справа № 488/3492/14-к
провадження № 1-кп/488/22/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2015 року Корабельний районний суд міста Миколаєва
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
прокурора: обвинуваченого: захисника: потерпілого:ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, не працює, раніше в силу статті 89 КК України не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, -
01.06.2014 року близько 19 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 зупинив свій автомобіль «Газ 2705», реєстраційний номер НОМЕР_1 біля магазину, що розташований біля дитячого садка «Золотий півник» за адресою: місто Миколаїв, вулиця Артема 32-В з метою завантаження речей із вказаного магазина, після чого до нього підійшов потерпілий та зробив йому зауваження з приводу того, що той зупинив автомобіль у недозволеному для зупинки місці. В результаті цього обвинуваченим та потерпілим виник словесний конфлікт. Висловивши невдоволення зауваженням, обвинувачений направився до приміщення магазину, а потерпілий залишився поблизу автомобіля.
Вийшовши із магазину і обурившись тим, що потерпілий продовжує знаходитися біля автомобіля, обвинувачений підійшов до нього і наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого той впав на спину на землю, а коли намагався підвестися на ноги, обвинувачений наніс потерпілому ще один удар взутою лівою ногою в область обличчя, від чого останній знову впав на землю і втратив свідомість.
В результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому були завдані тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, відкритого перелому кісток носа і саден обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 125 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно, ввечері 01 червня 2014 року він, в ході раптово виниклого конфлікту, завдав потерпілому оди удар рукою в область голови та один удар ногою в область обличчя. У вчиненому кається, розуміючи, що його дії були неправильними. Аналогічна інформація міститься у протоколі проведення з обвинуваченим слідчого експерименту (а.п. 60-63).
Винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) також підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.
Допитаний судом потерпілий ОСОБА_6 надав суду показання, що підтверджують викладені вище обставини. Аналогічна інформація викладена у заяві потерпілого від 01.06.2014 року (а.п. 64) та протоколі проведення з ним слідчого експерименту (а.п. 65-69).
З висновку експерта № 170 від 24.06.2014 року (а.п. 70-71) вбачається, що потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, відкритого переламу кісток носа і саден обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та могли утворитися внаслідок нанесення не менше трьох травматичних дій.
У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників провадження, судом прийняте рішення про недослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто усіх вищевикладених обставин. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, сумніві щодо добровільності їх позиції відсутні. Судом також роз`яснено учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинуваченого, тобто умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, судом кваліфікуються за частиною 2 статті 125 КК України.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (а.п. 73), раніше не судимий (а.п. 75, 79), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 76) та лікаря-психіатра (а.п. 77) не перебуває, за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується посередньо (а.п. 80), а за місцем попередньої роботи позитивно (а.п. 81), що в цілому дозволяє суду зробити висновок про позитивну характеристику особистості обвинуваченого.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, який є умисним, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є визнання ним вини.
Таким чином, суд доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі на строк, що буде достатній для його виправлення та недопущення в подальшому вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Прокурором заявлений позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 1.363,59 гривень (а.п. 5-7). На підтвердження обґрунтованості позову судом досліджена довідка-розрахунок № 24 від 24.06.2014 року (а.п. 72). Обвинувачений заявлений позов визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, а якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За таких обставин суд доходить висновку про задоволення заявленого прокурором позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі частини 1 статті 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі пунктів 2, 3 частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1