Справа № 460/4606/15-к
Провадження №1-кп/460/631/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.12.2015 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові, матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000369 від 15.12.2014 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
19.05.2014 року обвинувачений ОСОБА_4 , прибув для проходження військової служби під час мобілізації, у військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .
В цей же день, був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-санітара механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону бригади військової частини польова пошта НОМЕР_1 та набув статусу військовослужбовця.
Знаючи про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, маючи намір назавжди ухилитись від військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без поважних причин та дозволу командира, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та для подальшого проходження військової служби не повернувся.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 як військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог нормативно-правових актів, переслідуючи мету ухилитися від військової служби, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 24.10.2014 року вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.408 КК України, оскільки самовільно залишив місце військової служби з метою ухилитися від військової служби - дезертирство.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю щиро розкаявся та підтвердив факт вчинення ним самовільного залишення військової частини та місця служби, з метою ухилення від військової служби, покликаючись на обставини викладені у обвинувальному акті.
Додатково пояснив, що він достойно відбув строкову військову службу, від мобілізації не ухилявся, а відповідно до вимог законодавства був признаний на військову службу під час мобілізації, оскільки це його обов`язок. 19.05.2014 року прибув у військову частину після двохмісячного перебування в зоні АТО та отримав 10 діб відпустки.Після відпустки повернувся в частину, однак там перебувати не зміг, оскільки в військові частині панував хаос та переважна більшість військовослужбовців була в п`яному вигляді, взв`язку з цим він залишив військову частину та повернувся додому.
Не переховувався, жодних дій щоб уникнути відповідальності не проводив, впродовж часу перебування вдома ніхто з військової частини не телефонував. Просить суворо не карати, врахувати молодий вік та щире каяття.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні місця служби та військової частини без поважних причин з метою ухилитися від військової служби, дезертирство, доведена повністю а його дії за ч.1 ст.408 КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.408 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та зізнання, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При обранні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справидливості, обгрунтованості, та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи обставини справи, те, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, активно сприяв органу досудового слідства у розкритті вчиненого злочину, позитивно характеризується за місцем його проживання та служби, його відношення до скоєного злочину, з урахуванням наведеного слід прийти до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, та призначити йому покарання, у виглді 2(двох) років позбавлення волі;
Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін, після вважати скасованим.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1