УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №5-112/12 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 78 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року м. Житомир.
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 23 жовтня 2012 року, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,
засудженого 09.02.2012 року Солом`янським районним судом міста Київ за ч. 1 ст. 176 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_7 покладалися обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції.
21 вересня 2012 року від Житомирського місьскрайонного відділу КВІ УДПтСУ в Житомирській області надійшло клопотання до Корольвського районного суду міста Житомира, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2012 року за ч. 1 ст. 176 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі ОСОБА_7 та направлення його для відбування покарання визначеного вироком суду.
В поданні вказано, що засуджений ОСОБА_7 був поставлений на облік в КВІ Корольовського району міста Житомира, відповідно до вироку суду 30.07.2012 року. На неодноразові викликали до КВІ не з`являвся. Вжитими заходами встановити місце знаходження і проживання засудженого працівники КВІ не змогли. За адресою вказаною у вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2012 року, він не проживає і як пояснила ОСОБА_8 , вона більше 20 років є власницею квартири АДРЕСА_2 , засудженого ОСОБА_7 не знає і за вказаною адресою він не проживав. На запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України надійшла відповідь, що ОСОБА_7 зареєстрованим, знятим з реєстрації, не значиться. Проведеним КВІ попереднім розшуком ОСОБА_7 не був встановленим у медичних закладах, моргах і не рахувався затриманим.
Постановою суду від 23.10.2012 року, з вказаних підстав, подання кримінально-виконавчої інспекції задоволене, звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання скасоване, з направленням засудженого для відбування призначеного вироком суду покарання. Суд також оголосив засудженого ОСОБА_7 в розшук і постановив, строк відбування покарання рахувати з моменту затримання.
В апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_7 просить скасувати постанову Корольовського районного суду на підставі п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України і звільнити його з під варти у залі суду. Мотивує тим, що йому не було відомо про постановлення вироку суду Солом`янським районним судом міста Києва 09.02.2012 року та засудження за ч. 1 ст. 176 КК України. Відповідно і затримання за постановою Корольовського районного суду від 23.10.2012 року, вважає незаконним. Стверджує, що досудове і судове слідство проводилося без його участі, чим порушене право на захист.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї адвокат ОСОБА_6 просить скасувати постанову Корольовського районного суду та звільнити ОСОБА_7 з під варти у залі суду.
Вважає постанову суду незаконною і такою, що не відповідає фактичним обставинам справи внаслідок однобічності судового розгляду, невідповідності висновку суду фактичним обставинам справи та істотного порушення кримінально-процесуального і кримінально-виконавчого закону.
Захисник стверджує, що розгляд справи у суді 1-ої інстанції відбувся з порушеннями положень ст. ст. 3, 21, 22, 27, 55, 68, 129 Конституції України, вимог ст. ст. 163-166 Кримінально-виконавчого кодексу України та вимог ст. ст. 16, 16і, 18, 22, 43, 65, 67, 255, 261, 4082, 411 Кримінально-процесуального кодексу України (1960р.), оскільки засуджений ОСОБА_7 не ознайомлений з матеріалами справи, подання КВІ розглянуте без його участі, він не отримував постанови суду від 23.10.2012 pоку, відсутні докази виклику до КВІ Житомирського МРВ та роз`яснення наслідків нез`явлення до інспекції чи за порушення покладених на нього обов`язків.
Адвокат вказує, що вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 09.02.2012 року ОСОБА_9 не отримував, розписок про свій обов`язок з`явитися до КВІ не давав і таким чином він об`єктивно не міг знати про покладені на нього судом обов`язки. Наявні у справі розписки, є підробкою. Після ухвалення вироку ОСОБА_7 постійно знаходився за місцем свого постійного перебування у м. Києві, про що він у березні-квітні 2012 року повідомляв чергового Корольовського РВ УМВС України у Житомирській області та відповідальних працівників УМВС м.Києва, але повісток про виклик до органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої інспекції, не отримував.
Кримінально-виконавча інспекція не надала доказів підтвердження направлення запитів на адресу у АДРЕСА_3 . Пояснення у ОСОБА_8 , власниці квартири АДРЕСА_2 , не брали.
Захисник стверджує, що ОСОБА_7 про існування постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 23.10. 2012 року стало відомо лише 25 серпня 2015 року, під час його затримання у місті Василькові Київської області.
Зазначене свідчить, що суд першої інстанції не врахував допущені працівниками КВІ порушення вимог ст. ст. 13, 163, 164, 166 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо невиконання функції контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку.
Відсутність у справі документальних підтверджень виконання працівниками КВІ вимог Закону та приписів відомчої Інструкції вказує на незаконність внесеного подання та на необ`єктивність судового розгляду у даній справі.
