АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-40 Головуючий у 1-й інстанції редько
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого - судді Павленка В. П.

суддів Гонтар А. А.., ОСОБА_1

з участю прокурора Колоса В. О.

скаржника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляцією помічника прокурора Октябрського району м. Полтави на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2011 року.

Цією постановою скарга ОСОБА_2 на постанову старшого помічника прокурора Октябрського району м. Полтави від 4 червня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно начальника У03 Полтавської ОДА ОСОБА_3, його заступника ОСОБА_4, головного лікаря Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні ( надалі ПОЛКЛ ) ОСОБА_5, лікарів ординаторів неврологічного відділення ПОДКЛ ОСОБА_6 та ОСОБА_7, головного педіатра, голови комісії ОСОБА_8, доцента кафедри травматології та ортопедії УМСА ОСОБА_9 та обласного дитячого лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_10 була задоволена, постанова старшого помічника прокурора м. Полтави була скасована, а справа направлена прокурору Октябрського району м. Полтави для проведення додаткової перевірки.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд послався на те, що перевірка заяви ОСОБА_2 є неповною, а тому постанова про відмову в порушенні кримінальної справи є передчасною.

В апеляції прокурор просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд.

В обґрунтування апеляції посилається на те, що у своїй постанові суд безпідставно вказав на те, що в процесі перевірки не було дано оцінку медичній документації про лікування ОСОБА_11 О, в УДСЛ «ОХМАТДИТ», оскільки зазначена документація вивчалась експертами Дніпропетровського бюро СМЕ.

В апеляції прокурор також зазначає, що суд безпідставно послався на той факт, що медичні документи про знаходження ОСОБА_11 в Кобеляцькій ЦРЛ були сфальсифіковані та що під час перевірки не було зясовано, чи показана була операція за наявних у ОСОБА_11 О, пошкоджень та на якому етапі вона мала проводитись. При цьому свою позицію прокурор мотивує тим, що факт фальсифікації медичних документів не є предметом дослідження прокурорської перевірки, а актом судово-медичного дослідження встановлено, що головною причиною у погіршенні стану хворого є тяжкість отриманої травми, відсутність динамічного медичного спостереження в ранній термін після травми. Це настало через відмову батьків неповнолітнього ОСОБА_6 від стаціонарного лікування, а проведене в обласній клінічній лікарні лікування не могло бути причиною погіршення стану здоровя неповнолітнього.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який просив постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, скаржника ОСОБА_2, який просив апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 236-2 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, суд в залежності від того, чи були виконані вимоги ст. 99 КПК України, приймає рішення про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи і повертає матеріали для додаткової перевірки, або залишає скаргу без задоволення.

За змістом ст. 99 КПК України, в порушенні кримінальної справи відмовляється за відсутності для цього підстав. Підставою для порушення кримінальної справи є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

По справі встановлено, що ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 24 серпня 2003 року близько 17 години при паданні з драбини на ліву руку отримав травму. Автомашиною «швидкої допомоги» в супроводі батька неповнолітній ОСОБА_11 був доставлений в Кобеляцьку ЦРЛ, де він був оглянутий лікарем приймального відділення, діагностовано перелом-звих в лівому ліктьовому суглобі, госпіталізований 24 серпня 2003 року о 17 годині 30 хвилин.

Під час знаходження в Кобеляцькій ЦРЛ ОСОБА_11 був оглянутий ургентним травматологом ( лікар ОСОБА_12 ), який поставив діагноз:

з

закритий звих голівки променевої кістки, перелом верхньої частини ліктьової кістки лівого передпліччя зі зміщенням ( перелом-звих Монтеджа )

Цим же черговим травматологом ОСОБА_12 під загальним знеболюванням була виконана репозиція перелому ліктьової кістки і звиху променевої кістки, іммобілізація лівої руки лонгеткою, гіпсовою повязкою від пальців кисті до середньої третини лівого плеча.

Хворому було призначена контрольна рентгенограма, знеболюючі, антибіотики, нагляд за гіпсовою повязкою, загально-клінічні обстеження.

О 17годині 50 хвилин хворого ОСОБА_11 О, було рекомендовано перевести в палату для нагляду в умовах стаціонару, але, як зазначено в медичній документації Кобеляцької ЦРЛ, його батько ОСОБА_2 від стаціонарного лікування відмовився і забрав дитину додому.

Повторно за медичною допомогою в Кобеляцьку ЦРЛ батьки ОСОБА_11 звернулись 26.08.2003 року о 8 годині 30 хвилин зі скаргами на великий набряк пальців кисті, відсутність рухів пальців, оніміння, похолодання.

Після цього в Кобеляцькій ЦРЛ була негайно знята гіпсова повязка, а ОСОБА_11 був направлений на лікування в ортопедо-травматологічне відділення Полтавської міської клінічної лікарні, куди поступив о 15 годині цього ж дня. В подальшому неповнолітній ОСОБА_11 оглядався та лікувався в Полтавській обласній дитячій клінічній лікарні, обстежувався в Дніпропетрвській обласній дитячій клінічній лікарні, проходив курс лікування в УДСБ «ОХМАТДИТ» м. Києва.

