Справа № 456/1071/14-к
Провадження № 1-кс/456/57/2014
УХВАЛА
слідчого судді

"07" березня 2014 р. Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , скаржника ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_6 на дії прокурора під час досудового розслідування, в порядку ст.303 КПК України,

в с т а н о в и в :
Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність прокурора, що виявилась у неналежному розгляді його клопотання від 28.02.2014 р. у кримінальному провадженні №0001502, зобов`язати прокурора розглянути його клопотання, внести до ЄРДР кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення за ч.2 ст.146 КК України та провести допит всіх, зазначених ним у клопотанні осіб. В обґрунтування скарги покликається на те, що 28 лютого 2014 року ним подано клопотання, в порядку ст.220 КПК України процесуальному прокурору Стрийської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 щодо внесення до ЄРДР правової кваліфікації кримінального правопорушення з зазначенням ч.2 ст.146 КК України про вчинення 24.07.2013 р. відносно нього та інших осіб вказаного злочину та допиту осіб, на яких вказали заявники. 03 березня 2014 року на його адресу надійшов лист старшого прокурора Стрийської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 , в якому вказано, що його клопотання скеровано у СВ Стрийського МВ ГУ МВС для долучення до матеріалів кримінального провадження №0001502, досудове розслідування по якому проводиться за ст.356 КК України. Вважає, що фактично прокурором прийнято рішення про відмову в задоволенні його клопотання, проте в порушення вимог ст.220 КПК України жодного процесуального рішення на його адресу не надіслано, що свідчить про бездіяльність прокурора.

В судовому засіданні скаржник підтримав заявлені ним вимоги, просить слідчого суддю скаргу задоволити та зазначив, що 24 липня 2013 року він та інші потерпілі були незаконно позбавлені волі, у зв`язку з чим ними подано письмові заяви до прокуратури Львівської області, які за належністю скеровано до Стрийського МВ ГУМВС України у Львівській області. Слідчий самостійно визначив попередню кваліфікацію стаття 356 КК України, незважаючи на той факт, що в їх заявах було вказано про незаконне позбавлення їх волі упродовж декількох годин. До цього часу жодних слідчих дій не проведено, процесуальні прокурори не виконують повноваження, надані їм законом, чим проявляють бездіяльність. Вважає, що процесуальний прокурор зобов`язаний був прийняти рішення, а не надсилати йому листа. Особа, на яку він вказав як на підозрюваного до цього часу належним чином не допитана, що викликає обґрунтовані сумніви у законності дій досудового слідства.

Прокурор ОСОБА_7 заперечила проти скарги та вказала, що у зв`язку з перебуванням на листку тимчасової непрацездатності, в групі процесуальних прокурорів 28 лютого 2014 року відбулася зміна прокурорів і додатково було призначено процесуального прокурора ОСОБА_4 , який надав скаржнику законну та обґрунтовану відповідь.

Прокурор ОСОБА_4 вважає вчинені ним дії по розгляду клопотання скаржника від 28.02.2014 року законними та обґрунтованими, такими, що прийняті у формі та у спосіб, передбачені чинним КПК України. Пояснив, що задоволив клопотання скаржника в частині допиту свідків, оскільки скерував його для виконання в слідчий відділ та надав необхідні вказівки по його розгляду, що стосується перекваліфікації, то зазначив, що це процесуальна дія, яку він не зобов`язаний вчиняти згідно КПК, оскільки на даний час досудове слідство проводиться, всі необхідні слідчі дії ще не виконано, а тому вважаючи таке клопотання передчасним він роз`яснив про це скаржнику. Вважає, що не повинен був приймати жодного рішення, а тому просить в задоволенні скарги відмовити.

Слідчий просить в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши думку осіб, що приймають участь в справі, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

Згідно зі ст.8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності прокурора під час досудового розслідування, суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародно-правові Договори» від 22.12.1993 року міжнародно-правові договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України , є частиною національного законодавства України; якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України .

При цьому в ст. 22 і ст.64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються, не можуть бути скасовані або обмежені, і не є вичерпними.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції «Про захист прав і основних свободи людини», яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку, незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст.13 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.

Слідчий і прокурор повинні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ст. 9 КПК).

На орган досудового розслідування покладається обов`язок застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування (ст. 38 КПК).

