Справа № 296/4194/15-к
УХВАЛА
Іменем України
16 квітня 2015 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000089 від 18.02.2015 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Криве Попільнянського району Житомирської області, громадянки України, освіта середня, вдови, пенсіонерки, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні СУ УМВС України в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000089 від 18 лютого 2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , яка підозрюється у тому, що 18 лютого 2015 року близько 19 години знаходячись за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 вступила в суперечку зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , під час якої ОСОБА_5 нанесла удар ножем в область грудної клітки ОСОБА_7 , що призвело до смерті останнього.

19.02.2015 року ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у порядку ст. 208 КПК України.

19.02.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

20.02.2015 кримінальне провадження передано для проведення досудового слідства в СУ УМВС України в Житомирській області та його розслідування доручено слідчому ОСОБА_4 .

20.02. 2015 року слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомир підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

10.04.2015 прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 на один місяць, обґрунтовуючи його тим, що завершити досудове розслідування кримінального провадження № 0000089 до завершення дії попередньої ухвали про домашніц арешт ОСОБА_5 не представляється можливим оскільки є необхідність: долучити висновки судово-цитологічних, медико-криміналістичної та додаткової судово-медичної експертиз; виконати вимоги ст. 290 КПК; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Також вказувалося, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чим обґрунтовували ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та вказали на доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення на неї ряду обов`язків по забезпеченню виконання вказаної міри запобіжного заходу.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які подане клопотання підтримали, підозрюваної, яка свою причетність до інкримінованого злочину не заперечувала, скористалася правом на відмову від надання пояснень, її захисника, яка проти задоволення клопотання не заперечувала, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

9 квітня 2015 року першим заступником прокурора Житомирської області продовжено строк досудового розслідцування до 3-х місяців до 19 травня 2015 року.

Слідчий суддя бере до уваги об`єктивну неможливість завершення досудового розслідування № 0000089 до закінчення дії попередньої ухвали про домашній арешт ОСОБА_5 , з огляду на необхідність долучити висновки судово-цитологічних, медико-криміналістичної та додаткової судово-медичної експертиз; повідомити про підозру ОСОБА_5 у кінцевій редакції; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Так, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується зокрема: протоколом огляду місця події від 18.02.2015, протоколом огляду трупа від 19.02.2015, висновком судово-медичної експертизи, висновками судово-імунологічних, судово-цитологічних експертиз; показаннями свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; показаннями потерпілої ОСОБА_11 .

Згідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Тобто у розумінні Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, 1950 року домашній арешт є способом обмеження конституційного права особи на свободу, а тому на думку слідчого судді є одним з запобіжних заходів, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

При цьому, у п.52 рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове обмеження свободи (див. також рішення у справі Доронін проти України (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах Осипенко проти України (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та Харченко проти України (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Вирішуючи питання про доцільність подальшого продовження строку домашнього арешту ОСОБА_5 , слідчим суддею враховується особа підозрюваної, яка з 1998 року має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , є пенсіонеркою, особою похилого віку, раніше не судимою, береться до уваги поведінка підозрюваної, яка визнаючи свою причетність до інкримінованого злочину, умови застосування попереднього запобіжного заходу у виді домашнього арешту не порушувала, а також те, що фактичні дані, які б вказували на наявність таких ризиків, які б виправдовували подальше перебування підозрюваної під домашнім арештом відсутні, що дає підставі слідчому судді дійти висновку, що така міра запобіжного заходу як особисте зобов"язання здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 .

Водночас, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов"язання, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану додаткові обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 179, 186, 193-194 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000089 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000089 за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися смт. Корнин,

Попільнянського району Житомирської області, в якому підозрювана зареєстрована та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дні її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1