АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1767/15 Справа № 185/8804/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю обвинуваченого- ОСОБА_6
захисника- адвоката ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Павлограда Дніпропетровської області, раніше не судимого,-
якою обвинувальний акт повернуто Павлоградському міжрайонному прокурору Дніпропетровської області,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /а.п.61/ прокурор просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки на його думку дана ухвала є незаконною та такою, що була винесена з порушенням норм КПК України. Як вважає апелянт, стороною обвинувачення була виконана вимога ст.293 КПК України- так, прокурором було надано підозрюваному ОСОБА_6 у присутності захисника залученого на окрему слідчу дію- ОСОБА_10 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні, а також реєстр матеріалів досудового розслідування, про що підозрюваний повинен був написати відповідну розписку. Однак, останній відмовився отримувати обвинувальний акт та відповідний реєстр, також відмовився підписувати розписку, про що слідчим в присутності понятих та захисника підозрюваного було складено відповідний акт. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що процесуальним кодексом не визнано хто саме повинен складати акт про відмову в отриманні підозрюваним обвинувального акту та реєстру, а тому слідчий, як сторона кримінального провадження, мав право скласти даний акт. Також прокурор наголошує, що розписку на ім`я процесуального керівника, а також вищевказаний акт було долучено до матеріалів кримінального провадження, але вона залишилася ніким не підписана і тому з вищевказаного прокурор вбачає, що під час підготовчого слухання саме суд порушив вимоги, які передбачені ст.314 КПК України.
В запереченні на апеляційну скаргу /а.п.73-74/ обвинувачений ОСОБА_6 просить апеляцію прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року- без змін, оскільки на його думку дане рішення суду було винесено з дотриманням норм закону. Так, ОСОБА_6 вказує, що стороною обвинувачення на досудовому слідстві були порушені його права на захист виходячи з наступного. По-перше, додатки до обвинувального акту в частині дати та часу ознайомлення з матеріалами справи не відповідають дійсним обставинам. Так, стороною захисту надано до суду докази того, що захисник та сам обвинувачений в день визначений, для ознайомлення з матеріалами справи перебували у Павлоградському міському відділі Дніпропетровської області, де записались до слідчого ОСОБА_11 , але останнього не було на місті і матеріали провадження ніхто їм не відкривав, а всупереч цього, слідчий взявши на себе повноваження прокурора склав розписку, в якій містилося, що нібито ОСОБА_6 відмовився від отримання обвинувального акту, в присутності адвоката якого запросив слідчий, а не сам обвинувачений, у якого вже був на той час адвокат, з яким був укладений договір про надання йому правової допомоги. По-друге, стосовно самого обвинувачення- ОСОБА_6 стверджує, що дане сформульоване обвинувачення слідчим, яке надалі було затверджено прокурором не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки було засноване тільки на показах потерпілого без перевірки та аналізу його особистих показів (обвинуваченого). По-третє, обвинувачений не може залишити без уваги те, що додані додатки до обвинувального акту не відповідають вимогам п.2) ч.2 ст.109 КПК України, оскільки в них відображенні не всі процесуальні рішення, які були прийняті під час досудового розслідування, згідно вимог ч.2, ч.3 ст.110 КПК України і тому вважає, що рішення суду першої інстанції, виходячи з наведеного, є вірним та таким, що відповідає нормам законодавства.
Як витікає з ухвали суду першої інстанції, 13 серпня 2015 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КПК України. На стадії підготовчого слухання стороною захисту було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з недотриманням ним вимог КПК України, а саме п.2) ч.2 ст.109 КПК України, неотриманням обвинуваченим акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а також через не ознайомленням адвоката з усіма матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 органами досудового розслідування було пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України- спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, а саме за те, що він, 12 травня 2015 року, приблизно о 23 годині 05 хвилин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс ножем один удар потерпілому ОСОБА_12 в область живота та один удар ножем в область лівого плеча, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 176 від 16 червня 2015 року відносяться до ступенів тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції у своїй ухвалі послався на те, що відповідно до акту від 13 серпня 2015 року, який був складений старшим слідчим СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області- ОСОБА_11 в присутності захисника ОСОБА_10 та двох понятих, підозрюваний ОСОБА_6 відмовився від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а додана до вищевказаного акту надрукована розписка на ім`я прокурора ОСОБА_13 від імені підозрюваного ОСОБА_6 про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування за відсутності дати складена також вищезазначеним слідчим в присутності двох понятих, не відповідає вимогам ст.293 КПК України, з якої витікає, що обов`язок вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному під розписку лежить саме на прокурорі, а не на слідчому. Крім того, суд вказує, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені всі процесуальні рішення, а саме рішення на які послався захисник та останньому не був наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, що є також порушенням норм КПК України, а саме вимог ст.291 КПК України.
Прокурор, яка приймала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції прохала скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи апеляційні вимоги доводами, викладеними в апеляції.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник- ОСОБА_7 , в тому числі з посиланням на заперечення обвинуваченого, прохали залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, обґрунтовуючи свою позицію тим, що ні захиснику, ні обвинуваченому обвинувальний акт не було вручено, крім того захиснику не була надана можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, реєстр досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України, оскільки складений з порушенням вимог, передбачених п.2) ч.2 ст.109 КПК України, так, як в ньому не зазначені всі процесуальні рішення, які були проведені під час досудового розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши доводи апеляції та матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог п.1), п.3) ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додаються в тому числі реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
Як витікає з положень ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта саме прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
При перевірці колегією суддів матеріалів провадження встановлено, що до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт, складений старшим слідчим СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області- ОСОБА_11 /а.п.13/ і затверджений старшим прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області- ОСОБА_13 /а.п.2/, який не відповідає як вимогам п.1), п.3) ч.4 ст.291 КПК України таст.293 КПК України, оскільки в самому акті, як вірно зазначив суд першої інстанції, що обов`язок вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику під розписку лежить саме на прокурорі, а не на слідчому, в матеріалах же кримінального провадження відсутні будь-які дані про вручення обвинувального акту прокурором як самому обвинуваченому, так і його захиснику- адвокату ОСОБА_7 .
Посилання ж прокурора в апеляційній скарзі на той факт, що обвинувальний акт вручався обвинуваченому ОСОБА_6 слідчим у присутності призначеного обвинуваченому на одну слідчу дію захисника- адвоката ОСОБА_10 колегія суддів вважає не тільки необґрунтованим з тих підстав, що діючий кримінальний процесуальний кодекс покладає обов`язок вручення копії обвинувального акту саме на прокурора, а крім того, виходячи з дати складання та затвердження вказаного акту- 13 серпня 2015 року /а.п.2-4/, даних доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування /а.п.10, а.п.13/, відповідно до якого відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 відбувалося 13 серпня 2015 року з 11 години 10 хвилин до 14 години 30 хвилин /а.п.10/, захисник ОСОБА_10 на одну слідчу дію був залучений також 13 серпня 2015 року без згоди на це обвинуваченого /а.п.13/, який на вказаний час, відповідно до книги довідки начальника Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області /а.п.47/ та «Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Павлоградського МВ ГУМВС /а.п.48-52/ не знаходився в приміщенні МВ ГУМВС, а й такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження, і як наслідок- не приймає їх до уваги.
З наведених вище підстав слушними колегія суддів вважає і доводи суду першої інстанції. викладені в ухвалі, стосовно порушення стороною обвинувачення вимог ст.290 КПК України, в частині надання стороні обвинувачення доступу до матеріалів судового розслідування, що відповідно до вимог п.13) ч.1 ст.7 КПК України, ст.20 КПК України порушує право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист.
Відповідно ж до вимог п.3) ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Виходячи з підстав повернення вказаного обвинувального акту прокурору, наведених вище, колегія суддів вважає, що інші порушення вимог кримінального процесуального закону, які були допущені стороною обвинувачення і на які вказує суд першої інстанції в своїй ухвалі, заслуговують на увагу їх слід дотримуватися стороні обвинувачення при повторному направленні обвинувального акту до суду.
На підставі наведеного вище, керуючись ч.2 ст.376 КПК України, ст.404 КПК України, п.1) ч.1 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції- ОСОБА_9 на вказану ухвалу суду першої інстанції- залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4