АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11-сс/790/1396/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: ст. 194 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2014 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України за матеріалами кримінального провадження № 0000530 від 27.06.2014 року,-

в с т а н о в и л а:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, погоджено з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старомарївка, Грачівського району Ставрапольського краю Російської Федерації, вірмена, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, дітей не маючого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2014 року клопотання слідчого було задоволено, та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14.12.2014 року з визначенням суми застави у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, а саме 73080 гривень.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя зазначив, що під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, але вважаючи доведеним існування ризиків п. п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його у їх вчиненні, враховуючи, що дії ОСОБА_8 носять характер тяжкого кримінального правопорушення, те, що у нього відсутні постійне місця роботи та немає офіційних засобів існування, прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим не зважаючи на те, що слідчим не було доведено існування ризику передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

З таким рішенням не погодився захисник підозрюваного, який подав апеляційну скаргу, і обґрунтовуючи її тим що вказані у судовій ухвалі ризики відсутні, підозрюваний має постійне місце проживання, родину в м. Харкові, на утримує свою дружину, неофіційно працює таксистом, позитивно характеризується за місцем проживання. Усі речові докази та документи по справі зібрані, підозрюваний у повному обсязі визнав свою вину та дав показання по справі. Підозрюваний не судимий та раніше не притягався до кримінальної відповідальності, злочин в якому він обвинувачується не є продовжуваним. Отже на думку захисника немає жодних підстав стверджувати про наявність ризиків щодо підозрюваного.

Таким чином апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Крім того автор апеляційної скарги зазначає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є доцільним з огляду на стан здоров`я підозрюваного, який страждає на вірусний гепатит «В» і в умовах тримання під вартою без належної медичної допомоги є ризик погіршення стану здоров`я підозрюваного

У зв`язку з викладеним апелянт просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2014 року скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді часткового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ухвали яка оскаржується, ОСОБА_8 підозрюється у тому що у вересні 2013 року вирішив зайнятися сутенерством на території м. Харкова. З цією метою він вступив в злочину змову з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 запропонував їм допомогти йому в організації сутерневства на «панелі» розташованої біля проїзної частини по АДРЕСА_2 . Крім того, в рекламних газетах та через мережу Інтернет ОСОБА_8 розповсюджував інформацію, де пропонував роботу для дівчат в сфері надання інтимних послуг зі швидким та великим заробітком. Використовуючи уразливий стан, який полягав в скрутному матеріальному становищі осіб, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 втягнули в заняття проституцією більш ніж 15 осіб. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , контролювали дівчат, які займалися проституцією, а ОСОБА_8 , та ОСОБА_11 займалися охороною дівчат, які займалися проституцією. Грошові кошти, вилучені від сутенерства між членами групи, розподіляли особисто ОСОБА_10 в заздалегідь обумовлених частках.

В березні 2014 року ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 займалися сутенерством та використовуючи уразливий стан, який полягав у скрутному матеріальному становищі, втягнув в зайняття проституцією ОСОБА_12 , яка надавала послуги сексуального характеру за гроші незнайомим чоловікам на «панелі», розташованої біля проїзної частини по АДРЕСА_3 .

В червні 2014 року ОСОБА_8 діючи повторно за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 займалися сутенерством та використовуючи уразливий стан, який полягав у скрутному матеріальному становищі втягнули у зайняття проституцією ОСОБА_13 , 1980 р.н.

В серпні 2014 року ОСОБА_8 , діючого повторно, за попередньою змовою та в групі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 займалися сутенерством та, використовуючи уразливий стан, який полягав у скрутному матеріальному становищі, втягнули в заняття проституцією ОСОБА_14 ,, 1986 р.н.. яка надавала послуги сексуального характеру за гроші незнайомим чоловікам на «панелі», розташованої біля проїзної частини по АДРЕСА_2 .

З вивчених апеляційним судом матеріалів вбачається, що27.06.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідування внесені дані про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України за № 0000530.

Фактично ОСОБА_8 був затриманий 16.10.2014 року о 22 годині 40 хвилин біля буд №1 по вул. Пушкінській в м. Харкові.

17.10.2014 року ОСОБА_15 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КПК України

17.10.2014 року під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_8 визнав свою провину.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами а саме - протоколами допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Слідчий суддя обґрунтовано вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законодавством віднесено до категорії тяжкого, за скоєння якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років.

При наявності таких відомостей, колегія суддів не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про існування зазначених в судовій ухвалі ризиків, а з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_15 вказаних кримінальних правопорушень та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у їх вчиненні, відсутності у останнього офіційних джерел існування, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, або не застосування запобіжного заходу взагалі.

Тому апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Обираючи запобіжний захід у вигляді продовження строків тримання під вартою, слідчим суддею відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначено можливість звільнення підозрюваного з-під варти у разі внесення застави у розмірі 73080 гривень, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

За таких обставин, колегія судів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді