Справа №473/1725/15-к 26.10.2015 26.10.2015 26.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/613/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.2 ст.153 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 ;
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.153 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
потерпіла ОСОБА_9 ,
представник потерпілої ОСОБА_10 ,
обвинувачений ОСОБА_7 ,
законний представник обвинуваченого ОСОБА_11 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить вирок скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів винуватості обвинуваченого.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання:
-за ч.1 ст.152 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.153 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбуття - 4 роки позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає вирок незаконним та необґрунтованим.
Стверджує, що обвинувачений зґвалтування та насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім шляхом щодо потерпілої не вчиняв, оскільки статевий акт із ОСОБА_9 стався за обопільною згодою.
Свою провину у злочинах змушений був визнати тільки тому, що так йому порекомендували його захисник та слідчий, які завірили, що у цьому разі може отримати умовне покарання.
Посилається на обмову потерпілою обвинуваченого, яка у суді давала схематичні, завчені пояснення, не казала всю правду, була байдужої до подій, що сталися.
Також вказує на покази свідка ОСОБА_12 , що про зґвалтування, скоєне ОСОБА_7 , він почув від ОСОБА_9 , коли проводжав її додому, яка в присутності ОСОБА_7 нічого про це не говорила, на дискотеці була в стані алкогольного сп`яніння та вела себе неадекватно, ніяких погроз з боку обвинуваченого до неї не було, ножа у ОСОБА_7 він не бачив, як і те, що б обвинувачений чіплявся до потерпілої на дискотеці.
Згідно пояснень свідка ОСОБА_13 у телефонній розмові, останній повідомив, що біля 12-ої години ночі, він неподалік Вознесенського коледжу зустрів ОСОБА_9 , яку добре знав до цього і невідомого хлопця який був з нею. ОСОБА_9 була в нетверезому стані, безпричинно сміялася, ніякої допомоги вона у нього не просила, нічого підозрілого в діях незнайомого хлопця він не помітив.
Суду не надано одяг потерпілої, хоча, за свідченнями останньої, обвинувачений тягнув її декілька десятків метрів, зривав з неї одяг та валив на землю, через що обов`язково мали бути розриви одягу. Не проведено у провадженні криміналістичну та ґрунтознавчу експертизу цього одягу, він не визнаний речовим доказом.
Теж саме стосується ножа, який, зі слів ОСОБА_9 , обвинувачений підставляв їй до горла та погрожував ним.
Звертає увагу апелянт і на те, що у постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи, зазначено місце злочину - «м. Вознесенськ, на березі річки Мертвовод неподалік харчосмакової фабрики, яка розташована по вул. Леніна,1», а в обвинувальному акті і у вироку вказується «в районі плавень неподалік вулиці Зої Космодем`янської поблизу Вознесенського коледжу».
У тій же постанові не ставилось питання про наявність тілесних ушкоджень в області заднього проходу потерпілої, оскільки у своїй заяві та допиті тієї ночі, окрім зґвалтування, інших свідчень вона слідчому не давала, а про задоволення статевої пристрасті неприродним способом повідомила вже експерту. Таких ушкоджень у потерпілої дійсно не виявлено.
Щодо саден на обличчі, то вони, згідно пояснень обвинуваченого, могли утворитись при падінні потерпілої, що перебувала у нетверезому стані, коли під час переходу залізничної колії вона спіткнулась і впала зі сходів обличчям на насип із щебеню. Для перевірки цього факту додаткову судово-медичну експертизу у провадженні не проведено.
Стосовно виявлених елементів екскрементів при досліджені відпечатків і змиву статевого органу ОСОБА_7 , то це сталося, як казав останній, коли під час добровільного статевого акту, який ініціювала ОСОБА_9 .
Наявність в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_7 епітеліальних клітин жіночої генетичної статі, на думку захисника, пояснюється тим, що під час добровільного статевого акту обвинувачений та потерпіла тісно контактували між собою, а також, коли ОСОБА_7 піднімав потерпілу після падіння її на залізничній колії.
Знаходження вагінальних клітин на трусах обвинуваченого також пояснюється здійсненням статевого акту, тому не є прямим доказом винуватості у зґвалтуванні.
Заперечення потерпілої на апеляційну скаргу захисника.
Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення за безпідставністю наведених у ній доводів, невідповідності їх фактичним обставинам провадження, перекручування фактів та посилання на докази, які судом не досліджувались.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
Неповнолітнього ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 8 березня 2015 року, біля 24 години, маючи умисел на вчинення злочинних дій щодо статевої свободи та недоторканості ОСОБА_9 , знаходячись у м. Вознесенську Миколаївської області, по вулиці Братів Іпатових, в районі Вознесенського коледжу МНАУ, всупереч волі потерпілої з погрозою застосування фізичного насильства, силою відвів її до території ділянки місцевості плавні, що в районі початку вулиці Зої Космодем`янської.
Знаходячись там та усвідомлюючи, що вони перебувають у безлюдному місці, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, що полягало в наставлені ножа до шиї потерпілої, звалив її на землю, від чого вона опинилася на спині та тримаючи останню в такому положенні, ОСОБА_7 роздягнув потерпілу, декілька разів вдарив її головою об землю, після чого задовольнив свою статеву пристрасть природним шляхом, чим зґвалтував ОСОБА_9 .
Після цього, ОСОБА_7 перевернув потерпілу на спину та, всупереч волі ОСОБА_9 , насильницьким шляхом задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом. При цьому декілька разів вдарив потерпілу обличчям об землю, не даючи їй можливості вирватися.
Далі ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії, направлені на задоволення своєї статевої пристрасті, з погрозою застосування фізичного насильства, примусив потерпілу стати на коліна та знову, всупереч її волі, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом.
Вчинене обвинуваченим кваліфіковане судом за ч.1 ст.152 КК України, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування (зґвалтування) і за ч.2 ст.153 КК України, тобто задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.152 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника, думку обвинуваченого і його законного представника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілої і її представника про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Оцінивши перевірені докази, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів щодо потерпілої ОСОБА_9 за обставин, викладених у вироку.
Так, сам обвинувачений у судовому засіданні вину визнав повністю за обома інкримінованими йому правопорушеннями, розповів про обставини ним вчиненого, а саме, що біля 24-ї години, на початку вулиці Зої Космодем`янської з погрозою застосування та застосуванням насильства спочатку зґвалтував потерпілу, а потім двічі задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом.
Жодних заперечень щодо змісту обвинувачення або його невідповідності фактичним обставинам провадження у суді не висловлював.
Потерпіла ОСОБА_9 у суді надала пояснення, що 8 березня 2015 року, разом з ОСОБА_12 була на дискотеці, де також був і ОСОБА_7 . Обвинувачений до неї чіплявся, заставляв вживати спиртні напої, погрожував. Приблизно о 23 год. 30 хв. їй зателефонувала мати і сказала, щоб йшла додому. ОСОБА_12 відмовився її проводжати і вона заперечувала, щоб її проводжував ОСОБА_7 . Після вживання пива їй було погано. Коли йшли додому, обвинувачений вів її за руку, а біля залізничного полотна на початку вулиці Зої Космодем`янської почав її тягнути. Вона просила не чіпати її, кликала на допомогу. Після цього ОСОБА_7 повалив її на землю, порвав та зняв з неї одяг, брутально лаявся, бив її обличчям об землю, наставляв ножа до горла. Вона кричала, але він закривав їй рота. Після застосування насильства зґвалтував її. Потім двічі насильно задовольнив статеву пристрасть неприродним способом. Вона намагалась вирватись, плакала, їй було боляче. Хотіла зателефонувати матері, але обвинувачений забрав у неї телефон, виключив з мережі та викинув. Після зґвалтування ОСОБА_7 взяв її за руку і повів додому. По дорозі зустріли ОСОБА_12 , який її і довів. Останньому розповіла про зґвалтування її обвинуваченим.
Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що 8 березня 2015 року, він, ОСОБА_9 і ОСОБА_7 відпочивали на дискотеці, де вживали також і пиво. Близько 23 год. 30 хв. вони розійшлися, потерпілу проводжав ОСОБА_7 . Десь о першій годині ночі останній йому зателефонував і попросив зустрітися. Біля залізничного переїзду вони зустрілися і він бачив, що ОСОБА_9 плакала. Потім повів потерпілу додому. Вона скаржилася на біль і повідомила, що ОСОБА_7 зґвалтував її. Провівши потерпілу, він знову зустрівся з ОСОБА_7 і той розповів про статеві стосунки з ОСОБА_9 .
Також за вироком, винуватість ОСОБА_7 підтверджена змістом письмових доказів:
- протоколу огляду місця події від 09.03.2015 р., за яким ОСОБА_9 на місцевості біля залізничного насипу показала місце, де її зґвалтував обвинувачений, а після цього двічі задовольнив статеву пристрасть неприродним способом. Під час огляду були виявлені труси жіночі, які були на потерпілій під час зґвалтування та залишені після нього;
- висновку судово-медичного експерта № 83 про те, що у ОСОБА_9 виявлені садна на обличчі, що виникли від дії тупого предмета (предметів), за давністю могли відповідати 09.03.2015 р., за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями; при огляді статевих органів - крововиливи в складку між великою та малою статевою губою справа, а також свіжий розрив дівочої пліви, що виникли 09.03.2015 р., за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями;
- висновку експерта № 82, що на мазку, відпечатках і змиві із статевого органу ОСОБА_7 виявлені елементи калу, а також епітеліальні клітини жіночої генетичної статі;
- висновку судово-цитологічної експертизи № 70/ц, про те, що згідно акту судово-медичного дослідження № 58/ц на статевому члені ОСОБА_7 виявлені елементи калу, а також епітеліальні клітини жіночої генетичної статі, походження яких не виключається, у тому числі і від потерпілої ОСОБА_9 ;
- висновку експерта № 68/ц, за яким в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_7 знайдені епітеліальні клітини жіночої генетичної статі, походження яких не виключається, у тому числі від ОСОБА_9 ;
- висновку судово-цитологічної експертизи № 69/ц, що на трусах ОСОБА_7 знайдені вагінальні клітини, походження яких не виключається, у тому числі від потерпілої.
