Справа № 713/1416/15-к
Провадження №1-кп/713/134/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.08.2015 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 04.08.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, не одруженого, не працюючого, з освітою повною загальною середньою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 01.08.2015 року в період часу з 20.00 год. по 20.30 год., знаходячись на березі річки «Сірет» в смт. Берегомет Вижницького району, з метою викрадення чужого майна, з автомобіля марки «ВАЗ-2104» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, через відчинене вікно автомобіля, таємно викрав грошові кошти в сумі 1654,00 грн., з викраденим з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

06.08.2015 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим, яку учасники процесу під час проведення підготовчого судового засідання просили затвердити.

Відповідно до умов зазначеної угоди потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України дійшли згоди про примирення, визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, останній визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру, зазначили, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, враховуючи те, що ОСОБА_4 добровільно відшкодував завдані ОСОБА_6 збитки, щиро розкаявся, сторони угоди узгодили міру покарання ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Крім того, сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, просив затвердити угоду про примирення з потерпілим ОСОБА_6 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України. Підтвердив, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що шкода йому ОСОБА_4 відшкодована, претензій матеріального та морального характеру не має, просив затвердити укладену угоду про примирення на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України. Підтвердив, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що є законні підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , укладеної 06.08.2015 року.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд прийшов до висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені ст.471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КПК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 у повній мірі розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.185 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про примирення укладеної між ним та потерпілим ОСОБА_6 06.08.2015 року в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., який зобов`язується сплатити протягом 10 днів з дня набрання вироком чинності, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, що укладену 06.08.2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 04.08.2015 року, між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 мінімумів доходів громадян 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень) в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1