Справа № 716/140/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.02.2016 року Заставнівський районний суду Чернівецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заставна клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000314 від 03.12.2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, інваліда 2 групи, не судженого, в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання відносно ОСОБА_4 , котрий підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України, тобто у вчиненні грабежу поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров"я потерпілого, про застосування примусових заходів медичного характеру .

Так, ОСОБА_4 29.11.2015 року о 20:30 год. , знаходячись на площі в м. Заставна, переслідуючи корисливу мету, направлену на особисте збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до ОСОБА_6 , після чого діючи умисно, застосував до останнього насильство з метою відкритого заволодіння чужим майном , яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, що виразилось у нанесенні удару ногою в ділянку руки ОСОБА_6 , в якій останній утримував мобільний телефон. Після того, як мобільний телефон випав із руки ОСОБА_6 , ОСОБА_4 відкрито заволодів мобільним телефон марки "Nokia N73", ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 500 грн., з сім-карткою № НОМЕР_2 , вартістю 20 грн. на рахунку якої були кошти в сумі 90 грн.. Після чого з місця вчинення злочину із викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 610 грн..

ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Не заперечував проти задоволення клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Доказами вчинення суспільно-небезпечного діяння є також покази потерпілого ОСОБА_6 , котрий пояснив, що 29.11.2015 року о 20:30 год. перебував на площі біля пам"ятника Шевченка в м. Заставна, слухав по телефону музику. До нього підійшов ОСОБА_4 , котрий правою ногою вибив із його руки телефон і кинув на газон. Після цього ОСОБА_4 підняв телефон і пішов у невідомому йому напрямку. Потерпілий вказав, що про даний інцидент написав у міліцію заяву. Телефон йому було повернуто працівниками міліції. Проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 не заперечує.

Крім наведеного факт скоєння ОСОБА_4 суспільно - небезпечного діяння підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 157), протоколо огляду місця події, згідно якого було оглянуто домогосподарство громадянки ОСОБА_7 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 видав працівникам міліції мобільний телефон марки "Nokia N73", ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_6 (а.с.23-28), протоколом проведення слідчого експерименту , в ході якого ОСОБА_6 вказав при яких обставинах ОСОБА_4 заволодів його телефоном (а.с. 34-39).

Враховуючи думку прокурора, який вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.
Згідно довідки Заставнівської ЦРЛ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 обліку в лікаря нарколога не перебуває. В лікаря психіатра перебуває на "Д" обліку із 2001 року із діагнозом : помірна розумова відсталість з вираженим порушенням поведінки та емолцій. Являється інвалідом з дитинства 2 групи.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 31 від 28.01.2016 року ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості з порушення поведінки та ознаками соціальної дезадаптації. На період часу, до якого відноситься інкреміноване йому діяння, ОСОБА_4 перебував у стані і перебуває на даний час, при якому не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із звичайним наглядом за місцем проживання.
Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.
Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів- психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Згідно ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання
амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Частиною 3 статті 94 КК України встановлено, що госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування в примусовому порядку.
Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.
При визначення виду і міри медичного характеру, суд враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості , не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованого йому діяння він також перебував у неосудному стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення безпосередньо неминучої шкоди цій особі або іншим особам.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстр досудових розслідувань за №0000314 від 03.12.2015 року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом за місцем проживання.
Речовий доказ - мобільний телефон марки "Nokia- N73" ІМЕІ: НОМЕР_1 , який зберігається в потерпілого ОСОБА_6 залишити останньому.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд, протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя