АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1022/15-к Номер провадження 11-кп/786/792/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Н.Т.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області на вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 4 вересня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Краснокутськ, Харківської області, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи, повідомляти про зміну місця проживання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь Полтавського НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області 245 (двісті сорок п`ять ) грн.52 коп. судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2015 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки Москвич ІЖ-412 державний номерний знак НОМЕР_1 в якому перебували пасажири ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , рухаючись по автодорозі Суми-Полтава в напрямку м. Полтава порушив вимоги п.12.1 правил дорожнього руху України, не вибравши безпечну швидкість руху автомобіля та допустив з`їзд автомобіля в кювет з наступним його перекиданням на правий бік і зіткненням з деревом. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 72 від 23.06.2015 року отримав тілесні ушкодження у виді: закритого перелому лівої променевої кістки зі зміщенням, забійних ран на голові, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 73 від 26.06.2015 року отримав тілесні ушкодження у виді: компресійного перелому 12-го грудного та 1-го поперекового хребців, після травматичної грижі 11-12 міжхребцевих дисків, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Полтавської області просить вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.09.2015 року стосовно ОСОБА_7 засудженого за ч.1 ст.286 КК України скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.396, ч.3 ст.404 КПК України дослідити матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обтяжують та пом`якшують його покарання.

Ухвалити новий вирок, засудивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Судом у відповідності до положень ст.349 КПК України об`єктивно встановлені фактичні обставини вчинення злочину, які ніким під час судового розгляду не оспорювалися, і правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду є незаконним в частині визначення покарання обвинуваченому і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування закону, який не підлягав застосуванню при призначенні покарання.

Так, суд при застосуванні положень ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування з випробуванням як основного, так і додаткового покарання.

Виходячи зі змісту ст.75 КК України та у відповідності до абз.1 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами), частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

З огляду на викладене, суд першої інстанції у порушення зазначених вимог закону безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на підставі застосування ст.75 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження та вироку суду вбачається, що інкримінований злочин ОСОБА_7 вчинив в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Таким чином на підставі вказаного, колегія суддів вважає , що відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Застосування ст. 75 КК України до основного покарання обвинуваченому визначеному судом, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим, оскільки обвинувачений в добровільному порядку відшкодував всю завдану його діями шкоду потерпілому, який претензій до обвинуваченого не має.

Таким чином, на підставі вказаного апеляція прокурора і підлягає задоволенню з підстав в ній зазначених.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

ЗАСУДИЛА :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області задовольнити, а вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 4 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, засудивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України до 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки передбачені ч.1 п.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через Апеляційний суд Полтавської області протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженому з моменту вручення копії вироку.

СУДДІ:

______________ _____________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3