Справа № 379/1477/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/51/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 14.01.2016

УХВАЛА
Іменем України
14 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

секретаря судового засідання ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000389 за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 на вирок Таращанського районного суду Київської області від 06.11.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, працюючого ТОВ "ВО Богуслав граніт", проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Таращанського районного суду Київської області від 04.03.2015 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування з випробуванням терміном 1 рік, із застосуванням ст. 94 КК України, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71,72 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Таращанського районного суду від 04.03.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 94 КК України застосовано до ОСОБА_8 примусові міри медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у психіатра за місцем відбування покарання.

Вирішене питання речових доказів та судових витрат.

Колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 15.09.2015 року близько 15:00 години, проходячи біля території колишнього Лучанського колгоспу, що розташований по вул. Колгоспній, 1 в с. Лука Таращанського району Київської області та виявивши на польовій дорозі кущ дикорослої рослини коноплі зірвав з неї верхівки з листочками, чим здійснив незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс. В подальшому, зазначені рослини коноплі приніс до місця свого проживання на АДРЕСА_1 , де руками подрібнив їх та поклав до паперового згортку, після чого виніс на вулицю з метою висушити, чим здійснив виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу.

16.09.2015 року, близько 12 години 00 хвилин під час огляду господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками міліції, в кімнаті будинку було виявлено та вилучено: особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 5,91 г., який ОСОБА_8 незаконно придбав, виготовив та зберігав для власних потреб, без мети збуту та саморобний пристрій для куріння канабісу, який складається з двох частин пляшок із полімерного матеріалу.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність змінити та визнати ОСОБА_8 винним за ч.2 ст. 309 КК України, призначивши йому покарання 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за вказаним вироком, невідбутого покарання за вироком Таращанського районного суду від 04.03.2015 року остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст..94 КК України застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд в порушення вимог ст.. 71 КК України, обравши при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 принцип часткового приєднання до покарання, призначеного новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, фактично приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком у виді 1 року позбавлення волі повністю.

Крім того, судом не були застосовані до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру, які передбачені ст..94 КК України та необхідність призначення яких визначено висновком судово-психіатричної експертизи, а помилково застосував до ОСОБА_8 примусове амбулаторне лікування у психіатра за місцем відбування покарання, що фактично є застосуванням ст. 96 КК України за відсутності в матеріалах кримінального провадження відомостей, що хвороба обвинуваченого становить небезпеку для інших.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка апеляційну скаргу в частині зміни та призначення остаточного покарання ОСОБА_8 підтримує частково, так як вважає, що за наведених обставин при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю вироків слід застосувати принцип часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком і відповідно покарання має бути меншим, ніж визначене судом першої інстанції, а в частині застосування до ОСОБА_8 ст.. 94 КК України примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримує повністю; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які визнають апеляційну скаргу частково та не заперечують щодо висловлених доводів прокурора в суді апеляційної інстанції в частині остаточного призначення покарання, щодо застосування ст..94 КК України покладаються на розсуд суду так як ОСОБА_8 вже надається амбулаторна психіатрична допомога, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у його вчиненні та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України ніким не оспорюється, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.404 КПК України проводить перевірку вироку лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 був засуджений вироком Таращанського районного суду від 04.03.2015 року за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України останній був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Нове кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинив під час іспитового строку вищезазначеного вироку та був засуджений за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Тому суд, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків вірно застосував ст..71 КК України та обрав принцип часткового приєднання до покарання призначеного новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, однак припустився помилки, при визначенні розміру остаточного покарання за сукупністю вироків, приєднавши при цьому не частину, а повністю невідбуте покарання за попереднім вироком у виді 1 року позбавлення волі.
Одночасно при призначенні покарання ОСОБА_8 до нього на підставі ст.. 94 КК України були застосовані примусові міри медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у психіатра за місцем відбування покарання.
Відповідно до ст..94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічного хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

- надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

- госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

- госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

- госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно даних висновку судово-психіатричної експертизи № 427 від 23.09.2015 року ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій і на час проведення психіатричного дослідження страждав і страждає на психічне захворювання шизофренію, стан ремісії і міг, але не повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на вичерпний перелік видів примусових заходів медичного характеру передбачених ст..94 КК України і призначив по суті ОСОБА_8 не примусовий захід медичного характеру, який зазначений у висновку судово- психіатричної експертизи, а примусове амбулаторне лікування у психіатра, що відповідає змісту ст.. 96 КК України.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст.. 367 КПК України неправильне застосування кримінального закону є однією з підстав для зміни чи скасування вироку при розгляді справи в апеляційному суді, з урахуванням чого, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків та в частині застосування до нього ст..94 КК україни слід змінити.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального провадження, обставину, що обтяжує його покарання рецидив злочинівособу ОСОБА_8 , який страждає на психічне захворювання та потребує амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, його стан здоров`я, та погоджуючись із обраним судом першої інстанції принципом призначення остаточного покарання на підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Таращанського районного суду від 04.03.2015 року колегія суддів приходить до висновку про призначення остаточного покарання ОСОБА_8 у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Крім того, з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого та висновку судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_8 до останнього слід застосувати на підставі ст.. 94 КК України примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Зважаючи на те, що ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили з 06.11.15р. по 14.01.16р. знаходився в СІЗО, то даний строк на підставі ч.5 ст.. 72 КК України йому слід зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Таращанського районного суду Київської області від 06.11.2015 року в частині призначення остаточного покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків та в частині застосування ст..94 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим на підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Таращанського районного суду від 04.03.2015 року і остаточно призначити йому покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 06.11.2015р. по 14.01.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст.94 КК України застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбуття покарання.
В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, що тримаються під вартою в той же строк з моменту отримання ними копії ухвали

Судді: ___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .