Постанова

Іменем України

Справа № 1-17/12

Провадження № 1/712/19 /15

10 листопада 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючогосудді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника адвоката - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червеневе Мукачівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого :

1) 26.03.2008 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 296 ч. 1, 76 п. 2, 76 п. 3, 76 п. 4 КК України, вид покарання обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 08.12.2009 року постановою Соснівського районного суду м. Черкаси на підставі ст. 78 п. 2 КК України відмінено звільнення від відбування покарання з іспитовим строком і направлено в місця позбавлення волі строком на 1 рік;

2) 20.09.2010 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ст. 185 ч.1, 190 ч. 2, 70 КК України, вид покарання позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці. 16.09.2011 року звільнився із Божківської виправної колонії №16 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду знаходиться кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.

ОСОБА_6 , обвинуваться в тому що він повторно, 30.09.2011 року близько 20 год. 00 хв. діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих міркувань, поблизу гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_2 , вчинив шахрайські дії відносно гр. ОСОБА_7 , під час вчинення яких заволодів майном останнього, що виразилось в тому, що він, перебуваючи за вищевказаною адресою, де побачивши ОСОБА_7 вирішив заволодіти його майном, після чого з вказаною метою попросив у останнього мобільний телефон, мотивуючи це тим, що хоче послухати музику, зобов`язавшись через деякий час його повернути та в подальшому не маючи наміру виконувати вказаного зобов`язання умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману заволодів мобільним телефоном марки «Nokia Х200», вартістю 1 065 гривень, чим завдав потерпілому матеріального збитку на вище вказану суму.

Він же, 06 листопада 2011 року близько 01.45 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_3 , під час вчинення розбійного нападу умисно наніс тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 , 1969 р. н., від яких настала смерть останнього, що виразилось в тому, що він, побачивши громадянина ОСОБА_8 , який йшов поряд з вищевказаним будинком, умисно наніс потерпілому дерев`яною палицею два удари по голові в область потилиці, чим спричинив наступні тілесні ушкодження : черепно-мозкову травму у вигляді ран на голові, крововиливів на повіках обох очей, перелому кісток носу, перелому правої виличної кістки, багатоуламкових вдавлених та лінійних переломів черепа, крововиливів під оболонки головного мозку та забою останнього, які відповідно до висновку експерта №861/22 від 23.12.2011 року виникли внаслідок неодноразової дії твердого тупого предмету ( предметів ) та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, які стали причиною смерті гр. ОСОБА_8 ; синець на правому плечі та садна на кистях носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Він же, 06.11.2011 року близько 01.45 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_3 вчинив розбійний напад із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого під час якого заволодів майном, що на праві приватної власності належить гр. ОСОБА_8 , яке виразилось в тому, що він, нанісши потерпілому дерев`яною палицею два удари по голові в область потилиці, чим спричинив наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкову травму у вигляді ран на голові, крововиливів на повіках обох очей, перелому кісток носу, перелому правої виличної кістки, багатоуламкових вдавлених та лінійних переломів черепа, крововиливів під оболонки головного мозку та забою останнього, які відповідно до висновку експерта №861/22 від 23.12.2011 року виникли внаслідок неодноразової дії твердого тупого предмету (предметів) та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, які стали причиною смерті гр. ОСОБА_8 ; синець на правому плечі та садна на кистях носять ознаки легких тілесних ушкоджень, після чого заволодів мобільним телефоном «Нокіа 5130» вартістю 800 грн. та грошовими коштами в сумі 200 грн., а всього майном на загальну суму 1000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому матеріального збитку на вищевказану суму.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених статтями 121 ч. 2, 187 ч. 4 КК України, не визнав, за статтею 190 ч. 2 КК України визнав повністю.

Захисник заявив письмове клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, з мотивів неповноти досудового розслідування, змінивши запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підсудний вказане клопотання підтримав в повному обсязі.

Потерпіла просила в задоволенні клопотанні відмовити.

Прокурор просив розглянути клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Стаття 281 КПК України (1960 року) передбачає, що повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні. Оскільки заявлене клопотання містить передбачені законом підстави для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, ряд викладених в ньому мотивів є обґрунтованим, заявлене клопо тання підлягає задоволенню.

З матеріалів справи, які були досліджені в судовому засіданні вбачається, що органами досудового слідства не було оглянуто місце події (злочину, передбаченого ч.2 ст. 121. ч.4 ст. 187 КК України), а оглянуто тільки місце моргу лікарні (т.1, а.с.17). тобто не проведені слідчо-оперативні заходи, які повинні були виконані органами досудового слідства.

