АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/251/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 636/4294/13-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 16.12.2014р. стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Есхар, Чугуївського району, Харківської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:

-02.04.1998р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.45 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки та виплатою штрафу в сумі 700грн.;

-25.10.1999р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст.142 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст.43 КК України приєднана невідбута частина покарання та остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-01.08.2005р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 8 днів,

засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішені питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.

Згідно вироку, ОСОБА_8 04.09.2013р. близько 18год. 00хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки з раніше знайомим ОСОБА_9 , підґрунтям якої стали ревнощі до дій ОСОБА_9 до співмешканки ОСОБА_10 ОСОБА_11 , яка супроводжувалась обоюдним намаганням завдати один одному тілесні ушкодження, діючи по раптово виниклому наміру, спрямованому на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, дістав з кишені штанів ніж з дерев`яною ручкою та наніс ОСОБА_9 один удар ножем в область грудей, завдавши останньому тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_9 помер протягом години у той же день. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи №283-Чт/13 від 26.09.2013р. та додаткової судово-медичної експертизи №6-283-Чт/13 від 26.09.2013р. причиною смерті ОСОБА_9 стало колото-різане поранення грудної стінки, з пошкодженням навколосерцевої сумки і стінки серця, що супроводжувалось крововиливом в навколосерцеву сумку і її тампонаду.

Обвинувачений в поданій апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити судовий розгляд у суді першої інстанції. Так, ОСОБА_8 звертає увагу на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_11 давала показання під фізичним тиском. Крім того, вказує на те, що у провадженні приймав участь прокурор ОСОБА_12 , у якого не було відповідного повноваження, а судді ОСОБА_13 і ОСОБА_14 вже приймали раніше участь у розгляді даного провадження. Поряд з цим вважає, що ряд доказів отримані з порушенням чинного кримінального процесуального закону.

Захисник в поданій апеляційній скарзі вказує на аналогічні порушення зазначені в апеляції обвинуваченого, а також звертає увагу на те, що суд першої інстанції невірно оцінив досліджені у суді докази. Тому захисник просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, думку апелянтів, які підтримали подані апеляції, з`ясувавши позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав за необхідне вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Фактичні обставини справи встановлені судом в загальному порядку, на підставі досліджених у суді доказах з урахуванням того, що обвинувачений категорично заперечував свою участь у скоєному злочину (т.2 а.с.177-185).

Не дивлячись на позицію ОСОБА_8 наведену у вироку та викладену в своїх пояснення у суді апеляційної інстанції його вина, за переконанням колегії суддів доведена сукупністю наступних доказів досліджених та перевірених в ході судового розгляду.

Так, з показань допитаного у суді свідка ОСОБА_11 , вбачається що 04.09.2014р. о 15год. 00хв. до квартири, де вона проживала з ОСОБА_8 , прийшов ОСОБА_8 та повідомив, що він підрізав ОСОБА_9 , але тяжко чи ні він не знає, бо підрізав та пішов. Після чого передав їй ніж довжиною леза близько 10 см, який він завжди носив із собою, щоб зрізати гриби та колоти горіхи, і сказав, щоб вона його сховала, але де вона сховала не пам`ятає, бо була у стані сильного алкогольного сп`яніння, ніж був з плямами бурого кольору. Вона через деякий час дістала даний ніж, помила його і знов сховала. Днів через 10 вона знайшла цей ніж у столі в себе дома, і віддала матері ОСОБА_8 ОСОБА_15 , щоб та віддала працівникам міліції. Те, що вона міняла свої показання в ході розгляду справи, пов`язано з тим, що обвинувачений за допомогою СММ повідомлень погрожував їй розправою. Ті пояснення які, були нею дані в ході досудового розслідування, вона підтверджує повністю.

Свідок ОСОБА_16 у суді пояснив, що 04.09.2013р., близько 18год. 50хв., він ремонтував паркан свого домоволодіння, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_3 , і побачив якогось парубка, що був одягнутий лише у брюки та який побіг в сторону парку.

Зі свідчень ОСОБА_17 випливає, що він о 8год. 00хв., 04.09.2013р., поїхав у м. Чугуїв з метою працевлаштування на роботу і повернувся лише о 22год. 40хв. Підходячи до перехрестя вулиць Маяковського та Орджонікідзе у смт. Есхар, Чугуївського р-ну, побачив черговий автомобіль райвідділу міліції та людину, що була одягнута лише в штани, яка лежала на землі, її він не роздивився, оскільки до неї не підходив.

