Справа №
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
24.11.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів:
ОСОБА_1 /гововуючої/
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
Цим вироком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо протягом двох років іспитового строку він не скоїть нового злочину і виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний - домашній арешт.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 20 травня 2015 року близько 21 год. 00 хв. в с. Чорна Тиса Рахівського району Закарпатської області, на вул. Богдана Хмельницького, вчинив грабіж, тобто відкрито викрав у неповнолітньої ОСОБА_8 мобільний телефон марки "Самсунг" вартістю 1039 грн. 80 коп., вирвавши його з рук потерпілої.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати і ухвалити новий яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на два роки і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Обгрунтовує тим, що перекваліфіковуючи дії ОСОБА_9 з ч.2 ст. 186 на ч.1 ст. 186 КК України, суд не звернув уваги на вказані у протоколі слідчого експерименту показання потерпілої про те, що обвинувачений застосував до неї фізичне насильство, не перепровірив її показання шляхом виклику в судове засідання свідків вказаної події, а також уточнення обставин вчинення злочину у самої потерпілої, яка є неповнолітньою, та її законного представника, у зв`язку з чим прийшов до хибної думки про відсутність в діях ОСОБА_9 ознак насильства. На підставі викладеного вважає, що вирок не грунтується на фактичних обставинах справи.

В доповненні до апеляційної скарги прокурор просить вирок скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд з підстав недотримання суд першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження, зокрема, cт. 348 КПК України. Вказує, що суд не роз`яснив ообвинуваченому його прав, суті обвинувачення, не з`ясував в останнього чи розуміє він обвинувачення, чи визнає вину та чи бажає давати показання. До з`ясування цих питань наперед вирішив питання про дослідження доказів. Нероз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення є порушенням його права на захист. Вважає, що з урахуванням доводів його апеляційних скарг, судом допущено такі істотні порушення вимог КПК України , які перешкодили ухвалити законне , обгрунтоване судове рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про підтримання апеляційної скарги, прохання про скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з підстав порушення права на захист, невідповідності фактичних обставин висновкам, викладеним у вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження, судова колегія вважає, що змінена апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства, держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого рослідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне праовпорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддіна необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура ( ст. 2 КПК України ).

З кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції під час підговчого судового засідання, так і під час судового розгляду допустив такі істотні порушення вимог КПК України, які перешкоджали йому постановити законне та обгрунтоване рішення, тому відповідно ст. 412 КПК України оскаржуваний вирок підлягає скасуванню .

Так, вирішуючи на підготовчому судовому засіданні питання, визначені ст. 314 КПК України, суд залишив поза увагою чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України. Убачається, що такий не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не зазначено формулювання обвинувачення, а лише формулювання підозри, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить усі відомості відповідно до ст. 109 КПК України, в тому числі про роз`яснення підозрюваному права на захист, конкретні відомості щодо запобіжного заходу тощо.

Зазначаючи у судових рішеннях про дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд не вказав в який період доби заборонено обвинуваченому залишати житло та за якою адресою проживання.

З журналу судових засідань та фіксування його аудіозаписами видно, що суд не перевірив чи обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду вручена пам`ятка про права і обов`язки, право обвинуваченому на захист суд не роз`яснив, питання про обсяг та порядок дослідження доказів на обговорювання учасників судового розгляду не ставив, допит обвинуваченого фактично не відбувся, оскільки,я к убачається із журналу судових засідань показання обвинувачений давав з 9:35:16 до 9:35:18 год. , тобто аж 2 секунди ( а.с, 47).

Отже суд порушив встановлений кримінальним процесуальним законом порядок ведення судового розгляду, передбаченого ст. 345, 347, 348 - 351 КПК України. Повернувшись з нарадчої кімнати, суд дійшов висновку про необхідність повторного допиту потерпілої. Проте під час продовження судового розгляду, суд обмежив прокурора у заявленні ним клопотань та доповнень до судового слідства, як і обвинуваченого, чим позбавив учасників кримінального провадження в наданні ними доказів з урахуванням вимог ст. 22 та ст. 363 КПК України.

З наведених підстав оскаржуваний вирок підлягає скасуванню і на підставі ст. 411 КПК України , оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, тобто на доведеність чи недоведеність вини за кваліфікацією ч.2 ст. 186 КК України, як про це зазначив в апеляційній скарзі прокурор.

Апеляційний суд вважає, що встановлені та наведені в ухвалі вищезазначені порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, які перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановлення законного й обгрунтованого вироку.

Однак ті порушення, які допущені судом на стадії підготовчого судового засідання не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду, тому кримінальне провадження підлягає направленню суду першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Дія запобіжного заходу, обраного Цуперяку на стадії досудового розслідування у виді домашнього арешту на строк до 18.08.2015 відповідно до ст. 181 КПК України - закінчилась.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.07.2015 щодо ОСОБА_7 - скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскраженню не підлягає.

Судді