Провадження № 1-кп/742/189/15
Єдиний унікальний № 742/1725/14
ВИРОК
Іменем України
28 вересня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі : головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0001808 про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої АДРЕСА_1 , громадянки України, працюючої медичної сестрою Прилуцької ЦМЛ, з середньою спеціальною освітою, розлученої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :
05 грудня 2013 року близько 15 години обвинувачена ОСОБА_7 перебуваючи в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, шляхом стиснення правою рукою за внутрішню поверхню лівого плеча, зафіксувавши кисть лівої руки потерпілої, здійснила укус основної та дистальної фаланги ІІ пальця ОСОБА_5 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синця по задньо -внутрішній поверхні лівого плеча, інфіковані укушені рани основної та дистальної фаланги ІІ пальця лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 , своєї вини у пред`явленому обвинуваченні не визнала, та дала показання суду, 05.12.2013 р. близько 15 год. вона із сином поверталися до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , за пів кварталу до помешкання вона побачила свого колишнього чоловіка ОСОБА_9 який виносив якісь пакунки до свого авто. Зайшовши до двору побачила незнайому жінку, як пояснив ОСОБА_9 останній збирався поселити її в старий будинок як квартирантів. Такі самовільні дії обурили обвинувачену, оскільки остання хоч і проживала в новому будинку АДРЕСА_2 де проживала потерпіла ОСОБА_5 із сином колишнім чоловіком ОСОБА_9 , оскільки такий належав останній на праві спільної часткової власності, і обвинувачена користувалася погребом в ньому. В цей момент з коридору будинку вийшла потерпіла ОСОБА_5 і позвала до будинку незнайому жінку, як потім з`ясувалось ОСОБА_10 . Після чого до будинку також пішли обвинувачена з сином, та колишній чоловік ОСОБА_9 . Потім перебуваючи в коридорі будинку АДРЕСА_1 , обвинувачена маючи намір зайти до погреба взяти консервацію, взяла за ручку ляди погреба щоб відкрити, але в цей час ОСОБА_9 різко поставив ногу на ляду, а потім на відмаш лодонею вдарив обвинувачену по обличчю, від чого остання втратила рівновагу, та схопила чоловіка за ліву руку , в цей момент до обвинуваченої підбігла потерпіла і почала обома руками царапати обвинувачену, якій стало боляче і вона без жодного умислу чи то укусила чи то прикусила палець потерпілої, при чому не може чітко вказати, чи хватала за руку потерпілу, але не виключила такого, що могла і схопити останню за руку. Під час інциденту до коридору вказаного будинку забігли батьки обвинуваченої ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які напевно прибігли на її крик, та розборонили всіх. Після чого їх всих ОСОБА_9 та потерпіла виштовхали з будинку. Крім того обвинувачена вказала, що працівників міліції викликала потерпіла, а потім пізніше за порадою знайомого обвинуваченої, і остання повідомила про інцидент до міліції, також зазначила, що з весни 2013 року у неї з потерпілою були неприязні стосунки. Що стосується цивільного позову заявленого потерпілою не визнає в повному обсязі. А також, оскільки має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_13 проти застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році» не заперечує та просить застосувати такий .

Зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_7 , її вина у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій, підтверджується повністю сукупністю досліджених та проаналізованих в судовому засіданні доказів .
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні дала показання суду, що 05 грудня 2013 року близько 15 години вона займалася особистими справами в будинку АДРЕСА_1 . В дообідню пору до них приїхала ОСОБА_10 разом із своєю дочкою яких вони мали намір із сином поселити в будинку як квартирантів, так як в останньому стало нестерпно жити із за постійних образ колишньої невістки ОСОБА_7 яка проживала рядом в іншому будинку. Будучи в будинку, потерпіла почула некоректні слова обвинуваченої ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_14 , яка була на подвір`ї. Щоб уберегти від образ привідкрила двері та запросила ОСОБА_14 до будинку, яка зайшла . Після чого в коридор зайшли син потерпілої ОСОБА_9 та за ним, зайшли обвинувачена з сином, а також її батьки. Перебуваючи в приміщенні коридору ОСОБА_7 зазначила, що буде ходити до даного будинку кожного дня, та почала словесно ображати та некоректно висловлюватись на адресу потерпілої. Кашпур ОСОБА_15 зрозумівши, що ОСОБА_16 та її батьків можуть заспокоїти лише працівники міліції дістав телефон, щоб зателефонувати до ОСОБА_17 , який обвинувачена вихватила з рук у нього. В цей час батько ОСОБА_16 , ОСОБА_11 наніс удар потерпілій відкритою долонею в праве око від якого вона відчула різкий біль. Після чого ОСОБА_16 почала плювати потерпілій в обличчя. Щоб уникнути попадання плюваків на обличчя потерпіла виставила ліву руку, відкривши долоню, при цьому правою рукою закривала праве око. В цей час обвинувачена схватила правою рукою за внутрішню поверхню її лівого плеча, а зубами вкусила за фалангу другого пальця, після чого потерпіла відчула різкий біль та намагалась всіма силами звільнитись від укусу. Після чого онук ОСОБА_13 почав голосно кричати, і син ОСОБА_18 після потасовки виставив обвинувачену та її батьків на подвір`я та закрив двері на замикаючий пристрій. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду . По кримінальному провадженню потерпілою заявлено цивільний позов, згідно якого внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілій завдано матеріальну шкоду, оскільки довелося звертатися до медичних закладів де лікарі призначили лікування, які вона придбала на загальну суму 94 грн. 21 коп., що підтверджується відповідними квитанціями, а також неправомірними діями ОСОБА_7 також завдано моральну шкоду, яка спричинена моральними та фізичними стражданнями, які полягають в тому, що потерпіла перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес, образу, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя, та яку вона оцінює в розмірі 15000 грн .

Свідок ОСОБА_9 колишній чоловік обвинуваченої, в судовому засіданні дав показання суду, що 05 грудня 2013 року близько 15 години він займався особистими справами на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , крім того на подвір`ї знаходилася і ОСОБА_10 сім`ю яких вони мали намір із матір`ю поселити в будинку як квартирантів, так як в останньому стало нестерпно жити із за постійних образ колишньої дружини ОСОБА_7 яка проживала рядом в іншому будинку. Після чого до подвір`я прийшла обвинувачена з сином та почала агресивно з`ясовувати стосунки, вказуючи про те, що вона тут власниця. Після чого ОСОБА_9 запросив ОСОБА_10 до будинку де вони проживали з потерпілою, де за ними в коридор зайшли обвинувачена з сином, а також її батьки. Перебуваючи в приміщенні коридору ОСОБА_9 бачучи конфліктність ситуації, оскільки обвинувачена словесно ображала як його так і некоректно висловлюватись на адресу потерпілої його матері, та розмову в підвищених тонах батьків обвинуваченої, мав намір подзвонити до міліції, але телефон обвинувачена вихватила з рук у нього. В цей час, свідок побачив, що мати свідка трималася рукою за своє око, зрозумівши, що її напевно ударив колишній тесть ОСОБА_11 , намагаючись захистити матір від нападок, став останнього відсторонювати до вхідних дверей, але почувши крик сина ОСОБА_13 свідок повернувся і побачив як обвинувачена схватила правою рукою матір за ліву руку, та зубами вкусила за палець, потім побачив, що з пальця текла кров. Після потасовки виставив обвинувачену та її батьків на подвір`я та закрив двері на замикаючий пристрій. Крім того свідок вказав, що потерпіла обвинувачену не царапала, як і він жодним чином не бив обвинувачену . Обвинувачена не проживала в даному будинку і забігла до коридору, щоб саме спровокувати сварку.

Свідок ОСОБА_19 син потерпілої, в судовому засіданні дав показання суду, що саме свідком подій які відбувалися за місцем проживання його матері ОСОБА_5 він не був, однак відразу після такого та зі слів матері про такий, возив останню до лікарні, для надання їй медичної допомоги .

