місце злочину з викраденим майном і розпорядився ним на власний розсуд.

2. Окрім того, ОСОБА_11 у другій половині липня 2014 року у денний час доби, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , умисно, керуючись корисливим мотивом, направленим на таємне заволодіння чужим майном, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав належні ОСОБА_10 , жіночі золоті сережки у вигляді гвинтових закруток із рубіном червоного кольору у формі серця в центрі, 585 проби, вагою 2,15 г., вартість яких відповідно до специфікації із ломбарду «Благо» складає 836,78 гривень, після чого покинув місце злочину з викраденим майном і розпорядився ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи доведеності своєї вини та правильності кваліфікації своїх дій, вважає вирок суду першої інстанції незаконним та посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. На думку обвинуваченого, суд першої інстанції мав би застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на шість місяців. Просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 місяців арешту. В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що призначене ОСОБА_9 судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчинені злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується дослідженими доказами та нею не оскаржуються, проте, на думку захисника, суд при вирішенні питання про призначення покарання не дотримався вимог закону, оскільки не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого. Так, ОСОБА_9 щиро розкаявся в скоєному злочині, сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий та характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання, скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Вказує, що на теперішній час завдана ним шкода, повністю відшкодована.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги з підстав викладених у них, думку прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду без зміни, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_9 , в якому останній просив пом`якшити йому покарання до трьох місяців арешту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується зібраними по справі доказами, які не оспорюються апелянтами в апеляційних скаргах.

Судом дії обвинуваченого за ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 КК України кваліфіковані правильно.

На думку колегії суддів доводи апеляційних скарг про суворість призначеного судом обвинуваченому покарання є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання покарання засудженому призначається виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_9 вид та розмір покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого з застосуванням покарання у виді арешту в межах визначених санкцією ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Покарання ОСОБА_9 за ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 КК України призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та воно є необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Прохання обвинуваченого про звільнення його від відбування покарання з випробуванням не ґрунтується на вимогах кримінального закону, оскільки відповідно до вимог ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням лише при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

До покарання у виді арешту положення ст. 75 КК України не застосовуються і даний вид покарання виконується тільки реально.

Вид покарання, призначений судом ОСОБА_9 у виді арешту є найбільш м`яким видом покарання, визначений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, а тому підстав вважати, що призначене судом покарання за своїм видом чи розміром є несправедливим і не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, - немає.

На підставі викладеного колегія суддів визнає апеляційні скарги необґрунтованими, а вирок суду таким, що має бути залишений без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)

________________ _______________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3