Справа № 464/9585/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/134/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000208 від 30.01.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року,

за участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_9

потерпілої: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності й кримінальне провадження щодо неї, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 30.01.2015 року, закрито.
В ухвалі суду зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин: 29.01.2013 року приблизно о 15 годин 30 хвилин, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, ОСОБА_6 навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла ОСОБА_7 удар ногою в живіт, внаслідок чого остання відчула фізичний біль, після чого ОСОБА_6 навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла ОСОБА_7 ряд ударів руками по голові та обличчі, заподіявши їй 6 саден на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На ухвалу суду потерпіла ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить судове рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про порушенння ст. 28 КПК України, оскільки кримінальне провадження у даній справі тривало практично три роки. Стверджує, що слідчі СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_10 , Свідницький та Бегаль неналежно виконували свої обов`язки, що призвело до навмисного затягування вирішення справи про завдання їй легких тілесних ушкоджень. Звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції суперечить вимогам ст. 2 КПК України яка твердить, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 відмовився від попередньо поданих заперечень та просить скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням судом права обвинуваченої на захист.

Заслухавши доповідача, потерпілу, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника які не заперечили проти апеляційної скарги та просили скасувати рішення суду першої інстанції, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу слід задоволити, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.
Ухвала суду постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409, ст.ст. 412, 415 КПК України є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Між тим зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.
Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули визначені законом строки, зокрема, два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_6 ствердила, що ні на досудовому слідстві ні в суді першої інстанції своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_7 не визнавала та заперечує проти усіх доказів які наявні в матеріалах кримінального провадження щодо її винуватості. Зазначила, що їй не було відомо та суд і її захисник не роз`яснили, що звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою обставиною та не позбавляє потерпілої права звернутись з цивільним позовом до обвинуваченого. Єдиною причиною погодження на застосування щодо неї ст. 49 КК України було якнайшвидше вирішення конфлікту з потерпілою. Заявила, що доказів її вини по справі немає і вона має намір довести в суді свою невинуватість та настоює щоб суд апеляційної інстанції надав їй таку можливість.
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_9 пояснив як своє упущення нероз`яснення обвинуваченій ОСОБА_6 наслідків закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Стверджуе, що ОСОБА_6 цих наслідків на той час не розуміла як і те, що закриття провадження на цій підставі її не реабілітує.
Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи

від кримінальної відповідальності» а саме абзацу 5 пункту 2: при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що в суді першої інстанції при розгляді обвинувального акту не досліджувались докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_7 .
Оскільки судове рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України ухвалене на неповно з`ясованих обставинах і не містить належних, достатніх мотивів та підстав його ухвалення, тобто є необґрунтованим і невмотивованим, воно підлягає скасуванню з призначенням у суді першої інстанції нового розгляду.
Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, скасовуючи судове рішення та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.
У зв`язку з цим доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про її невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_7 підлягають ретельній перевірці в ході судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задоволити, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд для розгляду по суті.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4