У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.02.2014 Справа №607/2652/14-к

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого прокурора прокуратури м.Тернополя ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 , погодженого першим заступником прокурора м. Тернополя ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, зі слів на утриманні перебуває малолітня дитина, раніше судимого, востаннє вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 3.03.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, постановою Сихівського районного суду від 25 грудня 2012 року невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 4 дні замінений на виправні роботи, зі слів покарання відбув у грудні 2013 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

та скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 з приводу його затримання, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із першим заступником прокурора м.Тернополя ОСОБА_7 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, СВ ТМВ УМВС України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 15 січня 2015 року, про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У клопотанні зазначено, що 15 січня 2014 року в період з 8 год. 00 хв. по 14 год. 45 хв. невідома особа, перебуваючи по АДРЕСА_2 , шляхом злому серцевини замка вхідних дверей проникла в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала гроші в сумі 300 євро, 500 грн. та цифровий фотоапарат Олімпус, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4800 грн.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 3ст.184 КК України, відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.214 КПК України внесено до ЄРДР 15 січня 2014 року за №0000146.

14 лютого 2014 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст.208 КПК України.

15 лютого 2014 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме в тому, що він обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, вчиненій повторно.

Подане клопотання слідчий мотивує тим, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше неодноразово був судимий за вчинення корисливих злочинів, і також на даний час притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а також встановлено обставини, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та підтверджують наявність зазначених ризиків, зокрема те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, можливість його переховуватися від органів досудового розслідування та продовжити свою злочинну діяльність, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Окрім цього, 17 лютого 2014 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 зі скаргою на затримання підозрюваного. В обґрунтування поданої скарги зазначив про те, що в провадженні слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження за №0000146, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2014 року за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України. 14.02.2014 року слідчий СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 затримав ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України, про що складено відповідний протокол. Затримання ОСОБА_4 є незаконним, оскільки на час його затримання на 21.20 год. (як вказано у протоколі затримання), 14 лютого 2014 року, підстава передбачена п.2 ч.1 ст.208 КПК України відсутня, так як злочин у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР під за №0000146 був вчинений 15.01.2014 року, що виключає ознаку безпосередності після вчинення злочину та щойність його вчинення. ОСОБА_4 не був затриманий безпосередньо після вчинення злочину, а очевидці, ознаки на тілі, одязі чи місці події, не вказують, що підозрюваний вчинив злочин щойно. З викладених підстав просить визнати затримання 14.02.2014 року незаконним та негайно звільнити його з-під варти.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що суть підозри йому зрозуміла, своєї вини у вчиненому він не визнає та заперечує щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В нього є постійне місце проживання в м.Львові. З приводу поданої захисником скарги зазначив, що у 14 лютого 2014 року його було затримано працівниками міліції, своє затримання вважає незаконним .

В судовому засіданні захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_9 заявив про необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та з наведених підстав просив обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю проживання. Подану ним скаргу на незаконність затримання ОСОБА_4 підтримав, з підстав в ній наведених.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів, у ньому наведених, просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає наведені в ньому ризики є обґрунтованими. Щодо поданої захисником скарги на незаконність затримання вона нічого пояснити не може так як про обставини затримання вона повідомлена не була.

Слідчий СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 подане ним клопотання підтримав, з підстав в ньому наведених. Вказавши, що на його думку затримання здійснене ним є законне та проведена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. На його думку, за станом здоров`я ОСОБА_4 може утримуватись в умовах СІЗО, однак будь-якого документу з цього приводу він надати не може.

Перевіривши надані матеріали, клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, проаналізувавши подану скаргу, заслухавши підозрюваного та його захисника, доводи прокурора, пояснення слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3. ст. 185 КК України, що підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , даними протоколу огляду автомобіля ВАЗ 21099 р.н. НОМЕР_1 , спецповідомленнями НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, має постійне місце проживання у с. м.Львові, одружений , має на утриманні малолітню дитину, не працює.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик щодо того, що ОСОБА_4 у випадку незастосування до нього запобіжного заходу може ухилятися від слідства та суду, продовжувати займатися злочинною діяльністю.

Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, визначеному у клопотанні, прокурором та слідчим при його розгляді не доведено.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, його молодий вік, наявність місця проживання, відсутність відомостей про можливість його за станом здоровя утримуватися в умовах СІЗО, вважаю, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин провадження, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт цілодобово.

Окрім цього застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього певні обов`язки.

Також в судовому засіданні, під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 з приводу його затримання встановлено, що слідчий СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 під час затримання ОСОБА_4 допустив грубе порушення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на свободу та особисту недоторканність, норм Конституції України, а також не виконав вимоги чинного КПК України.

Так ст.29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.

В силу ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити дотримання прав такої людини.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, який складено 14 лютого 2014 року, ОСОБА_4 затримано цього ж дня о 21.20 год., з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

Затримання є тимчасовим запобіжним заходом, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом (ч.2 ст.176 КПК України).

Законність затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України слідчий суддя ставить під сумнів, так як зі змісту даної норми вбачається, що уповноважена особа має право без ухвали слідчого судді затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, лише у випадку, якщо безпосередньо після вчинення злочину потерпілий вказує на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

З фабули, яка внесена в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000146 від 15 січня 2015 року, не вбачається, що ОСОБА_4 щойно вчинив злочин. Відомості були внесені до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, що мало місце 15 січня 2014 року.

Всупереч вказівкам закону слідчий СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 проводить затримання ОСОБА_4 , без встановлених законом підстав, оскільки для обрання йому тимчасового запобіжного заходу у вигляді затримання підстав не було.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 здійснив незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_4 та вважає за необхідне доручити прокурору Тернопільської області провести дослідження вказаних обставин, що мали місце в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 15 січня 2015 р.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.29 Конституції України, ст.ст.177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання в Шевченківський РВ ЛМУ ГУМВС України в Львівській області (м. Львів, вул. А.Кучера, 5).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 протягом строку дії ухвали такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду в провадженні яких знаходитиметься кримінальне провадження про його підозру; носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали 00 год. 00 хв. 14 квітня 2014 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_4 - негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти.

Скаргу адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Доручити прокурору Тернопільської області провести перевірку обставин законності затримання ОСОБА_4 , яке здійснив слідчий СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0000146 від 15 січня 2015 р.

Копію ухвали для виконання негайно надіслати прокурору Тернопільської області.

Про результати перевірки фактів, викладених в ухвалі, інформувати слідчого суддю.

Ухвала в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1