Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/531/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.11.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області у кримінальному провадженні № 0000744 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

24.04.1998 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання на 2 роки та штрафом 680 грн.;

16.09.1998 року Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч.ч. 2,3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст.ст. 42,43 КК України 1960 року до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

14.03.2001року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.ч. 2,3 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 140, ст.ст. 42, 43 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі;

31.10.2007 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого 19.07.2014 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16 грудня 2014 року близько 21.00 години, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження відносно якої виділене в окреме провадження, проникли до погребу потерпілої ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , звідки викрали 60 кг., картоплі вартістю 5 грн. за один кілограм на загальну суму 300 грн., три банки малинового варення ємністю 750 грам, вартістю 35 грн. за банку, на загальну суму 105 грн. З викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на загальну суму 405 грн.

Крім того, 29.01.2015 року близько 22.00 години ОСОБА_8 , з приміщення літньої кухні потерпілої ОСОБА_10 в АДРЕСА_3 , викрав тушку качки вагою 3 кг, вартістю 130 грн. З викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 , матеріальної шкоди на загальну суму 130 грн.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильності юридичної кваліфікації дій останнього, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незаконному застосуванні стосовно ОСОБА_8 ст. 75 КК України.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що судом першої інстанції при призначені умовного покарання обвинуваченому зазначено, що ОСОБА_8 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Проте не в повній мірі враховано, що вчинені обвинуваченим злочини, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких. Крім того, не надано належної оцінки особі обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, за які відбував покарання у виді реального позбавлення волі, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив ряд умисних тяжких корисливих злочинів.

Провівши під час апеляційного розгляду справи судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого та дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, заслухавши в дебатах прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просив вирок суду першої інстанції скасувати, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували стосовно задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ніким із учасників судового процесу не оспорюється доведеність вини ОСОБА_8 та юридична кваліфікація дій останнього, колегія суддів не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, вважає вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведеною, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення - правильною.

Відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України регламентовано, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, відповідно вимог ст. 65 КК України врахував, що обвинувачений вчинив тяжкі злочини, за місцем проживання характеризується посередньо, визнав обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і призначив покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України з встановленням іспитового строку.

Однак колегія суддів дійшла висновку, що судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням вимог ст. 75 КК України не було враховано, що він як особа суспільно-корисною працею не займається та немає самостійних доходів для існування, постійного місця проживання не має, раніше 4 рази був засуджений за вчинення злочинів проти власності в тому числі за тяжкі та особливо тяжкий злочини. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив, маючи не зняті та не погашені судимості у встановленому законом порядку знову майже через 5 місяців вчиняє ряд тяжких злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, колегія суддів також враховує, що обвинувачений на неодноразові виклики для розгляду справи в апеляційний суд не з`являвся, поважні причини неявки не повідомляв у зв`язку з чим 15.07.2015 року був оголошений в розшук, що з урахуванням вищенаведеного дає додаткові підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 не має наміру ставати на шлях виправлення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, застосування судом першої інстанції стосовно ОСОБА_8 покарання з іспитовим строком не відповідає загальній меті покарання, яка, згідно із положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, полягає у виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, а тому, з урахуванням вказаних обставин вважає, що застосування стосовно ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України є неприпустимим, та не відповідає висновкам суду першої інстанції з цього приводу.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені під час судового слідства докази по справі, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, при призначенні йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо його розміру, проте висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та застосування положень ст. 75 КК України є неправильним.

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, вищезазначені дані про особу обвинуваченого вважає за необхідне апеляцію прокурора задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області задовольнити.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки.

В решті вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 10 вересня 2015 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 перебування під вартою з 05.02.2015 року по 25.03.2015 року.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2