АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/141/16 Справа № 204/7882/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь в розгляді справи у суді першої інстанції, на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року, про умовно-дострокове звільнення, постановлену щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, раніше судимого, -
за участю: прокурора - ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_6 та його звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року, на строк, який складає 1 рік 11 місяців 13 днів.
Суд, задовольнивши заяву засудженого, послався на те, що ОСОБА_6 відбув більше 2/3 строку призначеного йому покарання та зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, тому підлягає умовно-достроковому звільненню від подальшого відбування покарання.

В апеляційної скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, в задоволенні заяви ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити. В обґрунтування доводів скарги прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 не розкаюється у вчиненні злочину, за який його засуджено, оскільки заяв про відшкодування заподіяної ним шкоди до адміністрації виправної колонії не подавав, а характеристика та довідка про заохочення і стягнення засудженого не містять достатніх даних про сумлінну поведінку і ставлення до праці, якими він довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, засудженого, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, дослідивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно зі ст. 81 КК України, підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправній установі.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У правових позиціях, викладених в Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» акцентовано увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
З матеріалів провадження та особової справи слідує, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Початок строку відбування покарання 23 листопада 2011 року, кінець строку 23 листопада 2017 року.
Окрім того, з характеристики наданої Дніпропетровським слідчим ізолятором, де ОСОБА_6 відбуває покарання слідує, що засуджений за час перебування у місцях позбавлення волі характеризується добре, в 2012-2013 роках допустив 5 порушень режиму утримання, які погашені зі сплином часу, має заохочення за сумлінну працю та зразкову поведінку, дотримується встановлених правил внутрішнього розпорядку установи, працевлаштований працівником харчоблоку установи, до праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи та додержується трудової дисципліни. Також, ОСОБА_6 приймав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта», «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» та «Підготовка до звільнення», що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення, а також приймає участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, до яких ставиться відповідально, проявляє соціально-корисну активність у роботі самодіяльних організацій та залучає інших засуджених до цих організацій.
Беручи до уваги, що ОСОБА_6 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання, водночас, вивчивши дані про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчинених злочинів, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів дійшла висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення на даному етапі відбування покарання засудженим, є доцільним.
Отже, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув заяву ОСОБА_6 , дослідив необхідні матеріали провадження і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений довів своє виправлення, тому підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою та підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в розгляді справи у суді першої інстанції залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 рокущодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4