В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.01.2016 Справа №607/6098/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 16 січня 2013 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яворів, Косівського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, працюючого заступником директора ТзОВ «Інфокол Захід Про», жителя АДРЕСА_1 , на підставі ст. 48 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України (в редакції Закону № 1508-VI від 11.06.2009 року),

за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Восени 2009 року ОСОБА_3 , перебуваючи на посадах директорів ТзОВ «Кременецька кераміка» та ТзОВ «Малахіт Буд Вектор», взяв на себе зобов`язання перед ОСОБА_5 щодо придбання останньому квартири в м. Тернополі за рахунок поставок із цегельних заводів вищезазначених товариств цегли на ТІЗ«Добробуд» для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , згідно домовленостей із директором зазначеного товариства, а ОСОБА_5 повинен передати йому грошові кошти як оплату за поставлену цеглу.

В подальшому, 06.11.2009 року ОСОБА_3 , при зустрічі із ОСОБА_5 передав останньому договір доручення від 28.10.2009 року про дольову участь на квартиру АДРЕСА_3 , укладений із ТІЗ «Добробуд» в особі директора ОСОБА_8 , та отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 313 800 гривень, про що власноручно написав розписку. Крім цього, з метою підтвердження факту одержання вказаних грошових коштів в якості оплати за досягнуті домовленості щодо майбутніх поставок цегли видав ОСОБА_5 квитанції до прибуткових касових ордерів на загальну суму 313800 гривень, які завірив печаткою ТзОВ «Малахіт Буд Вектор». Проте, в 2011 році на адресу ОСОБА_5 надійшов лист із ВК «ТІЗ «Добробуд» від 17.08.2011 року про розірвання договору доручення від 28.10.2009 року у зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань щодо оплати вартості квартири відповідно до умов договору.

А тому, у зв`язку із неналежним виконанням своїх організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на посаді директорів ТзОВ «Кременецька кераміка» та ТзОВ «Малахіт Буд Вектор» через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_9 , не вжив належних і достатніх заходів, спрямованих на забезпечення дотримання фінансово-господарської дисципліни у діяльності зазначених товариств та ефективного використання власних та залучених від ОСОБА_5 грошових коштів, та, провівши лише попередні переговори, не забезпечив укладення договору із ТІЗ «Добробуд» з поставки цегли для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , а також, в подальшому, не забезпечив своєчасного повернення отриманих у ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 313 800 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинені тяжкі наслідки ОСОБА_5 на суму 313 800 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене:

- ч.2 ст.367 КК України (в редакції Закону № 1508-VI від 11.06.2009 року), тобто, службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваними законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.

11 січня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст.367 КК України (в редакції Закону № 1508-VI від 11.06.2009 року) за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язався відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду яка становить 411 611 (чотириста одинадцять тисяч шістсот одинадцять) гривень, в тому числі 210 000 (двісті десять тисяч) гривень із внесеної застави громадянином ОСОБА_10 на що останній добровільно погоджується та 201 611 (двісті одна тисяча шістсот одинадцять) гривень, з розтермінуванням виплати 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з лютого 2016 року. Від стягнення моральних збитків потерпілий ОСОБА_5 відмовляється.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за:

- ч.2 ст.367 КК України (в редакції Закону № 1508-VI від 11.06.2009 року) у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, пов`язаною з виконанням організаційно розпорядчих функцій строком на один рік з застосуванням п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачені ч. 2 ст.367 КК України (в редакції Закону № 1508-VI від 11.06.2009 року), яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених п. 1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Опитаний в судовому засіданні заставодавець ОСОБА_10 не заперечує щодо виплати 210 000 (двісті десяти тисяч) гривень внесеної ним застави в сумі 316 680 (триста шістнадцять тисяч шістсот вісімдесяти) гривень в користь потерпілого ОСОБА_5 , про що подав суду письмову заяву.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 11 січня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання та у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 .

Позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 411 611 гривень слід задовольнити, стягнувши в користь потерпілого ОСОБА_5 210 000 (двісті десять тисяч) гривень із внесеної застави громадянином ОСОБА_10 на що останній добровільно погоджується та 201 611 (двісті одна тисяча шістсот одинадцять) гривень з обвинуваченого, з розтермінуванням виплати 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з лютого 2016 року.

Позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень слід залишити без розгляду, у зв`язку з поданою потерпілим заявою.

Запобіжний захід у виді застави ОСОБА_3 скасувати, після набрання вироком законної сили.

Заставу, внесену згідно платіжного доручення № 1 від 04 лютого 2015 року, в сумі 316 680 (триста шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок після набрання вироком законної сили:

-в сумі 106 680 (сто шість тисяч шістсот вісімдесят) гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_10 ;

-в сумі 210 000 (двісті десять тисяч) гривень, звернути на виконання вироку в частині майнового стягнення та повернути ОСОБА_5 у відповідності до ч. 11 ст. 182 КПК України.

Вилучені у кримінальному провадженні, паспорт чи інші документи, які дають ОСОБА_3 право на виїзд за кордон, необхідно повернути ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити укладену 11 січня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України (в редакції Закону № 1508-VI від 11.06.2009 року) та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, пов`язаною з виконанням організаційно розпорядчих функцій строком на один рік з застосуванням п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 411 611 гривень задовольнити, стягнувши в користь ОСОБА_5 :

-210 000 (двісті десять тисяч) гривень із застави, внесеної згідно платіжного доручення № 1 від 04 лютого 2015 року громадянином ОСОБА_10 на що останній добровільно погоджується;

-201 611 (двісті одна тисяча шістсот одинадцять) гривень з ОСОБА_3 , з розтермінуванням виплати 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з лютого 2016 року до повного погашення.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень залишити без розгляду, у зв`язку із поданою заявою.

Запобіжний захід у виді застави ОСОБА_3 скасувати, після набрання вироком законної сили.

Заставу, внесену згідно платіжного доручення № 1 від 04 лютого 2015 року, в сумі 316 680 (триста шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок після набрання вироком законної сили:

-в сумі 106 680 (сто шість тисяч шістсот вісімдесят) гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_10 ;

-в сумі 210 000 (двісті десять тисяч) гривень, звернути на виконання вироку в частині майнового стягнення та повернути ОСОБА_5 .

Вилучені у кримінальному провадженні, паспорт чи інші документи, які дають ОСОБА_3 право на виїзд за кордон, необхідно повернути ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1