Справа № 206/4135/15-к
Провадження № 1-кп/206/236/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" жовтня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000998 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Після скасування вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01.07.2015 року, дане кримінальне провадження перебуває в провадженні Самарського районного суду з 31.07.2015 року.
Всі обвинувачені перебувають під вартою з грудня 2013 року січня 2014 року.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 в судовому зсіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу своїй підзахисній ОСОБА_5 , посилаючись на важкий стан здоров*я обвинуваченої, яка страждає рядом тяжких захворювань, з приводу яких їй повинно надаватись постійне медикаментозне лікування. а також посилаючись на те, що остання має стійкі соціальні зв`язк, проживає разом з донькою., Обвинувачена ОСОБА_5 клопотання захисника ОСОБА_8 підтримала, просила його задовольнити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 також просив змінити запобіжний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на те, що останній позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину , 2006 року народження та батьків похилого віку, один з яких є інвалідом, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв*язки.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 також заявили клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченному ОСОБА_4 , оскільки останній в силу ст.. 89 КК України не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину 2006 року народження, постійне місце проживання, а також має на утриманні батьків похилого віку, один з яких є інвалідом.
Прокурор просив суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки строк застосування запобіжного заходу спливає 26.10.2015 року та ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали.
Вислухавши думку учасників судового засідання , щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд приходить до наступного.
Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації та проживання, а також недоведення стороною обвинувачення ризику переховування обвинувачених від судового слідства, та впливу на свідків, речових доказів, а також постійне порушення прокурором розумності строків розгляду кримінального провадження, неодноразова неявка у судові засідання, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 , тобто змінити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш мякий цілодобовий домашній арешт.
Крім того, суд враховує, що всі обвинувачені перебувають під варотою з грудня 2013 року - січня 2014 року , проте суд не має можливості прийняти рішення щодо них, так як прокурором не виконуються покладені на нього обов*язки про забезпечення свідків, крім того, прокурором протягом тривалого часу не усунуті недоліки і фактично не висунуто обвинувачення , яке є неконкретизованим , що порушує право обвинувачених на захист., при цьому представник державного обвинувачення в судовому засіданні сам це не спростовував і наполягав на необхідності його зміни в сторону зменшення об*єму обвинувачення.
Відповідно дост.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт , забезпечить дотримання обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Строк дії ухвали про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не може перевищувати шістдесяти діб, тобто до 20 грудня 2015 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 314-316, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України,
У Х В А Л И В:
Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 грудня 2015 року включно, звільнивши його негайно з зали суду та, поклавши на нього обов`язки:
1) прибути за викликом до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за першою вимогою;
2) цілодобово не залишати місце постійного проживання - буд. АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 грудня 2015 року включно, звільнивши його негайно з зали суду та, поклавши на нього обов*язки:
1) прибути за викликом до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за першою вимогою;
2) цілодобово не залишати місце постійного проживання - буд. АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 20 грудня 2015 року включно, звільнивши її негайно з зали суду та, поклавши на неї обов*язки:
1) прибути за викликом до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за першою вимогою;
2) цілодобово не залишати місце постійного проживання - буд. АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1