Провадження № 1-кс/592/4030/14

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі старшого прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

старшого слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області - ОСОБА_5 ,

розглянув клопотання старшого слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . раніше судимого:

1) 20.12.2013 року Ковпаківським РС м. Суми за ст. 186 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 850 грн. штрафу;

2) 08.08.2014 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007142 від 17.12.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників розгляду,

встановив:

Старший слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором подав до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. В клопотанні зазначено, що 17.12.2014 року близько 08.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля р. Псел, в районі буд. № 9 по пров. Пляжному в м. Суми, побачив раніше невідому йому жінку ОСОБА_6 , яка несла в руці жіночу сумочку. В той час у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення жіночої сумочки у вказаної жінки. Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи повторно, відкрито для потерпілої, підійшов ззаду до ОСОБА_6 та шляхом ривку відкрито заволодів жіночою сумочкою останньої, в якій знаходилися: гаманець червоного кольору з грошовими коштами в сумі 50 грн., кредитною карткою «Приватбанку» та пенсійною карткою «Приватбанку»; пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 видане 05.08.2009 р. Серія НОМЕР_3 ; мобільний телефон Самсунг SGH-C270 вартістю 450 грн.; мобільний телефон «Моторола С200» вартістю 50 грн. З місця вчиненого злочину ОСОБА_4 втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

17.12.2014 року матеріали кримінального провадження, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007142, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на існування ризиків, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність, вчинив тяжкий, корисливий злочин, санкція статі КК України якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, і що знаходячись на свободі, він може переховуватись від органів досудового розслідування та продовжувати злочинну діяльність, здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілу.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання у повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні, вказує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому суду, продовжувати злочинну діяльність, оскільки є раніше судимою особою за корисливі злочини, останньому повідомлено про підозру в іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто за скоєння злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, крім того до ЄРДР внесено кримінальні провадження від 10.12.2014 року, 11.12.2014 року, 17.12.2014 року з правовою кваліфікацією ст. 186 ч. 1 КК України по яким ОСОБА_7 дає визнавальні показання, щодо вчинення ним даних злочинів, після засудження вироком суду, будучи на іспитовому строку, особа належних висновків не зробила та знову скоїла кримінальні правопорушення. Також є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків, потерпілу, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав, повідомив про необхідність догляду за хворою матір`ю. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність задовольнити клопотання, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що в СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області перебуває кримінальне провадження №0007142, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_4 .

26.12.2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (частина 1); запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 частина 2).

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за скоєне правопорушення, оскільки в іншому кримінальному провадженні відносно підозрюваного, в якому йому повідомлено про підозру за ст. 309 ч. 1 КК України, останній на виклики органу досудового розслідування не з`являвся, за місцем мешкання та реєстрації був відсутній тривалий час, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки після засудження ОСОБА_4 вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 08.08.2014 року за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, перебуваючи на іспитовому строку імовірно вчинив дії по відкритому викраденню майна громадян, що обґрунтовано підтверджено в судовому засіданні з наданих слідчим матеріалів кримінального провадження, зокрема показань свідка ОСОБА_8 , пояснень підозрюваного ОСОБА_4 . Судом оцінено репутацію підозрюваного, який не працює, джерело його доходів не встановлено, злочин у якому він підозрюється відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років, дані обставини в сукупності підтверджуються наданими доказами, що додатково свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, як вбачається з доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Суд враховує також рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» від 10.02.2011 року як джерело права. Пунктом 79 даного рішення визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави відповідно до п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України 20 розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки вважає, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст. 183 та ч.5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: 1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на п`ятдесят днів, взявши ОСОБА_4 під варту із зали суду.

Строк тримання під вартою відраховувати з моменту затримання - 26.12.2014 року. Термін дії ухвали закінчується 13 лютого 2015 року о 24 годині 00 хвилин.

Розмір застави визначити в межах 20 мінімальних заробітних плат, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Одержувач ТУ ДСА України в Сумській області, , Банк одержувача ГУ ДКСУ у Сумській області, МФО 837013, Рахунок 0459, Призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, ЄДРПОУ суду 02886462.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Ковпаківського районного суду міста Суми.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави перевірки підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Виконання ухвали слідчого судді покласти на слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_5 .

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

На ухвалу прокурором може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення, а іншими особами з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1