Апеляційний суд Херсонської області
Справа №11а-1487/2010 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук Т.М.
Категорія ст.185 ч. 2 КК України Доповідач: Гемма Ю.М.
УХВАЛА

іменем України

30 листопада 2010 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Бугрименка В.Г.,

суддів Гемми Ю.М., Чупини С.П.,

з участю прокурора Литвиненка О.О. засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2010 року, -

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше судимий:

18.06.2002 року за ст. ст.86 ч.2, 142 ч,2 КК України в редакції 1960 року на 6 років позбавлення волі, звільнений 30.11.2007 року за відбуттям строку покарання;

засуджений за ст. 185 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов'язків: не виїжджати на межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально- виконавчу інспекцію.

Міра запобіжного заходу змінено із тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Вирішено питання про судові витрати та про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він у ніч з 08 на 09 серпня 2010 року в смт. Іванівна Іванівського району Херсонської області, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, шляхом вільного доступу, повторно, на подвірї будинку № 44 по вул. Горького зі столу таємно викрав мобільний телефон «Нокіа 1209» із сім-картою, що належить ОСОБА_2, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 209 грн..

В апеляції прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_1, порушує питання про скасування вироку в звязку з мякістю призначеного покарання, посилаючись на те, що суд першої інстанції, призначаючи покарання засудженому, не врахував, що він не став на шлях виправлення, маючи непогашену судимість, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, учинив новий умисний злочин. Тому вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. З цих підстав просить скасувати вирок, а справу повернути на новий судовий розгляд.

Іншими учасниками судового розгляду вирок не оскаржується.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, його останнє слово, у якому він просив вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні крадіжки, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ст. 185 4.2 КК України, обгрунтовані доказами, дослідженими судом у порядку, передбаченому ч.З ст.299 КПК України, і в апеляції прокурором не оспорюються.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненні крадіжки, і як він та інші учасники судового розгляду справи не заперечували проти скороченого дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, тому суд обмежився тільки допитом підсудного ОСОБА_1 та дослідженням письмових матеріалів справи, що характеризують його особу, (а.с. 73, 74)

Що стосується доводів прокурора про мякість призначеного покарання засудженому, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими.

Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про його особу, що він має непогашену судимість, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами (а.с. 47 - 54) та правильно визнав обставинами, що помякшують його покарання, такі як, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав, вчинення ним злочину в стані алкогольного спяніння.

Врахувавши тяжкість злочину, дані про особу винного, обставини, що помякшують покарання, відсутність негативних наслідків у звязку з поверненням викраденого телефону потерпілій, а також думку прокурора, який у судових дебатах, посилаючись на наведені вище обставини справи, просив призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробування (а.с. 73), аналогічну думку потерпілої ОСОБА_2, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з його звільненням із випробуванням на підставі ст. 75 КК України, і на думку колегії є правильним. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Даних, які б свідчили про те, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону, які можуть бути підставами для зміни чи скасування вироку, не встановлено.

Таким чином, вирок має бути залишений без зміни.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції. - залишити без задоволення, а вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2010 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Головуючий:

Судді: