Кагарлицький районний суд Київської області
№1-30/2010
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» лютого 2010р. Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кириченко В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

з участю прокурора Вдовенко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, працює охоронцем Політичної ради Соціалістичної партії України, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України -.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 9 червня 2009 року, близько 15 год., знаходячись на вул. Червоноармійській в с. Мирівка Кагарлицького району Київської області поблизу господарства № 56, підійшов до ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_5, який сидів на лаві поблизу свого господарства, і на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс по тулубу останнього один удар рукою, від якого той впав на землю, а потім умисно наніс ще один удар ногою в ліву бокову поверхню грудної клітки вже лежачого потерпілого, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому 9-го ребра зліва в ділянці пахових ліній, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не понесло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров»я на строк понад 21 день. Нанесення вказаного удару ногою перебуває в прямому причинному зв'язку з вказаним середньої тяжкості тілесним ушкодженням.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винність свою не визнав і пояснив, що ОСОБА_2 біля свого будинку під час розмови з матір»ю висловлювався нецензурно на її адресу, а тому він вдарив рукою потерпілого, від чого останній впав спиною на землю. Ногою він потерпілого не бив.

Незважаючи на невизнання підсудним своєї винності його вина у вчиненні злочину підтверджується слідуючими доказами.

Поясненнями потерпілого підтверджується, що підсудний спочатку кулаком вдарив йому у верхню частину грудей, коли він сидів на лаві, а після падіння на землю ще вдарив ногою в ліву бокову поверхню грудної клітки. У зв'язку з цим він отримав перелом ребра. Дійсно, він нецензурно висловлювавсь під час розмови з матір»ю підсудного.

Висновком експерта № 104/38 від 04.11.2009р. підтверджується, що виявлений у потерпілого ОСОБА_2 перелом 9-го ребра зліва в ділянці пахвових ліній міг утворитися близько 15 год. 9.06.2009 року, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становив небезпеки для життя потерпілого і призвів до тривалого розладу здоров»я на строк понад 21 день. Одним з місць прикладення травмуючої сили на тілі потерпілого є ліва бокова поверхня грудної клітки в її нижній третині ( в проекції 9-ребра). Нанесення вказаного ушкодження в результаті ударів ногою не виключається. Також цим висновком спростовуються пояснення підсудного, що потерпілий впав на спину і від цього отримав перелом ребра, так як експерт не виключає утворення ушкодження внаслідок падіння потерпілого з ударом лівою боковою поверхнею грудної клітки об тупий предмет, а не внаслідок падіння з ударом спиною об тупий предмет (а.с. 25-26)

Протоколом огляду місця події з фото таблицею (а.с. 36-37,38) підтверджується, шо поблизу лавочки, де потерпілий отримав перелом ребра, не виявлено тупих предметів від падіння на які потерпілий міг би отримати перелом ребра.

Показами свідка ОСОБА_3 на досудовому слідстві від 11.06.2009р. підтверджується, що вона бачила, як підсудний бив лежачого потерпілого в груди. Але в подальшому на досудовому слідстві 14.11.2009р. (а.с. 30-31) і в судовому засіданні стверджувала, що не бачила цього. Зміна показів вказаного свідка суд вважає викликана сусідськими відносинами з підсудним, який вибачився за свої дії, і потерпілий не має до нього претензій, а саме до підсудного.

Свідок ОСОБА_4 пояснила в судовому засіданні, що потерпілий нецензурно лаявся і підсудний відсторонив його від неї та при цьому потерпілий не падав. На досудовому слідстві вказаний свідок пояснювала, що підсудний штовхнув потерпілого в груди і останній впав (а.с. 9, 34-35). Покази цього свідка суд розцінює критично, так як свідок є матір»ю підсудного і своїми показами намагається допомогти сину уникнути кримінальної відповідальності.

Свідок ОСОБА_5 пояснив в судовому засіданні, що чув як лаялись підсудний і померлий і не бачив як штовхав підсудний потерпілого 9.06.2009 року. На досудовому слідстві 14.11.2009р. (а.с. 32-33) вказаний свідок стверджував, що бачив падіння потерпілого від поштовху підсудного, і кулаками та ногами підсудний потерпілого не бив. Покази цього свідка на досудовому і в судовому слідстві суд розцінює критично, так як потерпілий і підсудний є сусідами, і потерпілий не має претензій до підсудного, а свідок є особою похилого віку, так як народився 02.09.1947 і сусід обох вказаних осіб.

Показами ОСОБА_2 на досудовому слідстві в якості свідка (а.с. 29) підтверджується, що підсудний вдарив його ногою в лівий бік після падіння з лавки на землю. Також в матеріалах справи є два пояснення ОСОБА_2 від 12.06.2009р. на а.с. 6 і на а.с. 8, які отримані дільничним інспектором міліції поверхово. На а.с. 6 отримані пояснення, що підсудний один раз вдарив потерпілого кулаком в груди і не вказано при цьому, в якому положенні перебував потерпілий.

А на а.с. 8 отримані пояснення, що підсудний один раз ногою вдарив сидячого потерпілого в груди і ще раз вдарив лежачого потерпілого без з»ясування, чим вдарив і в яку область тіла.

При цьому пояснення відібрані в один день 12.06.2009р. У зв'язку з вказаною поверховістю опитування потерпілого суд не бере їх до уваги як докази, що зібрані не відповідно до вимог КПК України і бере за основу обвинувачення вказані вище покази потерпілого на досудовому слідстві від 14.11.2009р. на а.с. 29 і в судовому засіданні, які суд вважає правдивими і які підтверджуються іншими доказами по справі.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає вірною кваліфікацію органами досудового слідства злочинних дій ОСОБА_1 за ч.І ст. 122 КК України, так як він спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров»я на строк понад 21 день.

Але із обвинувачення підсудному слід виключити обставину, що умисне нанесення ним по тулубу потерпілого одного удару рукою, від якого останній впав на землю, також перебуває в прямому причинному зв»язку з отриманим переломом 9-го ребра зліва, що інкриміновано підсудному, так як вказана обставина не підтверджується доказами.

Висновком експерта № 104/38 від 4.11.2009 року підтверджується, що місцем удару на тілі потерпілого є ліва бокова поверхня грудної клітки в її нижній третині. В поясненнях від 14.11.2009р. на а.с. 29 потерпілий пояснював, що підсудний вдарив його в ліве плече і відбулось падіння, а в судовому засіданні, що у верхню частину грудей і відбулось падіння.

Невизнання підсудним своєї вини і твердження підсудного , що він не бив потерпілого ногою в ліву бокову поверхню грудної клітини і потерпілий впав з висоти власного росту на землю після його удару, а не з висоти лавки, на якій сидів, як встановив суд, направлені на перекваліфікацію злочини з умисного на необережний та є способом захисту підсудного. На досудовому слідстві підсудний давав такі ж пояснення суд вважає місце вчинення злочину не біля лавки при обставин події злочину 21.11.2009р., що стверджується протоколом вказаної процесуальної дії та фото таблицею на а.с. 46, 47.

Також в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив свої покази, дані на досудовому слідстві про те, що в травні 2009 року потерпілий упав у нього на крильці і травмувався, але не знає чи зламав внаслідок цього падіння ребро. Показами потерпілого в судовому засіданні підтверджується, що внаслідок вказаного падіння в травні 2009 року він не зломив ребро.

Також висновок експерта № 104/38 від 04.11.2009р. підтверджується, що потерпілий міг отримати перелом 9-го ребра зліва 9 червня 2009 року, а не в травні місяці 2009 року.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного який виключно позитивно характеризується по місцю роботи та проживання. Враховує думку потерпілого який вважає, що підсудного не слід суворо карати. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлені. В справі відсутні докази, що підсудний знав, що потерпілому 60 років, і він особа похилого віку. На підставі викладеного суд дійшов думки про необхідність призначення ОСОБА_1 покарання у виді виправних робіт з відрахуванням 10 відсотків заробітку в доход держави.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,-

3 А СУДИ В:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.І ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років виправних робіт з відрахуванням 10 відсотків заробітку в доход держави.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком суду законної сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький райсуд протягом 15 діб з моменту проголошення вироку.

Суддя: