АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1466/14-к Номер провадження 11-кп/786/615/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.286 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11

2015 року вересня місяця 10 дня, розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Калюжинці Срібнянського району Чернігівської області, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, інвалід ІІІ групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.286 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В.Скліфософського витрати на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в сумі 34 479, 83 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави в особі Пирятинської центральної районної лікарні витрати на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в сумі 19 441, 82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 витрати на користь держави на залучення експерта для проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №542/543 від 01.07.2014 2 460 грн. та комплексної судової експертизи відео-, звукозапису, фототехнічної, трасологічної та автотехнічної №14367/14368/117/1859 від 27.02.2015 року у розмірі 3 640, 80 грн.

За вироком суду ОСОБА_11 визнаний винним в тому, що він 31.01.2013 року, близько 17.30 год., керуючи транспортним засобом „Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 на 153 кілометрі автодороги Київ-Харків в напрямку м.Київ, перевозячи пасажирів, під час складних погодних умов, не врахував дорожньої обстановки під час вибору безпечної швидкості руху, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що призвело до втрати контрою над автомобілем та виїзду на смугу зустрічного руху, де сталось зіткнення з транспортним засобом „Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом „Шмітц, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_14 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля „Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 :

- ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді забитих ран обличчя, перелому другого пальця лівої кисті, субарахноїдального крововиливу правої скроневої ділянки головного мозку та верхньої поверхні мозочку, крововиливів в шлуночки головного мозку, перелому кісток основи черепу, перелому лівої ключиці, перелому груднини, розриву міжхребцевого зчленіння на кордоні шийного та грудного відділів хребта, розривів печінки, переломів 2-4 розривів селезінки, чисельних саден, кровопідтіків тіла, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_16 , отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран лобно-скроневої ділянки праворуч, вдавленого скалкогового перелому лобної та скроневої кісток праворуч, крововиливу під тверду мозкову оболонку лобної, скроневої, тім`яної долей лівої півкулі з розповсюдженням на передню і середню черепно-мозкові ямки зліва, крововиливів під м`яку мозкову оболонку по конвекситальній поверхні лобної, скроневої, тім`яної долей лівої півкулі, по конвекситальній поверхні лобної та скроневої долей правої півкулі розповсюдженням на базальну поверхню скроневої долі, вогнища деструкції з дрібними крововиливами в товщі лобної та скроневої долей правої півкуль, в товщі лобної, скроневої, тім`яної долей лівої півкулі, вогнища деструкції у речовині стовбуру головного мозку, крововиливів в міжхребетні м`язи 5-8-го міжреберній праворуч від середньо-пахвинній лінії до біля хребтової, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя як в момент спричинення, так і за наслідками, та від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку тяжкого ступеню та переломом основи черепу з краніолицьовою травмою, субдуральної гематомою правої потиличної ділянки, переломом верхньої щелепи по Ле-Фор 3 зі зміщенням уламків, переломом нижньої щелепи справа, полігемосинуситу, травматичного САК, застійного диску правого зорового нерву, пара-орбітальних гематом з крововиливами в білкові оболонки для очей, перелому кісток носу та травматичного шоку, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі, з урахуванням внесених змін, обвинувачений ОСОБА_11 прохає вирок суду першої інстанції щодо нього змінити та пом`якшити покарання, призначене за вироком суду. Як на підстави для пом`якшення йому покарання вказує на те, що на теперішній час він вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України визнає в повному обсязі, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є інвалідом ІІІ групи. Зазначає, що в ході досудового розслідування ним добровільно частково відшкодовано потерпілій ОСОБА_9 понесені витрати в сумі 12 000 грн., окрім того, частково відшкодовує потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завдані матеріальні та моральні збитки про що в ході апеляційного розгляду надасть відповідне підтвердження. Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , подану в його інтересах не підтримав та прохав залишити її без розгляду.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого з внесеними до неї змінами та прохали пом`якшити покарання, призначене за вироком суду першої інстанції, потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, прохали вирок суду щодо ОСОБА_11 залишити без змін, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_11 з внесеними змінами задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинуваченого, з внесеними змінами, висновки суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_11 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, категоричну думку потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо призначення обвинуваченому суворого покарання, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується виключно позитивно, є інвалідом 3-ї групи, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме часткове добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_9 .

Також судом було враховано і те, що вчинений обвинуваченим злочин хоча і є необережним, однак спричинив тяжкі наслідки у виді смерті двох осіб та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 .

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції і визначено покарання ОСОБА_11 в межах санкції частини 3 статті 286 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В принесеній апеляційній скарзі з внесеними змінами, обвинувачений, як на підстави для пом`якшення йому покарання, призначеного за вироком суду першої інстанції, вказує на повне визнання ним своєї вини та добровільне часткове відшкодування потерпілим завданих збитків.

Однак, колегія суддів не вбачає підстав для визнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому визнання ним вини. За змістом закону і відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. В даному випадку, з урахуванням позиції обвинуваченого під час судового розгляду, в ході якого він вину в скоєному не визнавав, від дачі показань відмовився, скориставшись своїм правом, закріпленим в ст.63 Конституції та, загалом, прохав його виправдати, відповідно, визнання ним вини на стадії апеляційного розгляду, яке, з огляду на позицію обвинуваченого під час апеляційного перегляду є формальним, не свідчить про його щире каяття. Відсутні підстави для визнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому і добровільне часткове відшкодування потерпілим матеріальних та моральних збитків. Так, дійсно, в ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_11 надав колегії суддів квитанції про перерахування 07.09.2015 року потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поштовим переказом по 2000 грн. кожному. Однак, з урахуванням суми витрат, понесених потерпілою ОСОБА_9 на лікування сина та визначеного судом розміру грошового відшкодування завданої потерпілим моральної шкоди, переказ потерпілим зазначеної в квитанціях грошових коштів, з урахуванням строків її виплати та одноразовість, не свідчить про бажання обвинуваченого та його намагання виправити ситуацію, що склалася.

Таким чином, підстав вважати покарання несправедливим унаслідок суворості та, відповідно, його пом`якшення, немає.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_11 без змін.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_11 скасувати.

В зв`язку з набранням чинності вироку суду, взяти ОСОБА_11 під варту негайно з зали суду. Строк покарання обраховувати з 10.09.2015 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4