Відповідно до ст.. 276 КПК України (ред..1960р.), коли данні судового слідства вказують, що підсудний вчинив ще і інший злочин, по якому обвинувачення не було йому пред`явлене, суд заклопотання прокурора, потерпілого чи його представника, не зупиняючи розгляду справи, виносить ухвалу, а суддя постанову, якими про вчинення цього злочину повідомляє прокурора. У тих випадках, коли нове обвинувачення тісно пов`язане з початковим і окремий розгляд неможливий, вся справа повертається для додаткового розслідування.

Судом встановлено, що 24.01.2012 року ОСОБА_6 остаточне обвинувачення пред`явлено лише за ст. ст. 121 ч.2, 187 ч.4 КК України (т.1 а.с. 224-226). Проте обвинувальний висновок крім ст. ст. 121 ч.2, 187 ч.4 КК України містить також і ст. 190 ч.2 КК України, обвинувачення по якій ОСОБА_6 24.01.2014 р. в кримінальній справі № не пред`являлось (т.1, а.с. 234-242), на досудовому слідстві був відсутній захисник, крім пред`явлення обвинувачення, що є грубим порушення права на захист обвинуваченого, підсудного, т.я. погіршує становище останнього.

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування вироку та інших рішень у провадженні.

Гарантіями права підозрюваного (обвинуваченого) на захист є, зокрема: презумпція невинуватості, включаючи покладання тягаря доказування на обвинувача і тлумачення сумнівів на користь підозрюваного (обвинуваченого); правило про недопустимість доказів; правило про недопустимість погіршення правового становища виправданого, засудженого; норми, що забезпечують свободу оскарження в апеляційному й касаційному порядку вироку та інших судових рішень.

Право на захист мають як підозрюваний, обвинувачений, засуджений, виправданий, так і деякі інші учасники кримінального провадження. Важливою складовою права особи на захист є забезпечення права на кваліфіковану юридичну допомогу. Воно є невід`ємним правом кожної людини і виступає органічною частиною правового положення особи в державі.

Право на юридичну допомогу знайшло своє закріплення у нормах міжнародного законодавства, що є частиною національного законодавства України: ст. 11 Загальної декларації прав людини і громадянина, ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, п.п. «с» п. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод, п. 93 Мінімальних стандартних правил поводження з в`язнями.

Право на правову допомогу це закріплене в Конституції України та в інших законодавчих актах відповідно до міжнародно-правових стандартів право кожного на одержання послуг юридичного характеру з метою забезпечення реалізації особистих (громадянських), політичних, економічних, соціальних і культурних інтересів, а також захисту прав і свобод особи. Європейський Суд з прав людини сформулював ряд положень, згідно з якими відмова затриманому в доступі до адвоката впродовж першого часу допитів у ситуації, коли праву на захист могло бути завдано непоправної шкоди (якою б не була підстава такої відмови), є несумісним із правами обвинуваченого, передбаченими п.п. «с» ч. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 8 лютого 1996 року, «Балицький проти України» від 3 листопада 2011 року, «Григор`єв проти України» від 15 травня 2012 року).
При цьому під обвинуваченням у сенсі ст. 6 Конвенції Європейський Суд з прав людини розуміє не лише офіційне повідомлення про обвинувачення, а й інші заходи, пов`язані з підозрою у вчиненні злочину, які спричиняють серйозні наслідки або істотним чином позначаються на становищі підозрюваного, тобто вважає необхідним виходити зі змістовного, а не формального розуміння обвинувачення (рішення у справі «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року; «Екле проти ФРН» від 15 липня 1982 року, «Фоті та інші проти Італії» від 10 грудня 1982 року). Саме такі підходи Європейського Суду з прав людини мають для вітчизняного правозастосовника важливе значення, оскільки за новим КПК з`явився інститут підозри, а притягнення до кримінальної відповідальності починається саме з повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути вищевказану кримінальну справу на додаткове розслідування органам досудового слідства для усунення порушень норм КПК України (ред..1960 р.), у зв`язку з тим, що органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були безпідставно не застосовані норми кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді, з причини прушення права на захист.

Як вбачається з відповіді з Черкаського СІЗО управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області № 12.3539 від 24.07.2015 року ОСОБА_6 поставлено діагноз «хронічний гастрит», знаходиться на диспансерному обліку з приводу раніше перенесеного гепатиту «С», на теперішній час стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, і дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, вину в скоєнні злочинів визнає частково, раніше судимий, перебуваючи на волі може ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Керуючись Постановою ВС України №2 від 11.02.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», ст. ст. 276, 281 КПК України( 1960 року ), суд -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника підсудного ОСОБА_6 про повернення на додаткове розслідування кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України задовольнити, в частині зміни запобіжного заходу відмовити за необгрунтовністю.

Повернути прокурору м. Черкас кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України для проведення додаткового розслідування у зв`язку з неповнотою розслідування та порушення права на захист.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 7 днів.

Головуючий :