Судом 1-ої інстанції, при розгляді подання КВІ та ухваленні постанови, були порушені конституційні права ОСОБА_7 на судовий захист, його участь у розгляді подання, внаслідок чого засуджений був позбавлений права користування рівними правами з іншими учасниками судового процесу.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи викладені в апеляційних скаргах та доповненнях, міркування прокурора ОСОБА_5 про законність судового рішення і відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження в межах визначених ст. 365 КПК України (1960р.), обговоривши доводи учасників судового розгляду, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням
органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого,
звільненого від відбування покарання з випробуванням, може
прийняти рішення про скасування звільнення та направлення
засудженого для відбування призначеного покарання, в разі
невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Контроль за поведінкою звільнених від відбування покарання з випробуванням здійснюють органи виконання покарань (кримінально-виконавчі інспекції) за місцем проживання засуджених.
Перевіряючи доводи засудженого ОСОБА_7 і адвоката ОСОБА_6 апеляційний суд отримав з Солом`янського районного суду міста Києва інформацію про розгляд кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 176 КК України, оскільки він в апеляційній скарзі стверджував, що не знав про порушену проти нього кримінальну справу і постановлений судом вирок.
З наданих Солом`янським районним судом документів встановлено, що у кожному з них місце проживання засудженого вказане інше. У протоколі допиту ОСОБА_7 в якості обвинуваченого від 29.12.2011 року та протоколі судового засідання від 08-09 лютого 2012 року вказано, що він постійно проживає в АДРЕСА_4 . У вироку суду від 09.02.2012 року та розписці про невиїзд з місця проживання, місце проживання ОСОБА_7 вказане за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно особової справи № 115/2012р. наданої Кримінально-виконавчою інспекцією Корольовського району міста Житомира видно, що повідомлення про виклик ОСОБА_7 та запити КВІ направлялися на АДРЕСА_3 .
Як пояснив апеляційному суду ОСОБА_7 , він копію вироку не отримував, порядок виконання вироку йому не роз`яснювали, будь яких розписок у Солом`янському районному суді міста Києва 09 лютого 2012 року не писав, повідомлень від КВІ не отримував, в судове засідання Корольовського районного суду міста Житомира не викликався і був позбавлений можливості дати пояснення щодо виконання вироку суду.
Доводи засудженого не перевірені і не спростовані, а ухилення від явки по виклику КВІ та суду, незаперечно не доведено.
Зазначені обставини свідчать про порушення судом вимог ст. 368, 370 КПК України (1960р.), допущену однобічність і неповноту судового слідства, оскільки не були належним чином досліджені обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи і не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу засудженого та допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, внаслідок розгляду справи у відсутності підсудного, що загалом є підставою для часткового задоволення апеляційних скарг та скасування судового рішення з поверненням справи на новий судовий розгляд.
Вирішуючи питання заявлених клопотань засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 з під варти у залі апеляційного суду встановлено наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 165 КПК України (1960р.), запобіжний захід у вигляді взяття під варту, під час провадження справи в суді обирається судом, у провадженні якого перебуває справа, застосовується за вмотивованою ухвалою суду.
Скасовуючи постанову і повертаючи справу на новий судовий розгляд, апеляційний суд в ухвалі, відповідно до ст. 377 КПК України (1960р.), поряд з аналізом підстав скасування судового рішення вирішує також питання про запобіжний захід особі, стосовно якої постанова скасована.
Як встановлено з матеріалів справи, вироком Солом`янського районного суду міста Киева від 09.02.2012 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 176 КК України на 1 рік позбавлення волі і постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 23.10.2012 року, подання кримінально-виконавчої інспекції задоволене, звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання скасоване, з направленням засудженого для відбування призначеного вироком суду покарання.
Суд також оголосив засудженого ОСОБА_7 в розшук і постановив строк відбування покарання рахувати з моменту затримання.
Виконуючи судове рішення Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області відносно засудженого ОСОБА_7 була заведена ОРС категорії «Розшук» № 0712024 і заплановані оперативно-розшукові заходи спрямовані на встановлення місця знаходження та затримання розшукуваного (лист Житомирського МВ № 3976 від 30.11.2013р.).
Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 пояснив, що він проживає без паспорта і реєстрації, фактично не має місця роботи і проживання, проживає в незареєстрованому шлюбі.
Тому, враховуючи наведені обставини, особу ОСОБА_7 , який не має документів, постійної реєстрації, оголошувався в розшук, апеляційний суд вважає необхідним, з метою запобігання ухилення від суду та для забезпечення розгляду справи з участю засудженого, продовжити тримання його під вартою до розгляду судом першої інстанції подання КВІ.
Такий запобіжний захід застосовується тому, що апеляційним судом встановлені наведені вище підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.
При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути недоліки вказані в ухвалі апеляційного суду, перевірити доводи засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 , дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого постановити мотивоване і законне рішення.
Керуючись ст. ст. 366, 367 КПК України (в редакції 1960 року), апеляційний суд,-
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 23 жовтня 2012 року, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання визначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30.07.2012 року ОСОБА_7 , скасувати, призначити новий судовий розгляд.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_7 тримання під вартою залишити до розгляду подання КВІ.
Судді апеляційного суду
Житомирської області: