АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1331/15 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури Софіївського району Дніпропетровської області та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про надання дозволу на примусове залучення до проведення експертизи, по кримінальному провадженню № 0000058 від 05 лютого 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_7 .

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що з огляду на те, що ОСОБА_7 , в період часу з 08 травня 2015 року по 29 травня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська психіатрична лікарня» ДОР клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, оскільки для вирішення суттєвих питань у даному кримінальному провадженні необхідні спеціальні знання в області судової психології та психіатрії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді не містить мотиви з яких саме підстав та мотивів клопотання слідчого було задоволено частково, тобто на думку прокурора, має місце порушення ч. 1 ст. 372 КПК України щодо мотивувальної частини ухвали.

З вказаним рішення не погодився також і підозрюваний ОСОБА_7 , 24.09.2015 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити слідчому у задоволенні його клопотання про надання дозволу на примусове залучення до проведення експертизи по даному кримінальному провадженню, посилаючись на те, що у лікаря психіатра на обліку не перебуває. У квітні 2015 року після пережитого стресу звернувся за медичною допомогою до лікарні у Софіївці, де був поставлений діагноз вегето-судинна дистонія за анемічним типом та була рекомендована консультація у кардіолога та невролога. У травні місяці 2015 року звернувся за медичною допомогою до лікаря невропатолога КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР, де був направлений до 32 відділення лікарні з діагнозом розлад адаптації, змішана тривожно депресивна реакція. Виписали з лікарні 29.05.2015 року. Вважає, що підстави для психіатричної експертизи відсутні, оскільки він психічними захворюваннями не страждає, а його перебування в лікарні з психоневрологічним захворюванням, яке не є психічним захворюванням не може бути підставою для призначення експертизи.

В судове засідання, будучи повідомленими належним чином ОСОБА_7 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення розгляду не просив.

З метою дотримання процесуальних строків розгляду скарг та достатньо зрозумілої позиції ОСОБА_7 по оскарженню судового рішення від 23 вересня 2015 року, колегія суддів, з урахуванням думки прокурора, вважає за можливе розглянути скарги на підставі наданих матеріалів, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України, - неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ прокурора, який, підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію обставинами викладеними в апеляційній скарзі, пояснення слідчого ОСОБА_6 , яка окрім факту знаходження підозрюваного ОСОБА_7 у травні 2015 року у лікувальному закладі, інших підстав для призначення експертизи не вказала, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляцій прокурора та підозрюваного ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні слідчого СВ Софіївського РВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2015 року за № 0000058.

24.04.2015 року в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

21 серпня 2015 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове залучення до проведення комплексної стаціонарної психолого - психіатричної експертизи ОСОБА_7 , проведення якої доручити експертам КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР, яке було частково задоволено.

Як вказано в клопотанні, під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 в період часу з 08.05.2015 року по 29.05.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР. Далі посилаючись на норми ч. 2 ст. 242 КПК України, - де вказано, що слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності, слідчий вказує про необхідність проведення експертизи. А оскільки ОСОБА_7 відмовився від проходження амбулаторної психолого - психіатричної експертизи, слідчий просив суд надати дозвіл на його примусове залучення до проведення комплексної стаціонарної психолого - психіатричної експертизи, проведення якої доручити експертам КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР.

Слідчий суддя розглянувши клопотання погодився з необхідністю проведення стаціонарної експертизи із залученням експертної установи, але без примусу.

З даним висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Згідно зі ст. 242 КПК України, - експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. А відповідно до норми ч. 2 ст. 242 КПК України, - слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Крім того, нормою ст. 509 КПК України чітко передбачено обов`язок слідчого і прокурора залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи лише у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є:

1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання;

2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Згідно з наданими матеріалами, медичні документи, які б вказували про наявність у ОСОБА_7 розладу психічної діяльності або психічного захворювання відсутні, тобто їх не існує, дані про те, що поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною також відсутні.

Що стосується проведення стаціонарної психіатричної експертизи, то у відповідності до ч. 2 ст. 509 КПК України, вона може бути призначена лише у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Таким чином, відмова підозрюваного від проведення експертизи не вказана в законі як підстава для проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

На переконання колегії суддів, рішення слідчого судді про часткове задоволення клопотання слідчого і направлення ОСОБА_7 до експертної установи для проведення йому стаціонарної психіатричної експертизи є помилковим, оскільки не ґрунтується на нормах закону.

При цьому слід зазначити, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вказані відомості, які викликають сумнів щодо осудності, обмеженої осудності підозрюваного. Крім того, як вже вказувалось вище, медичні документи, які б вказували про наявність у ОСОБА_7 розладу психічної діяльності або психічного захворювання відсутні. Дані про те, що поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною також відсутні. Разом з тим, перебування підозрюваного на лікуванні неврологічного захворювання не може бути підставою для висновку про наявність у ОСОБА_7 розладу психічної діяльності або психічного захворювання.

Звертаючись з клопотанням до суду, слідчий повинен був керуватись нормами ст. 244 КПК України, де вказані вимоги до клопотання про залучення експерта. Зокрема у клопотанні зазначається:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, якими обґрунтовуються доводи клопотання;

4) експерт, якого необхідно залучити, або експертна установа, якій необхідно доручити проведення експертизи;

5) вид експертного дослідження, що необхідно провести, та перелік запитань, які необхідно поставити перед експертом.

До клопотання також додаються:

1) копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання;

2) копії документів, які підтверджують неможливість самостійного залучення експерта стороною захисту.

При цьому слід зазначити, що вимоги п. 3 ч. 2 ст. 244 КПК України належним чином у клопотанні не обґрунтовані, оскільки в ньому не вказано про наявність відомостей, які викликають сумнів щодо осудності, обмеженої осудності ОСОБА_7 і які повинні підтверджуватись медичними документами про наявність у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання. Відсутні також дані про те, що поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

За таких обставин не можна визнати, що клопотання слідчого відповідає вимогам ч. 2 ст. 244 КПК України.

Разом з тим норма ч. 4 ст. 244 КПК України надає слідчому судді право у випадку невідповідності поданого клопотання вимогам частини другої цієї статті, повернути його особі, яка його подала, про що постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді про часткове задоволення клопотання слідчого та необхідність проведення стаціонарної експертизи із залученням експертної установи не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню. А оскільки згідно зі ст. 244 КПК України, - вирішення питань про відповідність клопотання вимогам частини другої цієї статті і право на його повернення знаходиться в компетенції слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку про необхідність направлення матеріалів клопотання слідчого в суд першої інстанції.

За наведеного, колегія суддів вважає, що обставини, які зазначає в своїй апеляційній скарзі підозрюваний, є обґрунтованими та можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді. Що стосується доводів прокурора викладених в апеляції, то їх не можна вважати обґрунтованими, оскільки їх суть зводиться до того, що є всі підстави для надання дозволу на примусове залучення ОСОБА_7 до проведення комплексної стаціонарної психолого - психіатричної експертизи в КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала винесена з недотриманням вимог кримінально процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 242, 405, 407, 419, 422, 509 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Софіївського району Дніпропетровської області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про надання дозволу на примусове залучення до проведення експертизи, по кримінальному провадженню № 0000058 від 05 лютого 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_7 скасувати.

Матеріали клопотання слідчого про надання дозволу на примусове залучення до проведення експертизи, по кримінальному провадженню № 0000058 від 05 лютого 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_7 направити в суд першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 244, 509 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду: