Справа № 1-12/2010
Номер провадження 1-12/2010
ВИРОК

іменем України

29 жовтня 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

при секретарі Рибію Ю.Л.,

з участю прокурора Колягіна О.В., Коваленко Т.М.,

потерпілого ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2,

його захисника-адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, інваліда другої групи, одруженого, військовонезобовязаного, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно ст. 55 КК України 1960 року, ст. 89 КК України 2001 року не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 у період з 12 по 16 квітня 2006 року, перебуваючи в м. Бориславі Львівської області, та 16 квітня 2006 року, знаходячись в м. Трускавці Львівської області, за попередньою змовою з невстановленою особою, з корисливих мотивів, під погрозою неповернення автомобіля марки ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_1 та був викрадений у ніч з 11 на 12 квітня 2006 року невстановленими особами, неодноразово телефонував ОСОБА_1 і вимагав під приводом повернення автомобіля гроші в сумі 1 500 доларів США.

ОСОБА_1, сприймаючи дані погрози, як реальні, 16 квітня 2006 року о 23 годині 30 хвилин в с. Ясениця Турківського району Львівської області, біля вхідних дверей будинку, в якому він проживає, передав невстановленій особі гроші в сумі 1 300 доларів США, що згідно курсу НБУ становило на той час 6 565 грн., а ОСОБА_2 із невстановленою особою у той час знаходився біля автозупинки у цьому ж селі, де його зустрів ОСОБА_1, котрий вийшов з будинку в пошуках автомобіля і там ОСОБА_2, переконавшись, що той передав гроші, запевнив його, що автомобіль буде повернуто.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 винуватим себе визнав частково і показав, що гроші у ОСОБА_1 за повернення автомобіля він не вимагав, а тільки на прохання свого знайомого декілька разів телефонував ОСОБА_1, щоб той повернув гроші і думав, що ОСОБА_1 має борг перед його знайомим. 16 квітня 2006 року він до ОСОБА_1 у с. Ясениця Турківського району за грішми не приїжджав і його не зустрічав.

Крім часткового визнання ОСОБА_2 своєї вини його винуватість у вимаганні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ґрунтується наступними доказами.

Показаннями потерпілого про те, що у ніч з 10 на 11 квітня 2006 року було викрадено його автомобіль марки ВАЗ-21093, який знаходився у гаражі лікарні в с. Ясениця Турківського району. 12 квітня 2006 року о 16 год. 30 хв. на його домашній телефон зателефонував незнайомий йому чоловік і став вимагати за повернення автомобіля гроші в сумі 1 500 доларів США. Він, ОСОБА_1, відповів, що поїде до брата і позичить гроші. 14 квітня 2006 року о 16 год. 20 хв. до нього на домашній телефон знову зателефонував той самий чоловік і запитав чи є вже гроші, на що він відповів, що грошей ще немає. На наступний день телефонував цей же чоловік і запитав чи є гроші, на що він пояснив, що є частина грошей і тоді незнайомий дорікнув йому, що він, ОСОБА_1, не бажає повернення свого автомобіля. 16 квітня 2006 року, приблизно о 23 год. 30 хв. у двері його будинку постукали і коли він вийшов, то побачив незнайомого хлопця віком 19-20 років, котрий заявив, що він з приводу автомашини та передав йому документи, які знаходилися в автомобілі, що був викрадений. Тоді він віддав цьому хлопцеві гроші в сумі 1 300 доларів США і той зник у темряві. Через деякий час він, ОСОБА_1, вийшов з будинку і пішов у напрямку автозупинки, де збоку стояли дві особи. Один із них був ОСОБА_2, котрий став випитувати чи передані гроші та, отримавши ствердну відповідь, запевнив, що автомобіль буде повернуто, після чого він, ОСОБА_1, пішов додому. Наступні два дні та ж особа телефонувала, що автомобіль буде повернуто, але ця обіцянка не була виконана і на зв»язок ним більше ніхто не виходив, а тому він звернувся із заявою в міліцію.

30 грудня 2006 року його викликали у Бориславський міський відділ міліції, де працівник цього відділу показав йому альбом з фотознімками, серед яких на одному був зображений ОСОБА_2, котрого він впізнав, як особу, з якою мав розмову 16 квітня 2006 року біля автозупинки в с. Ясениця щодо повернення автомобіля. Через деякий час слідчий провів впізнання за фотознімками та осіб, під час яких він також впізнав ОСОБА_2 Ствердив, що ОСОБА_2 він впізнав по голосу, як особу, котра вела з ним 12-16 квітня 2006 року телефонні розмови щодо вимагання грошей за повернення викраденого автомобіля.

Показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що у Бориславському МВ ГУ МВС України у Львівській області вони займалися розкриттям злочинів щодо незаконного заволодіння транспортними засобами та вимагання грошей за їх повернення, під час якого у цих злочинах був запідозрений ОСОБА_2 і були проведені обшуки за місцем його проживання та за місцем проживання його батька. Під час обшуків були виявлені та вилучені мобільні телефони та документи до них. Із роздруківок телефонних дзвінків було встановлено, що на домашній телефон ОСОБА_1 здійснювалися дзвінки за допомогою картки, яка активовувалася у телефонах, які були вилучені під час обшуку та за допомогою якої ОСОБА_2 телефонував своїм знайомим. Свідок ОСОБА_4 також показав, що ця картка використовувалася під час телефонних розмов із матір»ю та сестрою дружини ОСОБА_2, які знаходяться в Італії.

Свідок ОСОБА_7 показав, що у грудні 2006 року потерпілий ОСОБА_1 під час огляду альбому з фотознімками осіб, які були раніше судимі, впізнав ОСОБА_2, як особу котра приїжджала до нього в село за грішми за повернення автомобіля.

Із постанови про порушення кримінальної справи відомо, що у ніч з 10 на 11 квітня 2006 року невідомі особи із гаража в с. Ясениця Турківського району незаконно заволоділи автомобілем марки ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_1 та документами, які знаходилися в цьому автомобілі (т. 1 а.с. 1).

Із роздруківок дзвінків абонентів, ІМЕІ телефонів та повідомлення ЦЕЗ № 5 в м. Турка ВАТ «Укртелеком» вбачається, що абонентом номера 3-94-15 є Ясеницька лікарня, на який були здійснені дзвінки із номера 91, а саме: 12.04.2006 о 12:53:36 та з 18:45:24 до 20:41:20 чотири дзвінки з м. Борислава, 16.04.2006 о 12:53:36 з м. Борислава та о 18:53:51 з м. Трускавця, а також 17.04.2006 о 21:46:20 з м. Борислава. Також картка із номером 91 активовувалася у телефонах, які були вилучені під час обшуку у дружини ОСОБА_2- ОСОБА_8 та його батька ОСОБА_9 та документах на телефони, які тожі ж були вилучені (т. 1 а.с. 149, 152, 200-204, т. 3 а.с. 48).

Отже, суд відхиляє показання ОСОБА_2 у тій частині, що він не вчиняв вимагання грошей у ОСОБА_1 та не усвідомлював, що здійснюває дане вимагання за повернення автомобіля, а також про те, що він за грішми за повернення автомобіля до ОСОБА_1 не приїжджав.

У звязку з тим, що ОСОБА_2 вчинив вимогу передачі чужого майна з погрозою неповернення викраденого майна потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 189 КК України.

Із предявленого ОСОБА_2 обвинувачення необхідно виключити такі кваліфікуючі ознаки як вимагання чужого майна повторно та що завдало значної шкоди потерпілому, так як заподіяння внаслідок вимагання матеріальної шкоди на суму 6 565 грн. станом на квітень 2006 року не є значною матеріальною шкодою із урахуванням Закону України «Про податок із доходів фізичних осіб» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», а судимість за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року ОСОБА_2 за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 6 травня 1994 року погашена на підставі ст. 55 КК України 1960 року.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 злочину, особу винного та обставини, що помякшують його покарання.

ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочини.

За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно, є інвалідом другої групи, має на утриманні неповнолітню дитину.

ОСОБА_2 з 11 січня 2007 року по 29 жовтня 2008 року перебував під вартою, після звільнення з під варти правопорушень не допускав.

Помякшуюча його покарання обставина часткове визнання своєї вини та щире каяття.

Також із предявленого ОСОБА_2 обвинувачення необхідно виключити такі обтяжуючі його покарання обставини, як вчинення злочину повторно та вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, так як такі дії є кваліфікуючим ознаками злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_2

Ураховуючи наведене і те, що ОСОБА_2 призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без відбування покарання і тому є підстави звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України і призначити покарання - позбавлення волі на строк чотири роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Установити ОСОБА_2 іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обовязки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з»являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення вироку.

Суддя