Комсомольський міський суд Полтавської області
08 червня 2010 року Комсомольський міський суд
в складі: головуючого судді Бутенко С.Б.
при секретарі Головко М.С.
за участю: прокурора Пожарова О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, особи без громадянства, який має неповну середню освіту, не одружений, не працює, з серпня 1991 року постійно проживає на території Російської Федерації, перебуває у цивільному шлюбі, в силу ст. 55 КК України (в редакції 1961 року) на території України не судимий, засуджений за вироком Балашихинського міського суду Московської області від 07.05.2008 р. за ст. 131 ч. 1, ст. 116 ч. 1, ст. 69 ч. 3, ст. 71 КК РФ до 4 років 2 міс. позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму,
за ст. 121 ч. 1 КК України,
12 лютого 2002 року о 00 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп’яніння, на ґрунті особистих неприязнених стосунків, що раптово виникли, біля кафе-бару «Кристал» по вул. Гірників, 18 в м. Комсомольську Полтавської області ОСОБА_2 умисно наніс потерпілому ОСОБА_3 удар ножем в область живота, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент заподіяння, у виді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням поперечно-ободочної кишки.
В судовому засіданні свою вину у вчиненні даного злочину підсудний ОСОБА_2 визнав повністю та показав суду, що 12 лютого 2002 року разом із знайомими він відпочивав в кафе-барі «Кристал», що знаходився по вул. Гірників в м. Комсомольську Полтавської області. Через відмову працівників бару поставити пісню на замовлення, у нього з потерпілим ОСОБА_3 виникла сварка. Вийшовши з приміщення кафе-бару на вулицю, маючи неприязнь до потерпілого, він витяг з кишені своєї куртки розкладний ніж, що носив при собі, та наніс ним удар в область живота ОСОБА_3, після чого з місця події зник, а наступного дня виїхав до Російської Федерації, де 20.02.2008 р. був затриманий за підозрою у вчиненні даного злочину. Про вчинене шкодує, щиро розкаюється. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, були заподіяні внаслідок його дій, ножем, що вилучено у нього працівниками міліції 12.02.2002 р., та який був предметом дослідження медико-криміналістичної експертизи.
Потерпілий ОСОБА_3 показав суду, що не має до підсудного жодних претензій, він пробачив ОСОБА_2 його вчинок та примирився із ним. До події злочину з підсудним він знайомий не був. Після полуночі 12 лютого 2002 року у кафе-барі «Кристал», де він здійснював підприємницьку діяльність, між ним та ОСОБА_2 виникла суперечка через технічну неможливість поставити замовлену пісню. Пояснивши підсудному причину, з якої замовлення не може бути виконане, він зібрався додому. Коли вийшов на вулицю до автомобіля, побачив ОСОБА_2, який наніс йому удар в область живота. Отримавши поранення у живіт, він повернувся до кафе, звідки був доставлений на стаціонар у реанімаційне відділення Комсомольської міської лікарні, де йому зробили операцію по ушиванню раневого каналу. Тяжких наслідків заподіяне йому тілесне ушкодження не потягло.
Згідно акту судово-медичного обстеження № 234 від 12.02.2002 р. та висновку експерта № 339 від 05.03.2002 р. 12 лютого 2002 р. ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження у виді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням поперечно-ободочної кишки, яке утворилось внаслідок одного удару колюче-ріжучим предметом та по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя у момент заподіяння (а.с. 19-20, 112).
Як вбачається з протоколів огляду, виявлення та вилучення від 12.02.2002 р., висновків медико-криміналістичної та судово-медичної-імунологічної експертиз № МК-103 від 15.04.2002 р. та № 146 від 22.03.2002 р., колото-різане пошкодження, що було виявлено на верхньому одязі потерпілого ОСОБА_3 в анатомічній області живота зліва по умовній центральній лінії, утворилося від дії клинка ножа, вилученого у підсудного ОСОБА_2 о 4 год. 12 лютого 2002 року (а.с. 7, 8, 114-116, 119-112).
На підставі досліджених доказів, обсяг яких за згодою учасників судового розгляду було обмежено судом у відповідності до ст. 299 КПК України, виходячи із встановлених з достатньою повнотою обставин справи суд находить доведеною вину підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину, вказаного в описовій частині вироку, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_3 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання відповідно до ст. 65 КК України.
При цьому суд враховує, що злочин проти життя та здоров’я потерпілого ОСОБА_3, який є тяжким, підсудний вчинив у стані алкогольного сп’яніння, що доводиться протоколом медичного освідування № 62 від 12 лютого 2002 року (а.с. 18) та є обставиною, яка обтяжує покарання. Разом з тим, він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, примирився з потерпілим, що суд визнає обставинами, які пом’якшують покарання. За місцем проживання та попередньої роботи ОСОБА_2 характеризується позитивно. Згідно медичного висновку ЛКК від 21.04.2010 р., результатів рентгенологічного дослідження, довідки Полтавського слідчого ізолятора та довідки Комсомольської міської лікарні він хворіє на інфільтративний туберкульоз лівої легені у фазі розсмоктування. МБТ(-) 1-А гр. тубобліку та хронічну виразкову хворобу шлунку у стадії загострення, загальнофізичну працю може виконувати з обмеженнями, примусового лікування від наркоманії та хронічного алкоголізму не потребує, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 158, 156, 157, 274, 155).
07 травня 2008 року ОСОБА_2 був засуджений Балашихинським міським судом Московської області за ст. 131 ч. 1, ст. 116 ч. 1, ст. 69 ч. 3, ст. 71 КК РФ до 4 років 2 місяців позбавлення волі, яке відбуває на території Російської Федерації з 20 лютого 2008 року.
За постановою заступника Генерального прокурора Російської Федерації від 16 вересня 2009 року ОСОБА_2 виданий строком на 3 місяці правоохоронним органам Республіки Україна для притягнення до кримінальної відповідальності за інкримінований по даній справі злочин. 24 березня 2010 року за актом прийому-передачі він був переданий від представника Управління Федеральної служби виконання покарань по Белгородській області РФ у Харківський слідчий ізолятор та в порядку ч. 4 ст. 165-2 КПК України етапований до Комсомольського міського суду під вартою. Дозвіл на затримання ОСОБА_2 та доставку його під вартою до суду для вирішення питання щодо запобіжного заходу було надано постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 березня 2008 року. З 23 квітня 2010 року за постановою Комсомольського міського суду Полтавської області по даній кримінальній справі підсудний перебуває під вартою (а.с. 179, 180).
Судимості за злочини, раніше вчинені ОСОБА_2В на території України, у відповідності до ст. 55 КК України (в редакції 1961 року) є погашеними.
Враховуючи ступінь тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу підсудного та обставини, що впливають на призначення йому покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним й достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів є передбачене санкцією статті позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи підсудного, стану його здоров’я суд вважає за можливе призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
В строк відбування покарання засудженому суд враховує час його попереднього ув’язнення відповідно до постанов Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 березня 2008 року та 23 квітня 2010 року – з моменту передачі до Харківського слідчого ізолятора 24 березня 2010 року.
Підстав щодо відрахування засудженому ОСОБА_2 строку покарання з 20 лютого 2008 року – часу його затримання за злочини, вчинені на території Російської Федерації, у відповідності до ст. 9 КПК України, ст.ст. 61, 62 Конвенції про правову допомогу та правових відносинах у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.93 р., судом не вбачається.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до ст. 81 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
ОСОБА_2 визнати винним за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі
Зарахувати у строк відбування покарання засудженим час його попереднього ув’язнення з 24 березня 2010 року.
Речові докази по справі – знищити.
Запобіжний захід засудженому до набрання виром законної сили залишити попередній – тримання під вартою.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя підпис ОСОБА_4
З оригіналом вірно. Суддя С.Б. Бутенко