Предметом розгляду скарги слідчого судді є клопотання, яке було подано скаржником 28.02.2014 р. процесуальному прокурору ОСОБА_7 по кримінальному провадженні №0001502, яке зареєстроване в ЄРДР 24.07.2013 р. за заявою ОСОБА_8 .

Скаржник вважає, що процесуальним прокурором порушено вимоги ст.220 КПК України та прийнято рішення у спосіб та у формі, не передбаченій вказаною нормою закону, а тому вважає, що процесуальний прокурор проявив бездіяльність і просить зобов`язати його вчинити зазначені в клопотанні дії.

За змістом ст.220 КПК України клопотання це звернення в усній або письмовій формі сторони кримінального провадження, потерпілого чи учасників процесу які наділені таким правом (сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник), до слідчого, прокурора про виконання будь-яких процесуальних дій під час досудового розслідування.

Слідчий, прокурор зобов`язані розглянути і вирішити кожне заявлене за кримінальним провадженням клопотання. Результати розгляду клопотання доводяться до відома заявника. Про задоволення клопотання, а також про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання слідчий, прокурор виносить вмотивовану постанову, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а оригінал долучається до матеріалів досудового розслідування. У разі задоволення клопотання слідчий, прокурор може обмежитися усним або письмовим повідомленням про це особі, яка заявила клопотання без пояснення мотивів. При повній або частковій відмові у задоволенні клопотання особі, яка заявила клопотання, повинно бути вручено копію постанови.

З наведеної норми закону слідує, що законодавець надає слідчому та прокурору право у випадку часткового задоволення клопотання обмежитись усним або письмовим повідомленням про це, і вимагає лише у випадку повної або часткової відмови у задоволенні клопотання, прийняти письмове рішення.

Зі змісту листа старшого прокурора Стрийської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 від 03.03.2014 р., долученого до матеріалів скарги, вбачається, що клопотання скеровано для розгляду слідчому, який зобов`язаний вчинити певні слідчі дії, а питання про внесення відомостей до ЄРДР буде прийнято саме після проведення всіх необхідних слідчих дій.

З пояснень процесуального прокурора ОСОБА_4 , він не відмовляв у задоволенні клопотання скаржника, а задоволив його частково, в частині проведення необхідних слідчих дій скерував для розгляду в СВ Стрийського МВ ГУ МВС, а в частині перекваліфікації - роз`яснив заявнику, що таке є передчасним і буде вирішено за результатами проведення усіх необхідних та процесуальних дій.

Суд бере до уваги вказані доводи прокурора, вважає їх такими, що ґрунтуються на нормах чинного КПК України, підстав вважати вказані дії бездіяльністю, як про це зазначає скаржник, в суду немає, як і вважати, що прокурор повинен був винести процесуальне рішення у формі, зазначеній в частині 2 вказаної статті.

Так, повноваження прокурора під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, визначені ст. 36 КПК України, до яких відносяться повноваження скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих, приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України за наявності підстав, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.110 КПК України процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення прокурора приймається у формі постанови, яка виноситься у випадках передбачених КПК України а також, коли прокурор визнає це за необхідне.

КПК України не передбачено обов`язок прокурора у випадку вирішення питання про передчасність заявленого заявником клопотання, виносити процесуальні рішення, оскільки рішення про відмову може обмежити право заявника на розгляд такого клопотання в майбутньому.

Окрім цього, заслуговують на увагу наступні норми Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 р.:

Так, п. 2.1. передбачено, що до Реєстру вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

Розділом 2 (п.1.1.) передбачено, що формування Реєстру розпочинається із внесення до нього слідчим, прокурором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених в заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ними самостійно з будь-якого джерела.

Розділом 8 передбачено порядок редагування (зміни) зафіксованих у Реєстрі відомостей, які проводяться шляхом внесення реєстратором оновлених даних до відповідного пункту картки та зазначено, що редагування проводиться в разі необхідності внесення змін до обліку кримінальних правопорушень (щодо перекваліфікації діянь з менш тяжких на більш тяжкі кримінальні правопорушення або з більш тяжких на менш тяжкі (ст. 12 КК України), потерпілих осіб, у разі зміни повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), встановлених та відшкодованих збитків та в інших випадках.

