Справа № 487/6906/15-к
Провадження № 1-кп/487/508/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.11.2015 року. року. Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Миколаєві питання щодо угоди про примирення в кримінальному провадженні №0004379 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Петрывка, Іванівського району Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, дітей не маючого, раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 відповідно до цивільно-правового договору від 04.08.2015р. прийнятий на посаду продавця консультанта ФОП ОСОБА_4 . В цей же день для виконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого ОСОБА_5 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення ввіренних йому коштів та товарно-матеріальних цінностей.

ОСОБА_5 , будучи матеріально відповідальною особою ФОП ОСОБА_4 , за ввірене йому майно та грошові кошти, відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність, мав в розпорядженні ваучери поповнення рахунку різних операторів мобільного зв`язку та товарно-матеріальні цінності, які він повинен був реалізувати на торгових точках ФОП ОСОБА_4 в м.Миколаєві.

Так ОСОБА_5 працюючи на посаді продавця консультанта ФОП ОСОБА_4 , 06.08.2015р. близько 07-00 години, отримав у офісі, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , ваучери поповнення рахунку різних операторів мобільного зв`язку та товарні матеріальні цінності, після чого у нього виник корисливий умисел на заволодіння чужим майном, а саме привласнення ввірених йому грошових коштів за реалізований товар.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи умисно з корисливих мотивів, знаходячись у кіоску за адресою: м.Миколаїв, на перетині вул.Крилова та Бутоми, реалізував частину товару на загальну суму 1614,00 грн., а саме: картки поповнення рахунку «Київстар» номінал 40 грн. - 5 шт. вартістю 220 грн.; картки поповнення рахунку «Київстар» номінал 100 грн. - 1 шт. вартістю 106 грн.; картки поповнення рахунку «МТС» номінал 40 грн. - 6 шт. вартістю 264 грн.; картки поповнення рахунку «МТС» номінал 100 грн. - 2 шт. вартістю 212 грн.; картки поповнення рахунку «Life» номінал 10 грн. - 5 шт. вартістю 65 грн.; картки поповнення рахунку «Life» номінал 25 грн. - 2 шт. вартістю 56 грн.; картки поповнення рахунку «Life» номінал 40 грн. - 5 шт. вартістю 220 грн.; картки поповнення рахунку «Life» номінал 50 грн. - 1 шт. вартістю 54 грн.; картки поповнення рахунку «Дикий Сад» номінал 50 грн. - 1 шт. вартістю 52 грн.; картки поповнення рахунку «Дикий Сад» номінал 80 грн. - 1 шт. вартістю 82 грн.; картки поповнення рахунку «Дикий Сад» номінал 100 грн. - 2 шт. вартістю 204 грн.; картки поповнення рахунку «Тріон» номінал 25 грн. - 1 шт. вартістю 27 грн.; картки поповнення рахунку «Інтертел» номінал 30 грн. - 1 шт. вартістю 32 грн.; стартовий пакет «Life» «вільний» в кількості 1 шт. вартістю 20 грн.

Після цього, ОСОБА_5 повернувся до офісу ФОП ОСОБА_4 , де здав залишок нереалізованого ввіреного йому товару, а грошові кошти в сумі 1614,00 гривень вилучені від реалізації ввіреного йому товару привласнив та розпорядився на власний розсуд, чим завдав збитки ФОП ОСОБА_4 на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.191 КК України, як привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірене особі.
На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про примирення, укладена «27» серпня 2015 року між ФОП ОСОБА_4 та обвинуваченим.

Потерпіла вважає, що обвинувачений за вчинене кримінальне правопорушення повинен понести покарання у виді обмеження волі строком на один рік зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком один рік.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що дійсно, як продавець ФОП ОСОБА_4 , привласнив отримані від продажу ввірених йому товарно-матеріальних цінностей гроші в сумі 1614 гривень, які витратив на власні потреби. Додав, що на данний час він повернув потерпілій привласнені кошти в сумі 1614 гривень.

Додав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст.474 КПК України, які їй були роз`яснені судом.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила свідчення обвинуваченого, додавши, що угода укладена добровільно і шкода спричинена злочином в сумі 1614 гривень відшкодована обвинуваченим.

На виконання вимог ст.474 КПК судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.
Прокурор проти затвердження угоди не заперечував.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 191 КК України, як привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірене особі.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, ОСОБА_5 вчинив злочин, віднесений до категорії середньої тяжкості, умисний та закінчений.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, відшкодування шкоди заподіяної злочином.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ФОП ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази по даному провадженню відсутні.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, стст.374, 474 475 КПК, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 27.08.2015 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0004379.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, і призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення від 27.08.2015 року покарання у виді обмеження волі строком один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

Покласти на ОСОБА_5 відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти на протязі іспитового строку орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня у його проголошення.

Суддя ОСОБА_1