Справа № 148/2126/15-к
В И Р О К

Іменем України

05 жовтня 2015 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Тульчині обвинувальний акт із угодою про примирення по кримінальному провадженню № 0000569 від 12.09.2015 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нестерварка Тульчинського району, Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, не працюючої, не судимої, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 , 03.09.2015 близько 17.00 год. в м. Тульчині, перебуваючи в магазині «Наш край», що розташований по вул. Леніна, 60, маючи умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання особистої вигоди, шляхом обману, після того, як одна з покупців магазину, яка перебувала біля платіжної каси запитала про залишений на платіжній касі смартфон, ОСОБА_4 , знаючи, що даний смартфон їй не належить, ввівши присутніх громадян в оману, що даний смартфон належить їй, підійшла до платіжної каси, де лежав вищевказаний смартфон, після чого шляхом обману, нікому не пояснюючи, поставила собі в кишеню дитячого візка даний смартфон «LENOVO A 859», який згідно висновку товарознавчої експертизи № 812 від 14.09.2015 коштує 1820 грн., в якому знаходилась СІМ карта «LIFE», вартістю 10 грн. та мікро флеш-карта ємністю 8 Гб, вартістю 63,20 грн., після чого вийшла з приміщення магазину «Наш край». Заволодівши вказаним смартфоном, який належить ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , перебуваючи на території парку «Дружба», що в м. Тульчині, вимкнула смартфон, таким чином розпорядилась ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1893,20 грн..

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману.

16.09.2015 потерпіла ОСОБА_6 з одного боку та підозрювана ОСОБА_4 з іншого боку уклали угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, яка разом з обвинувальним актом була направлена до суду.

Згідно даної угоди підозрювана та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч.1 ст.190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн..

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені їй п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ними міри та виду покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої судові витрати понесені на залучення експертів для проведення експертизи в розмірі 384 грн.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 16.09.2015 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання в виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 384,00 грн.

Речові докази: смартфон марки «LENOVO A 859», сім-карту мобільного оператора «лайф»,які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити останній; ДВД-Р диск з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: