Номер провадження: 11-кп/785/1580/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

представника ОВК №14 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.10.2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2011 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.187 та ч.3 ст.289 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

05.10.2015 року засуджений ОСОБА_9 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вищевказаним вироком, мотивуючи свої вимоги тим, що він відбув більш ніж 3/4 призначеного строку покарання і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.10.2015 року в задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

На дану ухвалу захисник засудженого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог КПК України, просить її скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Захисник вважає, що суд першої інстанції не перевірив твердження ОСОБА_9 про стан його здоров`я, про незаконність накладення на нього дисциплінарного стягнення, а також не врахував факту переведення останнього з установи максимального рівня безпеки до установи середнього рівня безпеки, що, на думку захисника, є свідченням становлення засудженого на шлях виправлення.

Суттєве порушення судом вимог КПК України адвокат вбачає в тому, що засуджений ОСОБА_9 брав участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції і не мав можливості взяти участь в дослідженні матеріалів своєї особової справи, а також йому не було надано захисника, внаслідок чого були порушені його право на захист та принцип рівності та змагальності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника засудженого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , який частково підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і винести нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і невідкладно звільнити його з ОВК №14; думку прокурора і представника ОВК №14, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З матеріалів провадження та з особової справи засудженого ОСОБА_9 , досліджених в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що під час відбування покарання в місцях позбавлення волі він зарекомендував себе посередньо.
Під час тримання в Одеському УВП №21 з 12.10.2009 року по 27.04.2012 року ОСОБА_9 не мав заохочень і два рази притягався до дисциплінарної відповідальності.
Відбуваючи покарання в Петрівській виправній колонії №49 з 27.04.2012 року по 16.11.2013 року та з 19.12.2013 року по 25.07.2015 року, ОСОБА_9 мав одне заохочення і сім разів притягався до дисциплінарної відповідальності.
Протягом відбуття покарання в Одеській виправній колонії №14 (далі - ОВК №14) з 25.07.2015 року засуджений ОСОБА_9 працевлаштований не був, один раз притягався до дисциплінарної відповідальності, не завжди сумлінно ставиться до виконання законних вимог персоналу і безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи.
Також з матеріалів вбачається, що 12.03.2015 року комісією ОВК №14 відмовлено в застосуванні до засудженого ОСОБА_9 заохочувальних норм у зв`язку з тим, що останній не став на шлях виправлення.
Вказані обставини в судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційного суду підтвердив представник ОВК №14, який пояснив, що в установі виконання покарань можливо працевлаштувати засудженого ОСОБА_9 з урахуванням стану його здоров`я та рекомендацій лікарів, але останній відмовляється від залучення до будь-яких робіт, що характеризує його негативне відношення до праці і свідчить про те, що засуджений ОСОБА_9 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Вищевикладені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про неспроможність доводів апеляційної скарги захисника та обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо необхідності залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не вжив заходів для повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин, які мають суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, оскільки судом були досліджені матеріали особової справи засудженого ОСОБА_9 , заслухані його пояснення і пояснення представника ОВК №14, а копії необхідних документів долучені до матеріалів провадження.
Окрім того, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що участь засудженого ОСОБА_9 в судовому засіданні в режимі відеоконференції порушує принцип рівності і змагальності сторін провадження, оскільки відповідний режим проведення судових засідань передбачений діючим кримінальним процесуальним Законом - ст.336 КПК України, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, а також про порушення судом права обвинуваченого на захист.
Участь засудженого ОСОБА_9 в судовому засіданні в режимі відеоконференції було організоване за письмової згоди останнього (а.с. 6), а про забезпечення його захисником при розгляді заяви про умовно-дострокове звільнення засуджений клопотання не подавав.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на Закон України №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», яким внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України, стверджував, що ОСОБА_9 на день розгляду провадження апеляційним судом фактично відбув призначене йому покарання, оскільки вищевказаний Закон 24.12.2015 року набрав законної сили.
Колегія суддів дану заяву адвоката не бере до уваги, оскільки апеляційним судом здійснюється перевірка законності рішення суду першої інстанції про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_9 , яке прийняте до набрання чинності вищевказаним Законом, а положення вищевказаного Закону можуть бути підставою для звернення до місцевого суду із клопотанням про перерахунок строку призначеного ОСОБА_9 покарання у встановленому даним Законом порядку.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 29.10.2015 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.10.2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4