Провадження № 1-кс/344/4355/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітана міліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000076 внесеного до ЄРДР 22.05.2015 року від 25.09.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Івано-Франківський міський військовий комісаріат звернувся з вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилався на зазначені у ній обставини. Крім цього зазначив, що слідчим не вжито належних заходів щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 підтримав заявлену скаргу, звернувши увагу на передчасності винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні слідчий СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітан міліції ОСОБА_4 заперечив в задоволенні скарги, звертаючи увагу на її безпідставність.

ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення скарги, оскільки, від мобілізації не ухилявся.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, вважаю наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Стаття 91 КПК України передбачає перелік обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

П. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітана міліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 25.09.2015 року було закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000076 від 22.05.2015 року на підставі ст.ст. 40, 110, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

В вказаній постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 25.09.2015 року зазначено, що під час дачі пояснень ОСОБА_5 зазначив, що 06.05.2015 року під час медичного огляду в Івано-Франківському МВК, його було визнано придатним до військової служби. В ході медичного огляду він повідомляв лікарям, що погано себе почуває, у нього була висока температура і кашель. Також у нього був підвищений тиск. Однак, лікарі на його скарги не реагували і сказали, що він здороий. Цього ж дня йому було вручено повістку про необхідність прибуття до Івано-Франківського МВК 07.05.2015 року для відправлення в команді № НОМЕР_1 для проходження військової служби. Вечором 06.05.2015 року коли він перебував вдома, у нього підвищилась температура і він за місцем свого проживання самостійно лікувався, швидку медичну допомогу не викликав, оскільки, думав, що температура знизиться. Крім цього, він знав, якщо його забере швидка допомога, то його покладуть на стаціонарне лікування і він не зможе піти служити у Збройні сили України, а він мав намір служити. Незважаючи на те, що він був хворий, сказав дружині, щоб вона збирала йому сумку, оскільки, він зранку всеодно піде до військомату, так як зобовязаний зявитись. 07.05.2015 року зранку, коли він прокинувся, йому стало трохи краще, але температура ще повністю не знизилась. Крім цього, зранку в його дружини, яка перебувала на 37 тижні вагітності, погіршився стан здоровя, оскільки, вона переживала з приводу його мобілізації. Розуміючи ризик для її вагітності, він поїхав з нею до лікарні, де вони пробули майже цілий день.

Відповідно до ч.11 ст.15 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» поважними причинами неприбуття призовників до призовних дільниць у строк, установлений військовим комісаріатом, які підтверджені відповідними документами, визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба призовника або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у зазначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини.

При цьому як в матеріалах кримінального провадження, так і в матеріалах скарги відсутні будь-які докази, які б підтверджували факти викладені слідчим у постанові про закриття кримінального провадження від 25.09.2015 року, зокрема щодо хвороби ОСОБА_5 та перебування 07.05.2015 року з дружиною у лікарні.

Слідчим про проведенні досудового розслідування не проведено перевірку пояснень ОСОБА_5 щодо його хвороби та щодо звернення за медичною допомогою у звязку із погіршенням стану здоровя його дружини.

Крім цього, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» та ст. 21 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» викликався на 23.03.2015 року для проходження медичної комісії, однак не прибув, що підтверджується копією листа від 20.03.2015 року за №1/1530.

Згідно копії листа від 14.04.2015 року №4/2004 ОСОБА_5 було повторно викликано для проходження медичної комісії, на яку він прибув 22.04.2015 року та у звязку з виявленим захворюванням був госпіталізований.

Повторну медичну комісію ОСОБА_5 проходив 30.04.2015 року та в той день отримав повідстку для проходження наступної медичної комісії на 06.05.2015 року.

Однак, як вбачається із рапорту молодщого спеціаліста служби захисту інформації солдата ОСОБА_6 від 10.12.2015 року, в період з 07.05.2014 року по 14.05.2015 року від гр. ОСОБА_5 не поступало та не зареєстровано жодного звернення.

Щодо посилання ОСОБА_5 , що він приходив до військового комісаріату 08.05.2015 року для повідомлення причин неявки 07.05.2015 року то воно не заслуговує на увагу, оскільки, відповідно до Журналу реєстрації прийому відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_1 , дані щодо ОСОБА_5 відсутні.

Крім того, твердження гр. ОСОБА_5 про те, що він як військовозобовязаний заброньований підприємством є голослівним, оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що на гр. ОСОБА_5 підприємством бронь не накладалась.

Відповідно до чинного законодавства підприємства, установи та організації мають право бронювати військовозобов`язаних, це необхідно для забезпечення функціонування зазначених органів та виконання мобілізаційних завдань (замовлень). Відповідно, такі працівники відповідних підприємств та організацій не підлягають мобілізації.

Жодних доказів броні щодо гр. ОСОБА_5 суду не представлено.

У зв`язку з наведеним вважаю, що оскаржувана постанова є передчасною, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є підставними, у зв`язку з чим скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
Скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000076 внесеного до ЄРДР 22.05.2015 року від 25.09.2015 року - задоволити.

Постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітана міліції ОСОБА_4 від 25.09.2015 року. про закриття кримінального провадження № 0000076 внесеного до ЄРДР 22.05.2015 року скасувати та матеріали кримінального провадження направити слідчому для здійснення досудового розслідування відносного ОСОБА_5 за ст. 336 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1