печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001524 від 24.11.2014р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, холостого, не працюючого, не судимого, який проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч.1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадження Печерського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч.1 ст. 366 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за необхідне призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України, за відсутності підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Потерпілі за матеріалами кримінального провадження не значаться.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та просили його повернути прокурору. Зазначили, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, які передбачені ст. 291 КПК України та вказали про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту і додатків до нього, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32 , 33 КПК України, в тому числі й з огляду на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30.06.2015р.

Підстав для закриття кримінального провадження , передбачених п.п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, немає.

Угода в даному кримінальному провадженні станом на день проведення підготовчого судового засідання, не укладалась.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України надходження до суду обвинувального акту є підставою для проведення підготовчого судового засідання, яке є стадією кримінального процесу, на якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, або повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

В направленому на адресу суду обвинувальному акті, складеному слідчим ОСОБА_6 та затвердженому прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 22.05.2015р., означених вимог закону не дотримано з огляду на наступне.

Так, правова кваліфікація дій обвинуваченого визначена за ч. 1 ст. 366 КК України, проте ст. 366 КК України змінювалась та викладалась в редакціях згідно із Законами: № 1508-VI від 11.06.2009; № 2808-VI від 21.12.2010; № 3207-VI від 07.04.2011; № 222-VII від 18.04.2013, № 1261-VII від 13.05.2014. Отже посилання в обвинувальному акті на норму Закону без визначення редакції, з урахуванням положень ст. 5 КК України, є некоректним та не відповідає вимогам ст. 291 КК України.

Крім того, зміст формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 зводиться виключно до обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, між тим, останній обвинувачується також і за ст. 340 КК України, об`єктивна сторона якого в направленому на адресу суду обвинувальному акті не розкрита.

А саме, не зазначено яким чином, де, коли і в який спосіб, обвинувачений вчинив незаконне перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій. В обвинувальному акті не вказано, в чому саме обвинувачується ОСОБА_5 , тобто, чи в незаконному перешкоджанні організації зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій чи у їх проведенні, а також не конкретизовано вид мирного зібрання, в незаконному перешкоджанні організації чи-то проведенні якого він обвинувачується, оскільки кожен із таких видів мирного зібрання має свої особливості проведення та ознаки.

Так, збори - це зібрання у певному місці обмеженого кола осіб, об`єднаних спільними інтересами, ідеями тощо, з метою розгляду чи вирішення певних питань.

Мітинг - масове зібрання людей для публічного обговорення політичних чи інших невідкладних питань соціального, економічного характеру, висловлення ставлення до дій органів державної влади, місцевого самоврядування, окремих службових осіб і організацій, певних подій суспільно-політичного життя.

Вуличні походи - організований масовий рух людей по вулицях (по пішохідній або проїзній частині) з метою демонстрування певного громадсько-політичного настрою, висловлення солідарності, протесту або незгоди з чим-небудь.

Демонстрація - масовий рух великої кількості людей для публічного висловлення суспільно-політичних, релігійних та інших настроїв (солідарності, протесту тощо) з використанням плакатів, транспарантів та інших засобів наочної агітації.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 , будучи службовою особою, з метою незаконного перешкоджання організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, склав завідомо неправдивий офіційний документ рапорт на ім`я командира полку ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 про невиконання водіями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу, що стало підставою для складання відносно цих осіб протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

При цьому в обвинувальному акті не відображено, хто з перелічених осіб, де і коли організовував або проводив збори, мітинги, вуличні заходи чи демонстрації (або збір, мітинг, вуличний захід чи демонстрацію) і які конкретно дії, направлені на перешкоджання організації чи проведенню вказаних заходів, вчинив обвинувачений по відношенню до кожної особи.

Отже, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не містить повного викладення фактичних обставин кримінального провадження за ст. 340 КК України.

Вказані обставини, грубо порушують положення ч. 3 ст. 6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Крім того, відповідно до ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

За вимогами ст.ст. 277, 291 КПК України обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення, і в ході співставлення яких з ознаками кваліфікації слідчому належить керуватися кримінальним законом, який характеризує об`єктивну сторону конкретного кримінального правопорушення.

Поряд з наведеним, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 291 КПК України обов`язковим реквізитом обвинувального акту є зазначення анкетних відомостей кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

За даними Реєстру (розділ 1 п.п. 22-25) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 значаться допитаними у кримінальному провадженні в якості свідків. Між тим, саме відносно них за обвинувальним актом ОСОБА_5 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 340 КК України.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Обвинувачення за ст. 340 КК України ОСОБА_5 викладено таким чином, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 неправомірними діями обвинуваченого заподіяно шкоди, але розмір та вид шкоди в обвинувальному акті відносно цих осіб не зазначений, вони допитані за матеріалами кримінального провадження в якості свідків, та Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про те, чи подавались цими особами заяви про вчинення відносно них кримінального правопорушення з приводу складання відносно них обвинуваченим протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП та притягнення їх до адміністративної відповідальності, з приводу чого суду на стадії підготовчого судового засідання неможливо правильно встановити їх процесуальний статус свідка чи потерпілого та визначитися в їх процесуальних правах.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Відсутність в обвинувальному акті відомостей про те, чи завдана неправомірними діями обвинуваченого шкода переліченим особам, є порушенням вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, які необхідно дотримуватися при складенні обвинувального акту у кримінальному провадженні.

Зазначене тягне за собою порушення вимог ст. 2 КПК України, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного, та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім цього, відповідно до ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту та повинен відповідати положенням ст. 109 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування, який є засобом фіксації дій і рішень, які фігурували у кримінальному провадженні і які по суті обґрунтовують собою висновки слідчого, викладені в обвинувальному акті, додається до обвинувального акту та разом з ним направляється до суду для вирішення питання про початок судового розгляду.

Тобто, закон визначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту, без наявності якого неможливе ініціювання слідчим та прокурором процесу судового розгляду, оскільки сам по собі обвинувальний акт не спричиняє жодних правих наслідків.

Тому наявність недоліків в реєстрі матеріалів досудового розслідування свідчить про наявність недоліків складової частини обвинувального акту, не усунувши яких неможливо успішно перейти від стадії досудового розслідування до судового розгляду та прийняти законне рішення у кримінальному провадженні.

Як вбачається з долученого до обвинувального акту, вказаний документ складено та затверджено в кримінальному провадженні за № 0001524 від 24.11.2014р., однак згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування, долученому до даного обвинувального акту жодних даних про внесення відомостей до ЄРДР за № 0001524 від 24.11.2014р. немає. Також не зазначені відомості стосовно виділення зазначеного кримінального провадження з кримінального провадження № 0000046 від 25.02.2014р., про що вказано у вступній частині обвинувального акту, не зазначені відомості щодо надання доручення на проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, призначення групи прокурорів, групи слідчих, які дії в ньому проводилось, що вказує на невідповідність реєстру вимогам ст. 109 КПК України.

Частина 4 ст. 291 КПК України містить імперативну вказівку на перелік додатків до обвинувального акту, серед яких не має Списку осіб, яких необхідне викликати в судове засідання, який долучений до обвинувального акту стороною обвинувачення на а.с. 24, що є неприпустимим.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд в підготовчому судовому засіданні вправі повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам закону.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України та вважає за доцільне повернутий обвинувальний акт прокурору.

Керуючись ст. ст. 290, 291, 293, 314, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001524 від 24.11.2014р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч.1 ст. 366 КК України, повернути прокурору міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1