Об`єктивні дані, що містяться в досліджених доказах, у тому числі повне визнання вини, надання пояснень, що узгоджуються з показами потерпілої та свідка, оглядом місця події та висновків експерта, районний суд визнав достатніми для доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
З цим рішенням суд апеляційної інстанції погоджується, підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття провадження, про що просить захисник, не вбачає.
Доводи апелянта про невинуватість ОСОБА_7 та обмову ним себе у вчиненні злочинів на досудовому слідстві і в суді з метою звільнення від покарання з випробуванням не заслуговують на увагу, оскільки є надуманими, нічим не підтвердженими, спростованими вище наведеними доказами.
Аналогічно не ґрунтуються на жодних належних даних і твердження про обмову обвинуваченого потерпілою, оскільки у кримінальному провадженні не встановлено обставин, які б свідчили про наявність у потерпілої підстав для такої обмови, тим більше, що до події вона не підтримувала з ним відношень.
Посилання на пояснення свідка ОСОБА_12 , що про зґвалтування він почув від самої ОСОБА_9 , яка в присутності ОСОБА_7 нічого про це не говорила, на дискотеці вживала пиво, що погроз чи чіпляння з боку обвинуваченого до неї там не було, ножа у нього він (свідок) не бачив, є не суттєвими, оскільки його суб`єктивне ставлення до поведінки потерпілої і обвинуваченого, тим більше, що він не повинен був пильнувати за ними, чути погрози чи бачити ножа, що був у ОСОБА_7 , не є беззаперечним свідченням на користь останнього.
Що стосується пояснень свідка ОСОБА_13 у телефонній розмові, на які також посилається апелянт, як на доказ невинуватості ОСОБА_7 , то ця особа у судовому розгляді участі не приймала, отже не була безпосередньо допитана судом у якості свідка, тому посилання апелянта на такі свідчення є безпідставним.
Стосовно одягу потерпілої, то він був вилучений, визнаний речовим доказом і за вироком суду повернутий ОСОБА_9 за належністю.
У судовому розгляді клопотань від сторін про огляд цього одягу чи проведення експертного його дослідження не заявлялось.
Відсутність у провадженні ножа, як знаряддя насильства, істотним порушенням визнати не можна, зважаючи на пояснення потерпілої та обвинуваченого у суді, що такий ніж дійсно застосовувався при вчиненні злочинів, а в апеляційному розгляді ОСОБА_14 ще й детально його описала.
Невідповідність адреси місця вчинення злочину у постанові про призначення експертизи також є не суттєвою, оскільки як ОСОБА_7 , так потерпіла підтвердили у суді, що подія сталась саме на початку вул. Зої Космодем`янської, про що і вказав суд у вироку.
Відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень внаслідок неприродного способу задоволення статевої пристрасті обвинуваченим, не суперечить показам ОСОБА_14 , що її зґвалтовано у такий спосіб.
Також не має доказового значення для невинуватості ОСОБА_7 і відсутність у постанові про призначенні експертизи питання про наявність таких тілесних ушкоджень, а також про дослідження його з ініціативи експерта.
Виникнення саден на обличчі, які за версією апелянта, утворились при падіння нетверезої потерпілої на залізничній колії, не підтверджене належними фактичними даними, у тому числі, поясненнями обвинуваченого у суді, та спростоване потерпілою в апеляційному розгляді.
Що стосується висновків судово-медичної та судово-цитологічної експертизи, то вони у своїй сукупності спростовують доводи, викладені у скарзі, про добровільність статевих зносин обвинуваченого з потерпілою.
Перебування потерпілої у стані сп`яніння (вживала пиво), її поведінка, що передувала події, а також під час судового розгляду, також ні в якому разі не викликають сумніву у правдивості та об`єктивності її свідчень протягом досудового слідства та судових проваджень щодо фактично скоєного ОСОБА_7 , доведеності його винуватості та правильності кваліфікації його злочинних дій.
З урахуванням викладеного, всі наведені апелянтом доводи є неприйнятними, тому постановлений щодо обвинуваченого вирок має бути залишено без зміни.
Керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Головуючий
Судді: