Справа №11-673/11 25.10.2011 25.10.2011 25.10.2011
Справа № 11-673-2011 р. Головуюча суду 1 інстанції
Категорія:ст. ст.185 ч. 2, ОСОБА_1
186 ч. 2 КК України Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Хоміка І.М.

суддів: Губи О.О., Погорєлової Г.М.

за участю прокурора Іванова А.О.

засудженого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2011 р., яким засуджено

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого 12.10.2007 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 321 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки на підставі ст.. 75 КК України, направленого для відбування призначеного покарання в порядку ст. 78 ч.2 КК України за постановою цього ж суду від 12.12.2008 р., звільненого від відбування покарання 15.11.2010 р. умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 5 днів за постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 05.11.2010 р.

за ст.185 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі, ст.186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 визначено 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Миколаєва суду від 12.10.2007 р. та остаточно засудженому призначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4,

раніше судимого:

1)07.02.2006 р. Соломянським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2 Кк України із застосуванням ст.69 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненого 23.08.2006 р. за відбуттям покарання;

2)19.01.2007 р. Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ст.186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 13.12.2010 р. за відбуттям покарання

за ст.186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

За вироком суду засуджені визнані винними у викраденні чужого майна у м. Миколаєві за таких обставин.

26.11.2010 р., приблизно о 20 год., ОСОБА_3, знаходячись в стані алкогольного спяніння на лаві біля будинку № 78 по вул. Чигрина, таємно викрав з кармана куртки ОСОБА_6, який сидів поряд з ним, мобільний телефон «Самсунг-Е1080» з сім-картою оператора мобільного звязку «Київстар», на загальну суму 300 грн., розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

20.12.2010 р., біля 20 годині, ОСОБА_3, знаходячись в стані алкогольного спяніння в квартирі АДРЕСА_1 та скориставшись тим, що власник квартири ОСОБА_7 заснув, таємно викрав його мобільний телефон «Нокіа-5800» вартістю 3100 грн., з сім-картою оператора мобільного звязку «Білайн» та диктофон «Олімпус», вартістю 1700грн., а всього на суму 6300 грн..

24.12.2010 р., біля 24 год., ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 знаходились на перехресті вулиць Севастопольської та 1-ї Слобідської з метою відкритого заволодіння чужим майном. Реалізуючи злочинний намір, діючи повторно, вони підішли до ОСОБА_4 якого ОСОБА_5 штовхнув і той упав, упустивши з рук пакет з 2-х літровою пляшкою вина. Застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, ОСОБА_3 відкрито викрав з кишені куртки ОСОБА_4 мобільний телефон «Нокіа-1208» з сім-картою оператора мобільної звязку «МТС» на загальну суму 280 грн.

25.12.2010 р., приблизно о 00 год. 20 хв., вони ж, діючи з таким же наміром, підійшли до торгівельного центру «Сільпо», розташованого по вул. Чкалова, де побачили ОСОБА_8, який йшов з мобільним телефоном у руці. ОСОБА_3 залишився осторонь, а ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_8 та вихопив з його руки мобільний телефон «Самсунг-У 800» вартістю 1200 грн. з сім-картою оператора мобільного звязку «Лайф».

27.12.2010 р., приблизно о 2 год.20 хв., вони ж, діючи з таким же наміром, підішли до буд. № 11 по вул. Садовій, де наздогнали ОСОБА_9 ОСОБА_10 схопив її сумку, яка висіла у неї на плечі. Але ОСОБА_9 вчинила опір та утримувала сумку, яку ОСОБА_5 з силою тягнув до себе, від чого потерпіла впала та почала кликати людей на допомогу. Тоді ОСОБА_5, з метою подолання опору, наніс їй удар кулаком в обличчя, застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої, та вирвав у неї сумку, в якій знаходились гроші в сумі 115 грн., мобільний телефон «SEEKWOOD» з двома сім - карти операторів мобільного звязку «Лайф» та «Київстар», а всього на суму 1465 грн.

31.12.2010 р., біля 00 год.20 хв., вони ж, діючи з таким же наміром на відкрите заволодіння чужим майном, наздогнали ОСОБА_11 біля будинку № 137 по пр. Леніна. Застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, ОСОБА_5 штовхнув в плече ОСОБА_11, який впав на коліно. Тоді ОСОБА_5 вирвав у нього з рук барсетку, вартістю 150 грн., в якій знаходились мобільний телефон «Нокіа-6230» вартістю 1000 грн. з сім-картою оператора мобільного звязку «Київстар» вартістю 50 грн. та гроші у сумі 1500 грн., а всього на суму 2700 грн.

Крім того, 07.01.2011 р., біля 00 год.30 хв., біля будинку № 78 по вул. Чкалова, ОСОБА_3, діючи повторно з метою відкритого заволодіння чужим майном, зупинив ОСОБА_12, схопивши її за одяг. Реалізуючи злочинний намір, погрожуючи насильством, вимагав передати йому її сумку, яку схопив та намагався вирвати з рук потерпілої. Побоюючись розправи, ОСОБА_12 перестала утримувати сумку, якою заволодів ОСОБА_3 та в якій знаходилися мобільний телефон «Самсунг-С5230», вартістю 1749 грн. з сим картою оператора мобільного звязку «МТС», гаманець з грошима в сумі 200 грн. Всього ОСОБА_3 відкрито заволодів майном потерпілої на суму 2429 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 посилається на несправедливість призначеного йому покарання. Зазначає, що суд не врахував повне визнання ним вини у вчиненні злочинів та що після звільнення з місць позбавлення волі встав на шлях виправлення. За змістом апеляції просить змінити вирок в бік помякшення покарання.

Апеляцій у відношенні засудженого ОСОБА_10 на вирок не подано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_3 на підтримку апеляції, думку потерпілого ОСОБА_4, який залишив на розсуд суду питання стосовно призначеного засудженому покарання, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Доведеність вини ОСОБА_3 у таємному та у відкритому викраденні чужого майна за обставин, викладених у вироку, як і кваліфікація дій засудженого за ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України, апелянтом не оспорюються.

Щодо покарання, то воно ОСОБА_3 призначено судом з додержанням вимог ст.ст. 65, 66 КК України, тобто з урахуванням вчинення ним двох злочинів (середньої тяжкості та тяжкого), даних про особу засудженого, який характеризується посередньо, помякшуючих покарання обставин щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочинів, часткового відшкодування шкоди потерпілим (шляхом повернення викраденого).

Обґрунтовано ОСОБА_3 на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2007 р. оскільки нові злочини ним вчинені протягом невідбутої частини покарання, від відбування якого засуджений був умовно-достроково звільнений постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 05.11.2010 р.

Не відповідають дійсності твердження апелянта про те, що він став на шлях виправлення після звільнення з місць позбавлення волі, оскільки перший злочин ним вчинений вже через 11 днів після звільнення.

З огляду на наведене, враховуючи також вчинення за участю ОСОБА_3 2-х епізодів крадіжок та 5-ти епізодів грабежів на протязі менш 2-х місяців, колегія суддів не знаходить підстав для помякшення засудженому покарання, яке за тяжкий злочин, передбачений ст. 186 ч. 2 КК України йому призначено в мінімальному розмірі санкції кримінального закону, а на підставі ст. 70 ч.1 КК України при визначенні покарання за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України застосований принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Помякшуюча покарання обставина, на яку посилається апелянт, судом врахована в належній мірі.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2011 р. у відношенні ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення.

Головуючий:

Судді: