Справа № 191/3244/15-к
Провадження № 1-кп/191/327/15
У Х В А Л А
іменем України
19 жовтня 2015 року м. Синельникове

Справа №191/3244/15-к

Провадження № 1-кп/191/327/15

У Х В А Л А
іменем України
19 жовтня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001517 від 15.08.2015 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та угоду про визнання винуватості від 10.09.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:
18.09.2015 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та угода про визнання винуватості від 10.09.2015 року, укладена між прокурором та ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після оголошення обвинувального акта та угоди про визнання винуватості зазначив, що він дійсно підписав угоду про визнання винуватості, укладення угоди було добровільним без стороннього примусу, погроз та обіцянок. Вважає, що угоду можливо затвердити. Додав, що витрати на проведення судово-хімічної експертизи у сумі 614 грн.40 коп., про які зазначено в угоді про визнання винуватості, які необхідно було відшкодувати державі, він не відшкодував через відсутність коштів.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10.09.2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .

Захисник в підготовчому судовому засіданні просила вирішити дане питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, роглянувши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, прийшов до висновку про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості з наступних підстав.

Так, згідно укладеної угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення покарання за ч.1 ст.309 КК України у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнити та призначити 100 годин громадських робіт.
Однак, згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 2 ст.75 КК України передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ч.4 ст.75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.. ст.. 468 475 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого чи цілком він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до п. 6 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223 - 1679/0/4 - 12 від 15.11.2012 року "Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод" за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, повинен прийняти одне з таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості слідує, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону, а тому суд дійшов висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити. Оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 372, 474 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0001517 від 15.08.2015 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та повернути дане кримінальне провадження прокурору Синельниківської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1

Головуючий суддя: ОСОБА_1