Справа № 713/17/16-к
Провадження №1-кп/713/24/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2016 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , за участю потерпілого ОСОБА_4 , за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вижниця обвинувальний акт, з угодою про примирення укладеною 01 лютого 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000597 від 29.11.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчук, Полтавської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, громадянина України, із середньою освітою, раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.03.2007 року та ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 08.05.2007 року за ст.15, ст.185 ч.4, ст.71 КК України до шести років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 28.11.2015 біля 11-00 год., перебуваючи на території міського ринку, що в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна громадян, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, з салону автомобіля марки «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , повторно, таємно викрав спортивну барсетку останнього, чорного кольору з надписом «СПОРТ» вартістю 100,00 грн., в якій знаходились кошти в сумі 3000,00 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на автомобіль марки «Форд Транзит» д.н. НОМЕР_1 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 3100,00 гривень.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України 01.02.2016 року уклали угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, яку надали суду.

Відповідно до умов зазначеної угоди потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України дійшли згоди про примирення, визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст.185 ч.2 КК України, ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті, зазначили, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, враховуючи те, що ОСОБА_5 добровільно відшкодував завдані потерпілому ОСОБА_4 збитки, щиро розкаявся, сторони угоди узгодили міру покарання ОСОБА_5 у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним строком два роки. Крім того, сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, просив затвердити укладену між ним та потерпілим ОСОБА_4 угоду про примирення на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України. Підтвердив суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що шкода йому обвинуваченим ОСОБА_5 відшкодована в повному розмірі, претензій матеріального та морального характеру не має, просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України, оскільки угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , укладену 01.02.2016 року, оскільки дана угода відповідає закону і інтересам суспільства.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд прийшов до висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 у повній мірі розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ст.185 ч.2 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує умови угоди про примирення укладеної 01.02.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановлення іспитового строку два роки, з покладанням на нього обов`язків передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, працевлаштувався, має намір одружитися, потерпілий ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, шкода відшкодована.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, що укладена 01 лютого 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000597 від 29.11.2015 року, між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання та протягом строку випробування періодично з`являтися на реєстрацію.

Речові докази спортивну барсетку чорного кольору, кошти в сумі 3000,00 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Форд Транзит» д/н НОМЕР_4 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_2 , які згідно постанови про прилучення речових доказів до кримінального провадження від 30.11.2015 року визнано речовими доказами та згідно розписки від 30.11.2015 року передано на зберігання потерпілому залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1