Справа 688/4676/15-к
№ 1-кп/688/23/16
Вирок
Іменем України
01 лютого 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівці кримінальне провадження №0001114 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , уродженця м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, розлученого, на утриманні якого є одна неповнолітня дитина, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
встановив:
10 жовтня 2015 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , рухаючись по вул.Судилківська в м.Шепетівці, зі сторони с.Судилків Шепетівського району, на перехресті із Старокостянтинівським шосе, під час здійснення повороту ліворуч з метою подальшого руху в напрямку автовокзалу, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.1. а), 2.3 б), 2.9. а), 10.1, 11.2, 12.1, 12.3, 13.1., 13.3. ПДР України, не вибрав безпечної для руху швидкості та інтервалу, проявив неуважність, виїхав на бордюрний камінь, що позначає межі правого краю проїзної частини дороги, в результаті чого втратив керованість указаним транспортним засобом, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався назустріч.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: двохфазного розриву селезінки, яке згідно висновку судово-медичної експертизи належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя; переломів 1-9 ребер обох половин грудної клітини, які згідно висновку судово-медичної експертизи належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють тривалий розлад здоров`я; струсу головного мозку, який згідно висновку судово-медичної експертизи належить до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як таке, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я. Після скоєння ДТП ОСОБА_4 з місця пригоди зник, чим порушив п.п. 2.10. а), б), в), д), е) ПДР України.
Невиконання ОСОБА_4 вищевказаних пунктів ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наступившими наслідками.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, пред`явлені до нього цивільні позови визнав також в повному обсязі та суду показав, що 10 жовтня 2015 року близько 15 години 30 хвилин повертались із другом Неонета ОСОБА_8 в м.Шепетівку із с.Поляни Шепетівського району. Перед поверненням додому, вживали спиртні напої. В зв`язку з тим, що друг Неонета ОСОБА_8 , який користується автомобілем ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був в стані дуже сильного алкогольного сп`яніння, за кермо вказаного автомобіля вирішив сісти він, оскільки вечеріло і потрібно було повертатись додому. Будучи також в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вирушив в м.Шепетівку. Його водійський стаж понад десять років, водійське посвідчення отримав в 2002 році. На перехресті вулиць Судилківської та Старокостянтинівського шосе в м.Шепетівка, здійснюючи поворот ліворуч, здійснив наїзд на бордюрний камінь, внаслідок чого автомобіль втратив керованість. Однак, він «вирулив» та поїхав далі. Коли заїжджав у подвір`я ОСОБА_9 , їх наздогнала міліція. На їх вимогу зупинився. Від працівників міліції дізнався, що він вдарив інший автомобіль, який рухався йому назустріч. Як саме сталась дана ДТП не пам`ятає, оскільки був п`яний. В скоєному щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої. Просив суворо не карати, не позбавляти його волі, має намір працювати та відшкодовувати заподіяну шкоду. Фактичні обставини, встановлені досудовим слідством підтвердив, просив не досліджувати тих обставин, які ніким не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 10 жовтня 2015 року близько 15 години 30 хвилин їхала пасажиром у автомобілі «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням її чоловіка ОСОБА_7 , на задньому сидінні за водійським сидінням. Їхали у напрямку вул.Судилківської в м.Шепетівка. На перехресті вулиць Судилківської та Старокостянтинівського шосе в м.Шепетівка їм на зустріч вилетів автомобіль марки ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого як їй стало відомо вже пізніше. Від удару їх автомобіль розвернуло. Стверджує, що їхали із села, в багажнику автомобіля було два мішки картоплі, морква, а тому їх автомобіль лише розвернуло, в противному випадку могло б і перевернути, оскільки ОСОБА_4 здійснив сильний удар, так як швидко їхав. Удар прийшовся в ліву частину автомобіля. На передній дверці, де на водійському сидінні сидів чоловік є лише вм`ятина, а основний удар прийшовся в задню ліву дверку, за якою сиділа вона. В автомобілі на передньому сидінні був внук. Ні чоловік, ні внук тілесних ушкоджень не отримали, останній лише дуже налякався. Під час удару відчула різкий біль в районі живота. Від отриманих травм її госпіталізували у Шепетівську ЦРЛ, де відкапували оскільки виявили струс головного мозку, також у неї переломані з 1 по 9 ребро в обох половинах грудної клітки, їй зробили операцію та видалили селезінку. Стверджувала, що обвинувачений жодного разу не приходив до лікарні, не цікавився її станом здоров`я. Вона тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, затратила значну суму коштів. Крім того, вважає, що неправомірними діями ОСОБА_4 їй заподіяна моральна шкода, оскільки тривалий час відчувала, та і досі відчуває значний фізичний біль. Лише недавно закрили їй лікарняний і вона вимушена була вийти на роботу. До ДТП працювала слюсарем на ремонтному заводі, важно працювала, однак отримувала за це велику заробітну плату. В даний час через фізичний біль, буде змушена залишити високооплачувану роботу та перейти на посаду прибиральниці з мінімальною заробітною платою. Наполягала на тому, щоб обвинуваченого суворо покарали, оскільки він жодним чином не намагався навіть вибачитись перед нею. Заподіяну їй матеріальну та моральну шкоди зовсім не відшкодував. Словам обвинуваченого про відшкодування у майбутньому заподіяної шкоди не вірить, оскільки за чотири місяці жодних дій до влаштування на роботу та відшкодування шкоди ним не зроблено. З місця пригоди ОСОБА_4 зник, і лише завдяки очевидцям був знайдений. Інакше уникнув би відповідальності, оскільки не зупиняючись втік з місця пригоди. Наполягала на застосування до обвинуваченого міри покарання у виді позбавлення волі, щоб він ще когось не покалічив. Цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6879 грн. 24 коп. просила залишити без розгляду, оскільки в даний час вирішується питання про її відшкодування із страховою компанією. Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 100000 грн. підтримала в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені досудовим слідством не оспорювала, їх підтвердила, просила не досліджувати тих обставин, які ніким не оспорюються.
Фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами.
Протоколом огляду місця події з фото-таблицями до нього від 10 жовтня 2015 року, встановлено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є проїжджа асфальтобетонна частина дороги по Старокостянтинівському шосе, поблизу нерегульованого перехрестя вулиць Старокостянтинівського шосе та Судилківської в м.Шепетівці, яка знаходиться в сухому стані. Праворуч у напрямку вул.Судилківська поперек проїжджої частини розташований автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 . Біля автомобіля посередині проїжджої частини знаходяться відокремлені об`єкти у вигляді пластмасового підкрильника та ковпака з диска, а також уламки скла. З лівої сторони вказаного автомобіля у двох дверках відсутнє скло. Від початку водійської дверки до початку лівого крила видиме пошкодження у вигляді вм`ятин. На лівому задньому колесі, яке на момент огляду в спущеному стані, на диску спостерігається вм`ятина та відсутній ковпак. В середині автомобіля на сидіннях уламки скла. При огляді слідів шин, гальмування чи ознак напрямків руху транспортних засобів не виявлено. (а.п. 12-22).
Згідно висновку експерта № 441А від 09 грудня 2015 року, на момент огляду ходова частина автомобіля ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебувала в несправному стані, рульове керування перебувало в працездатному стані. Ознак, які б свідчили про несправність рульового керування даного транспортного засобу до моменту ДТП не встановлено. Несправність ходової частини заключається у пошкодженні диску та шини переднього правого колеса, за відсутності перешкод, з якими могли контактувати диск та шина переднього правого колеса автомобіля до моменту ДТП можуть носити аварійний характер, пов`язуватись із дією ударних навантажень в процесі розвитку ДТП та послідуючим рухом автомобіля з розгерметизованою шиною (а.п. 47-50).
З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 жовтня 2015 року № 48 вбачається, що ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рівень алкоголю становить 2,5 ‰ (а.п. 8).

А згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 жовтня 2015 року № 49, у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено (а.п. 10).

Висновком судово-медичної експертизи №496 від 04 листопада 2015 року встановлено, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді двохфазного розриву селезінки, яке виникло від дії тупого твердого предмета або при ударі об такий, могло виникнути внаслідок удару об виступаючу частину салону автомобіля, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння; переломи 1-9 ребер обох половин грудної клітки, які виникли від дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, могли виникнути внаслідок ударів об частини салону автомобіля, за своїм характером належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють тривалий розлад здоров`я; струс головного мозку, який міг виникнути внаслідок загального струсу тіла, відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як таке, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я (а.п. 54-55)
Враховуючи, що учасники судового розгляду визнали недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та добровільності їх позицій, суд розглянув справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України. Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, належить до тяжких злочинів.
ОСОБА_4 не судимий в силу ст. 89 КК України, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
З огляду на викладене, та враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин з необережності в стані алкогольного сп`яніння, завдану шкоду потерпілій не відшкодував, з місця пригоди зник, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства, думку потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання із застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує наявність обтяжуючої покарання обставини, а саме те, що під час ДТП ОСОБА_4 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, керував автомобілем без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та те, що потерпілій заподіяно тяжке тілесне ушкодження, після скоєння ДТП з місця пригоди зник, а тому вважає за необхідне позбавити його також права керування транспортними засобами строком на три роки.
На думку суду таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Шепетівською місцевою прокуратурою заявлено цивільний в інтересах держави в особі Шепетівської районної державної адміністрації та управління фінансів Шепетівської районної державної адміністрації до обвинуваченого про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення в сумі 8704 грн. 27 коп.
Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 03.12.1997 року), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року (далі Порядок).
Як передбачено п. 2 Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Згідно розрахунку вартості ліжко-дня перебування хворого у стаціонарі Шепетівської ЦРЛ № 205 від 16.12.2015 року, потерпіла ОСОБА_5 перебувала у травматологічному та хірургічному відділенні з 10.10.2015 року по 04.11.2015 року 25 ліжко-днів. Загальна сума затрат становить 8704 грн. 27 коп., в тому числі медикаменти 287 грн. 76 коп. Таким чином з обвинуваченого ОСОБА_4 підлагає стягненню саме така сума витрат на стаціонарне лікування потерпілої в Шепетівській ЦРЛ в сумі 8704 грн. 27 коп.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6879 грн. 24 коп. та моральної шкоди в сумі 100000 грн.
Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне залишити без розгляду, оскільки потерпіла у судовому засіданні заявила про це та просила вказаний позов в цій частині не розглядати.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану(п.9).
Враховуючи тяжкість і кількість заподіяних потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, характер кримінального правопорушення, глибину та тривалість фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей та тяжкість вимушених змін у її житті, перенесення стресу, у зв`язку із змінами її звичного способу життя, ступінь вини обвинуваченого, яким було завдано моральної шкоди, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що визначений потерпілою розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн. є обґрунтованим, а тому підлягає стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь.
На думку суду при призначенні ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, останньому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків по відбуванню покарання.
Витрати на проведення експертизи № 441А від 09.12.2015 року (для проведення експертизи технічного стану транспортного засобу) в сумі 491 грн. 04 коп. відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 127, 369-371, 373-374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту - 01 лютого 2016 року.
Цивільний позов Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шепетівської районної державної адміністрації та управління фінансів Шепетівської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на стаціонарне лікування в Шепетівській центральній районній лікарні потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_5 в сумі 8704 (вісім тисяч сімсот чотири) гривні 27 копійок на користь управління фінансів Шепетівської районної державної адміністрації для зарахування в місцевий бюджет з подальшим перерахуванням комунальному закладу Шепетівської районої ради «Шепетівська центральна районна лікарня» на рахунок р/р 7812 в ГУДКСУ в Хмельницькій області, МФО 815013, код 02004812, отримувач Шепетівська центральна районна лікарня.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 100000 (сто тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 копійки.
Речові докази: автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити останньому; автомобіль марки «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Шепетівського ВП - повернути ОСОБА_6 .
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд.
Вирок суду, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1