Наведені вище покази свідків узгоджуються між собою та не суперечать свідченням ОСОБА_15 , яка у судовому засіданні пояснила, що в цей день її син ОСОБА_8 та його співмешканка ОСОБА_11 зранку пішли з дому, а прийшли після обіду. Потім ОСОБА_11 виходила сама з дому, коли вона повернулась то з дому пішов її син, який повернувся десь біля 18год. ОСОБА_8 та його співмешканка лягли спати. Через декілька днів ОСОБА_11 віддала їй ніж.

Викладені обставини знайшли своє підтвердження і в показах свідка ОСОБА_18 , який у суді пояснив, що у його будинку за адресою: смт. Есхар, Чугуївського р-ну разом з ним проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_19 04.09.2013р. ОСОБА_19 зранку пішов на роботу, а ОСОБА_9 залишався вдома, але близько 10год. він також пішов, а близько 14год. повернувся. Оскільки він сам протягом дня вживав спиртні напої, тому точно не пам`ятає, коли ОСОБА_9 приходив, коли йшов з дому, але того дня у його будинку він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 то ОСОБА_11 в другій половині дня, після обіду розпивали спиртні напої, після чого він пішов спати, а гості залишилися. Коли вони розійшлися і що відбувалось він не бачив, а ввечері коли його розбудили працівники міліції, він побачив на підлозі плями крові.

Крім того, наведені фактичні обставини та свідчення зазначених вище осіб узгоджуються і підтверджуються наведеними у вироку доказами, що містяться в досліджених у суді документах та висновках експертів (т.2 а.с.179-182).

Доводи апелянтів проте, що протокол огляду місця події необхідно визнати недопустимим, на думку колегії суддів не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства оскільки з даного протоколу (т.3 а.с.15-19) вбачається, що вказана слідча дія була проведена у відповідності з вимогами ч.7 ст.223 КПК України, за участю власника приміщення та двох понятих (т.3 а.с.15).

Проте, особисті речі надані ОСОБА_8 (т.3 а.с.19) хоча і значаться, що видані під час протоколу огляду місця події, проте колегією суддів це сприймаються, як додаток до протоколу огляду місця події (т.3 а.с.15) про добровільну видачу речей.

Таким чином, апеляційна інстанція, приймаючи до уваги постанову слідчого від 25.09.2013р. (т.4 а.с.62-63) не вбачає підстав для визнання наданих у добровільному порядку ОСОБА_8 речей в якості недопустимих доказів.

Доводи апелянтів з приводу показань свідка ОСОБА_11 , колегія суддів вважає також необґрунтованими оскільки суд у вироку навів ті свідчення, які даний свідок надав безпосередньо у суді без будь-якого впливу. Крім того, цей свідок пояснила, що відчувала на себе тиск з боку саме ОСОБА_8 , а не співробітників міліції.

Доводи апелянтів з приводу відсутності ножа у якості речового доказу не відповідає принципу змагальності передбаченому п. 15 ч.1 ст.7 та ст.22 КПК України, а отже не можуть бути визнані обґрунтованими оскільки суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість досліджує лише ті докази на яких наполягають сторони кримінального провадження.

Як випливає із вироку (т.2 а.с.178-183) дослідженим у суді доказам суд першої інстанції дав належну оцінку у відповідності до вимог ст.ст.94, 370 КПК України обґрунтувавши відповідним чином своє рішення.

Звідси, колегія суддів вважає, що доводи апелянтів про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, а суд першої інстанції навів у вироку достатні мотиви неврахування окремих доказів відповідно до ч.3 ст.374 КПК України.

Отже, оскільки ОСОБА_8 вчинив умисне вбивства ОСОБА_9 під час сварки, тобто протиправно заподіяв смерть іншій особі то суд вірно кваліфікував ці його дії за ч.1 ст.115 КК України.

Законність участі прокурора ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні підтверджується відповідною постановою (т.2 а.с.52).

З відповіді голови суду та доданих до неї додатків випливає, що судді ОСОБА_13 і ОСОБА_14 правомірно приймали участь у розгляді даного провадження, а участь ОСОБА_1 захисником в апеляційному суді не оспорювалась так як в цій частині апелянт свою апеляцію не підтримав.

Таким чином, наведені обставини свідчать про безпідставність доводів апелянтів.

Оскільки, відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення зараховується судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то колегія суддів, враховуючи письмову думку обвинуваченого з цього приводу, вважає за необхідне врахувати це у своєму рішенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, а вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 16.12.2014р. стосовно ОСОБА_8 без змін.

Зарахувати в строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 05 вересня 2013р. по день набрання вироком законної сили тобто по 09 лютого 2015р.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засуджений в той саме строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий

Судді