В розділі 9 «Контроль та нагляд» передбачено, що прокурори, керівники органів досудового розслідування усіх рівнів несуть відповідальність по відомствах за забезпечення своєчасного, повного та достовірного внесення інформації до Реєстру. Прокурори, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, перед внесенням до Реєстру відповідно до ч. 3 ст. 283 КПК України даних про результати досудового розслідування особисто перевіряють правильність та повноту відомостей про кримінальне правопорушення, осіб, які їх учинили, та руху кримінальних проваджень.

В ході проведеної перевірки, не вдаючись в оцінку доказів, які є в матеріалах кримінального провадження, вважаю, що скарга ОСОБА_6 на бездіяльність процесуальних прокурорів не підлягає задоволенню, тому що клопотання від 28.02.2014 р. було зареєстровано в порядку, передбаченому КПК України, та в частині проведення необхідних слідчий дій за належністю скеровано до СВ Стрийського МВ ГУМВС України у Львівській області, за результатами його розгляду заявнику надано письмову відповідь по всім заявленим ним обставинам, уповноваженим прокурором, який здійснював процесуальне керівництво вищезазначеним кримінальним провадженням, без порушення встановлених строків її розгляду.

Враховуючи вимоги ст.ст. 36, 220 КПК України, які не містять в собі прямих вимог про обов`язок прокурора приймати процесуальне рішення - постанову про відмову в повному або частковому задоволенні клопотання, якщо він не вбачає підстав для перекваліфікації кримінального правопорушення на даній стадії досудового слідства, вважаю, що винесення в даному випадку прокурором процесуального рішення є правом, а не обов`язком. На думку слідчого судді письмова відповідь прокурора про результати розгляду скарги ОСОБА_6 не суперечить правовим приписам ст.ст. 36, 220 КПК України.

У зв`язку з наведеним відсутні правові підстави вважати, що процесуальним прокурором в даному випадку допущено бездіяльність, оскільки скаржником отримано письмову відповідь прокурора у формі та у строки, передбачені ст.220 КПК України.

З цих же мотивів відсутні підстави для зобов`язання прокурора надати письмову відповідь за наслідками розгляду клопотання від 28.02.2014 р.

Що стосується вимоги скаржника про зобов`язання прокурора внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.146 КК України, то такі вимоги не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають до задоволення, адже жодною нормою КПК не передбачено такий обов`язок прокурора, а тому зобов`язання прокурора до вчинення таких дій не лежать в площині компетенції суду, яка визначена положеннями чинного Кримінально-процесуального закону.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає правильним і таким, що ґрунтується на нормах закону вирішення процесуальним прокурором клопотання в частині допиту свідків та надіслання такого клопотання за належністю в слідчий відділ, адже законом передбачено, що такі дії в першу чергу повинен провести слідчий, в провадженні якого перебуває справа, і з матеріалів кримінального провадження слідує, що таке частково виконано слідчим, оскільки 06.03.2014 р. допитано одного зі свідків, про допит якого просить скаржник у клопотанні.

Окрім цього, слід звернути увагу і на письмові вказівки процесуального прокурора ОСОБА_7 , надані слідчому 03.03.2014 р., що додатково підтверджує виконання прокурором своїх повноважень, передбачених КПК України. Необгрунтованими слід вважати доводи скаржника про те, що прокурор надав вказівки після його звернення до суду, оскільки, як вбачається з матеріалів скарги, така зареєстрована в суді 05.03.2014 р., а вказівки надані прокурором значно раніше, 03.03.2014 р.

У зв`язку з наведеним, суд вважає скаргу ОСОБА_6 безпідставною і відмовляє в її задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Одночасно скаржнику роз`яснюється, що питання про незаконність та необґрунтованість рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування він вправі поставити перед судом під час судового провадження, а також при надходженні кримінального провадження до апеляційної та касаційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
В задоволенні скарги ОСОБА_6 про визнання протиправною бездіяльності прокурора, що виявилась у неналежному розгляді його клопотання від 28.02.2014 р. у кримінальному провадженні №0001502, зобов`язання прокурора розглянути його клопотання, внести до ЄРДР кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення за ч.2 ст.146 КК України та провести допит всіх, зазначених ним у клопотанні осіб, відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1