Свідок ОСОБА_12 мати обвинуваченої, в судовому засіданні дала показання суду, що 05 грудня 2013 року вони з чоловіком ОСОБА_11 знаходилися у доньки ОСОБА_7 вдома у будинку АДРЕСА_1 . Вона чула, що на вулиці відбувається якась розмова між незнайомою жінкою, колишнім зятем, та донькою . Після чого побачила як в будинок АДРЕСА_1 пішли незнайома жінка, за нею ОСОБА_9 , та її донька ОСОБА_7 з сином, що насторожило свідка, так як останні були в неприязних стосунках, і остання також пішла до будинку де мешкав колишній зять з матір`ю, підходячи до вхідних дверей почула розмову на підвищених тонах, коли зайшла до коридору побачила, що ОСОБА_9 правою рукою на відмаш вдарив доньку по обличчю, від чого остання втратила рівновагу, та схопила чоловіка за руку, а другою трималася за підлогу, в цей момент до обвинуваченої підбігла потерпіла і схватила руками доньку за обличчя, під час цих подій прибіг і чоловік свідка ОСОБА_11 , який схватив зятя за куртку, коли ОСОБА_16 встала їх всих випхали з коридору на вулицю, свідок не бачила , щоб обвинувачена укусила потерпілу.

Свідок ОСОБА_20 добрий знайомий обвинуваченої, в судовому засіданні дав показання суду, що саме свідком подій які відбувалися за адресою м. Прилуки вул. Костянтинівська буд. 46, між обвинуваченою та потерпілою він не був, однак вказав, що коли близько 21 години 05 грудня 2013 року повернувся з Києва, він прийшов до обвинуваченої, яка розповіла про черговий інцидент між нею та сім`єю ОСОБА_21 , та бачив на обличчі у ОСОБА_7 синці, якій останній порекомендував звернутися до правоохоронних органів .

Згідно висновку судово-медичного експерта № 601 від 06.12.2013 року вбачається, що у ОСОБА_5 1947 року народження мали місце наступні тілесні ушкодження: інфіковані укушені рани основної та дистальної фаланги ІІ пальця лівої кисті, синець по задньо-внутрішній поверхні лівого плеча. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, по давності можуть відповідати 05 грудня 2013 року. Тілесні ушкодження у вигляді інфікованих укушених ран основної та дистальної фаланги пальця лівої кисті могли виникнути від дії зубів людини і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді синця по задньо-внурішній поверхні лівого плеча виникли від дії твердих тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути як руки так і ноги сторонньої особи і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер даних тілесних ушкоджень, останні не могли утворитись при падінні на площині. На тілі ОСОБА_5 виявлені ознаки не менше двох травматичних впливів. (т.1 а.п.82,83)

Відповідно до статті 356 КПК України, в судовому засіданні з метою роз`яснення висновку експерта, був допитаний судово - медичний експерт ОСОБА_22 , який дав детальні показання щодо роз`яснення висновку, висвітлив відповіді на питання аналогічним тим, що викладені у висновку експерта № 601 від 06.12.2013 року, крім того вказав, що він особисто 06.12.2013 року освідував потерпілу ОСОБА_5 , висновок виклав в чіткій відповідності до вимог Закону.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з ілюстративною фототаблицею до нього від 18.12.2013 року, показання потерпілої ОСОБА_5 були перевірені шляхом відтворення дій, обстановки та обставин заподіяння обвинуваченою легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій. Він проведений з дотриманням вимог ст. 240 КПК України, згідно якої слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє. Сторони не оспорили, що на час даної події кримінального правопорушення у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживала потерпіла ОСОБА_5 із своїм сином ОСОБА_9 , обвинувачена ж проживала в іншому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , потерпіла і надала згоду як співвласник. (т.1 а.п.106-113), а так доводи захисту, щодо недопустимості як доказу по провадженню даного протоколу, так як така слідча дія проведена в порушення вимог ст.240 КПК України, суд вважає не обґрунтованими, не підтвердженими, і такими що не заслуговують на увагу .

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши та проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони повністю узгоджуються між собою та викривають обвинувачену в інкримінованому їй злочині. Невизнання обвинуваченою ОСОБА_7 факту заподіяння потерпілій легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд розцінює як спробу уникнути передбаченої законом кримінальної відповідальності, та нести за це відповідне покарання, а також заплутати суд, щодо істинності даної події злочину, але така позиція обвинуваченої до вчиненого злочину спростовується дослідженими доказами в їх сукупності, зокрема: чіткими, послідовними та логічними показаннями потерпілої ОСОБА_5 які остання давала як в суді так і на досудовому слідстві не плутаючись, такі узгоджувалися між собою, не різнились, і не суперечили одні одному; показаннями самої обвинуваченої, яка вказала суду, що з весни 2013 року у неї як із колишнім чоловіком, так із потерпілою були неприязні стосунки, крім того зазначила суду «чи хватала за руку потерпілу, але не виключила такого, що могла і схопити останню за руку, що вона без умислу чи то укусила чи то прикусила палець потерпілої», показаннями свідків, зокрема ОСОБА_12 які вказували про неприязність стосунків між обвинуваченою, колишнім чоловіком та потерпілою, висновком судово медичної експертизи та показаннями експерта, протоколом слідчих дій.

Крім того суд не знаходить достовірною версію захисту про необережність заподіяння тілесних ушкоджень, оскільки така жодними доказами не підтверджується, а навпаки як вбачається з показань свідків як з боку захисту так і обвинувачення, останні вказували, що потерпіла та обвинувачена проживали в різних будинках на одному подвір`ї, дійсно між ними та зокрема і колишнім чоловіком з приводу розлучення були неприязні відносини, останні часто сварилися, і суд роблячи певний висновок про те, що обвинувачена знаючи про такі відносини, і коли ще на вулиці такий конфлікт розпочинався, свідомо знаючи про можливість його продовження пішла до будинку де проживала потерпіла та її колишній чоловік, фактично таким чином спровокувавши продовження сварки, під час якої остання і заподіяла тілесні ушкодження потерпілій, при чому суд бере до уваги вік обвинуваченої яка є особою молодого віку, та вік потерпілої, яка є особою похилого віку 1947 року народження .

Показання свідка по справі матері обвинуваченої суд не бере до уваги, та відноситься до таких критично, оскільки такі не відповідають всім обставинам кримінального провадження, а також свідок як близький родич обвинуваченої може бути заінтересований в розгляді даної справи.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаними, і її дії які виразились в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій, необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої суд визнає, вчинення злочину щодо особи похилого віку .

При обранні міри покарання ОСОБА_7 , суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, яка вчинила умисний злочин проти здоров`я особи, особу винної та її позицію до вчиненого, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно (т.1 а. п. 169,170), розлученої, маючої на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.п.225), працюючої, згідно довідки психоневрологічного відділення Прилуцької ЦМЛ на обліку у психіатра не перебуває (т.1 а. п. 168), згідно довідки Прилуцького наркологічного диспансеру на обліку не перебуває (т.1 а. п. 165), раніше не судимої (т.1 а. п. 164), і вважає за можливе призначити їй покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, однак суд вважає можливим звільнити обвинувачену від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р., оскільки обвинувачена ОСОБА_7 є особою, яка на день набрання чинності цим Законом не позбавлена батьківських прав, та має дитину якій не виповнилося 18 років, а п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено, «Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, ОСОБА_7 же вчинила злочин який відноситься відповідно до ст.12 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості, та за відсутності підстав до кого амністія не застосовується передбачених ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» , а тому на ОСОБА_7 поширюється п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про амністію у 2014 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

По справі потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої 15000 грн. моральної шкоди та 94 грн. 21 коп. матеріальної шкоди від протиправних дій останньої, який потерпіла підтримала в повному обсязі. Відповідно до ст. ст.23,1167,1168 ЦК України та керуючись роз`ясненнями Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг страждань яких зазнала потерпіла внаслідок злочинних дій обвинуваченої, і вважає необхідним частково задовольнити позов в частині стягнення з обвинуваченої моральної шкоди, а саме стягнути в користь потерпілої з ОСОБА_7 2000 грн. моральної шкоди. Цивільний позов в частині стягнення матеріальних збитків з обвинуваченої завданих заподіянням тілесних ушкоджень потерпілій, відповідно до ст.1166,1195 ЦК України підлягає до задоволення на суму витрачених потерпілою коштів на придбання медикаментів, а саме 94 грн.21 коп. (т.1а.п.54-56)

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні .

На підставі п. «в» ст.1,14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р., ст.ст.85,86 КК України, керуючись ст. ст. 370-371, 374,395 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. в дохід держави.
На підставі п. «в» ст.1,14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р., звільнити засуджену ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 2000 грн. в відшкодування моральної шкоди .

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 94 грн.21 коп. в відшкодування матеріальної шкоди .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку, в разі не оскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили .

Копію вироку негайно вручити засудженій, прокурору, захиснику, потерпілій, представнику.

Суддя ОСОБА_23