АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/693/15 Справа № 692/214/15-к Категорія: ст. 128 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинувачуваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 2 червня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яворівка, Драбівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України і призначено покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробувальним іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п.2-3 ст.76 К.К України, зобов"язано ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти даний орган про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави судові витрати за проведення судово балістичної експертизи в розмірі 196, 56 грн..

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він 13 вересня 2014 року близько 22 год. 50 хв. в с. Яворівка, Драбівського району, Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля кафе-бару по вул.. Леніна, з метою припинення бійки, проявивши безпечність та легковажність, свідомо допускаючи настання негативних наслідків та легковажно розраховуючи на їх відвернення, здійснив постріл в землю з мисливської рушниці в напрямку ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді травми обох гомілок з множинними вогнепальними сліпими пораненнями мяких тканин, які згідно висновку судово медичної експертизи №330 від 20 листопада 2014 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості у зв`язку з тривалим розладом здоров`я.

В поданих апеляційних скаргах:

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_9 покарання у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на те, що судом не повній мірі враховано пом`якшуючі обставини при призначенні покарання. Також зазначає, що ОСОБА_9 застосовуючи вогнепальну зброю не мав на меті заподіяти комусь тілесних ушкоджень, а застосував лише для припинення конфлікту який виник між численними учасниками бійки та спричинення цими особами один одному можливих тяжких наслідків. На час застосування зброї ОСОБА_9 перебував у стані сильного душевного хвилювання, та вважав свої дії виправданими і необхідними у тій обстановці, що склалась.

Потерпілий ОСОБА_7 не погоджуючись з вироком суду першої інстанції просить його скасувати та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд. При цьому потерпілий посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження зводив все до того, що трапився нещасний випадок, взято судом до уваги одні покази, які виправдовують дії ОСОБА_9 та відкинуто інші, проте не дано їм належної правової оцінки. Крім того не взято до злочин вчинено ОСОБА_9 в громадському місці, в центрі села в закладі громадського харчування, отже його дії слід кваліфікувати за ст.122 та ст.296 КК України. Також апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_9 вчинив злочин внаслідок якого, як державі так і потерпілим було завдано матеріальні збитки, які ніяким чином ОСОБА_9 не компенсуються. ОСОБА_9 ніяких дій щодо примирення з потерпілим чи каяття не вчиняє, за час перебування в лікарні потерпілого ОСОБА_7 обвинувачуваний ОСОБА_10 жодного разу не зявився до медичного закладу, щоб якимось чином допомогти потерпілому що свідчить про небажання ОСОБА_9 знайти шляхи примирення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляцій, потерпілого ОСОБА_7 , та захисника ОСОБА_8 , та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляцію, захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу подану нею, обвинуваченого ОСОБА_9 , який в судових дебатах та останньому слові підтримав подану його захисником апеляцію та заперечив проти апеляції потерпілого, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у необережному заподіянні тілесного ушкодження середньої тяжкості, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених у судовому засіданні, яким суд дав належну юридичну оцінку і з вказаним висновком колегія суддів погоджується.

Так винуватість ОСОБА_9 у вчиненому правопорушенні доводиться, дослідженими у судовому засіданні доказами :

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 про обставини вчинення ним правопорушення;

-показаннями свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

Матеріалами провадження : протоколом огляду місця події від 14.09.2014 року з фото таблицею з якого вбачається де трапилася подія яка мала місце 13.09.14р. о 22.50год.; протоколом огляду предметів від 14.09.2014 року в якому описано, що було вилучено на місці події; протоколом огляду предметів від 14.09.2014 року де зазначено що було вилученол мисливську рушницю ІЖ -26 з якої ОСОБА_9 здійснював постріли; висновком судово балістичної експертизи №1/1060 від 26.09.2014 року з якого вбачається, що рушниця ІЖ 26 заводський № НОМЕР_1 являється гладко ствольною вогнепальною зброєю та придатна для стрільби патронами 12 калібру; висновком судово медичної експертизи №330 від 20.11.2014 року згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, з тривалим розладом здоров`я; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_20 від 07.12.2014 року, протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_21 від 07.12.2014 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_18 та ОСОБА_12 від 07.12.2014 року.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано судом за ст. 128 КК України і колегія суддів з вказаною кваліфікацією в межах своїх процесуальних можливостей погоджується.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд, відповідно до ст.65 КК України та вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який законодавець відносить до категорії тяжких, дані про особу засудженого, який характеризується по місцю проживання з позитивного боку, а також враховані обставини, що пом`якшують його покарання, а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При таких обставинах, суд призначив ОСОБА_9 покарання, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Обставини викладенні в апеляції захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого, щодо неврахування районним судом пом`якшуючих обставин, які суттєво впливають на пом`якшення покарання, а саме, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, є соціально адаптованою людиною, що розкаявся у вчиненому злочині, позитивно характеризується за місцем проживання, постійно працює з батьками на присадибній ділянці, колегія суддів вважає безпідставними, так як з вироку районного суду слідує, що було враховано пом`якшуючі обставини та дано їм правову оцінку, а тому підстав для їх задоволення не вбачається.

Апеляційні вимоги потерпілого про призначення нового розгляду кримінального провадження не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Ст. 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції і на жодну з них потерпілий не посилається.

Ст. 404 КПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і може вийти за межі апеляційної скарги, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вимоги потерпілого лежать поза межами процесуальних можливостей апеляційного суду.

Інших порушень матеріального та процесуального закону, які б тягли безумовне скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає і учасники процесу про це не зазначають.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 2 червня 2015 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Головуючий :

Судді :