Справа № 296/5865/15-к
Вирок
Іменем України
18 лютого 2016 року Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002182 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта неповна середня, не працюючий, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, не судимий,

по обвинуваченню у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив:

23.04.2015 р. близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_5 проходив поблизу буд. АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, а саме до квартири АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 скориставшись вступами на фасаді та трубою газопроводу, яка розташована під вікном даної квартири, піднявся до вікна та переконавшись в тому, що господарі у квартирі відсутні, одягнув рукавички та за допомогою викрутки пошкодив вікно, через яке проник до приміщення квартири АДРЕСА_5 вказаного будинку. Не знайшовши у квартирі нічого цінного, ОСОБА_5 намагався залишити місце злочину, однак був затриманий працівниками міліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю і підтвердив, що дійсно 23.04.2015 р. близько 04 години ранку знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 та вирішив проникнути до однієї з квартир з метою викрадення цінного майна. По газовій трубі піднявся на другий поверх та через вікно проник до квартири, однак вчиняти крадіжку передумав. У вчиненому щиро розкаявся, прохав суворо його не карати.

Належним чином викликана в судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не прибула, направила до суду заяву, в якій прохає розглядати справу у її відсутності, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Суд не бачить перешкод до проведення судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілої з огляду на положення ст.ст. 324, 325 КПК України.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , його винуватість також стверджується зібраними по справі письмовими доказами, а саме: витягом з кримінального провадження № 00002182; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.04.2015 р.; висновком судово-криміналістичної експертизи № 478 від 27.04.2015 р.; постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.04.2015 р.; протоколом проведення слідчого експерименту від 18.04.2015 р.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як умисні дії, які виразились в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило, потерпіла не наполягає на суворості призначеного покарання, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливі в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді штрафу в межах санкції статті КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати на проведення експертизи.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 , на користь держави процесуальні витрати в сумі 736 гривень 56 коп., пов`язаних з проведенням судово-трасологічної експертизи.

Речові докази: кросівки, сумку з інструментами, які знаходяться в камері зберігання речових доказів ГУ НП в Житомирській області, після набрання вироком чинності, повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

.