Однак лікування ОСОБА_11 видимих позитивних наслідків не дало, а призвело до його інвалідності .

Зі змісту скарг ОСОБА_2 вбачається, що лікування його сина в Полтавській обласній дитячій клінічній лікарні він вважає неправильним, сину було поставлено неправильний діагноз та вибрана неправильна тактика лікування. Його скарги з приводу неправильного лікування сина посадовими особами Полтавського обласного управління охорони здоровя ОДА, належним чином не перевірялись, заходів по забезпеченню належного лікування його сина вжито не було. Більш того, відповідно до висновків службового розслідування будь яких порушень при лікуванні його сина виявлено не було.(т.1, а.с. 1-9)

Відповідно до положень ст. 94 КГЖ України приводами для порушення кримінальної справи є заяви або повідомлення окремих громадян про вчинення злочину, а підставами є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до прокуратури із заявою про те, що його син ОСОБА_11, через падіння з драбини отримав травму, яка відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень і при належному лікуванні не повинна була викликати настання тяжких наслідків. Однак внаслідок неправильно поставленого діагнозу та неправильного лікування в Кобеляцькій ЦРЛ та ПОДКЛ його син став інвалідом.

Факт інвалідності ОСОБА_11 підтверджений матеріалами справи та даними проведених по справі судово-медичних обстежень.

З наведеного можна зробити висновок, що інвалідність ОСОБА_6 настала через неправильність його лікування, тобто через неналежне виконання професійних обовязків медичними працівниками, а отже - посилання у постанові прокурора про відсутність приводів та підстав для порушення кримінальної справи не можна визнати обґрунтованими.

Так, в процесі дослідної перевірки не було дано оцінку інформації про лікування хворого ОСОБА_11 в УДСЛ «ОХМАТДИТ». У цьому лікувальному закладі в ході проведеної 4 листопада 2003 року операції була проведена ревізія судин і нервів в області лівого передпліччя, ангіоліз, маоліз, тендоліз, невроліз, остеосинтез ліктьової кістки. Міжкісткова і ліктьова артерії виявились нанизаними на відламки ліктьової кістки. Було проведено їх звільнення від здавлювання. Заключний діагноз: наслідки травми лівої верхньої кінцівки, застаріле пошкодження Монтеджа, контрактура Фолькмакв (т. 1, а.с. 95 - 97 )

У своїх заявах на адресу прокурорів Андрейко О. Т. зазначав, по: медичні документи про знаходження його сина в Кобеляцькій ІДРЛ були сфальсифіковані, що підтверджується експертним висновком Харківського НДІ ім. проф. Бокаріуса.

Згідно історії хвороби ОСОБА_11 в ПОДКЛ йому було поставлено діагноз - ішемічна поліневропатія. Але при цьому лікарями не було зясовано, чи не є це наслідком затиснення нервів і артерій уламками кісток, що було виявлено тільки лікарями УДСЛ «ОХМАТДИТ»

Крім того, по справі не зясовано, чи показана була операція за наведених у хворого ОСОБА_11 пошкоджень, хто та якому етапі мав вирішити питання про її проведення.

Перевірка зазначених обставин має істотне значення для вирішення питання про наявність причинного звязку між діями лікарів Кобеляцької ІДРЛ та ПОДКЛ за наслідками у вигляді настання інвалідності неповнолітнього хворого ОСОБА_2

У своєму клопотанні ОСОБА_2 поставив конкретні та відповідним чином аргументовані питання, які мали бути поставлені перед судово- медичними експертами, проте вони залишились без відповіді спеціалістів комісійного судово-медичного обстеження.

Наведені обставини не були враховані при проведенні комісійного судово-медичного обстеження, проведеного спеціалістами Дніпропетровського БСМЕ.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про неповноту проведеної перевірки та передчасність винесення старшим помічником прокурора Октябрського району м. Полтави постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

Посилання в апеляції прокурора про те, що спеціалісти Дніпропетровського БСМЄ досліджували медичну документацію УДСЛ «ОХМТДИТ» та що за їх висновком причиною настанні інвалідності хворого

ОСОБА_2 стала тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, відсутність динамічного медичного спостереження за хворим через відмову його батьків від стаціонарного лікування є безпідставними.

Саме ці обставини оспорюються ОСОБА_2 з посиланнями на відповідні докази. Вони в процесі перевірки заяви ОСОБА_2 залишились не перевіреними і не спростованими. Його питання не були надані для вирішення спеціалістів Дніпропетровського БСМЕ. Без їх перевірки неможливо також вирішити і питання про те, на якому саме етапі лікування неповнолітнього ОСОБА_11 було допущено неналежне виконання медичними працівниками професійних обовязків.

Підстав для скасування постанови суду та задоволення апеляції прокурора не вбачається.

На підставі ст. ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

ухвалила:

Апеляцію помічника прокурора Октябрського району м. Полтави залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2011 року залишити без змін.

С у д д і:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_1