Номер провадження 1-кп/201/559/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004033 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, раніше судимого: 01 березня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2015 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), проходячи поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 , побачив на вході до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 3 світлодіодні світильники, вартістю 150 гривень за 1 штуку, які визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_6 , діючи умисно, із корисних спонукань та особистої зацікавленості, знаходячись в тому ж місці та в той же час, достовірно розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, обома руками, без застосування будь-яких підручних приладів, зірвав зі стелі навісу, розташованого на ґанку магазина «МігСоm» 3 світлодіодні світильники, вартістю 150 гривень за 1 штуку, на загальну суму 450 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, тримаючи 3 світлодіодні світильники в своїх руках, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 450 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що 18 вересня 2015 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, він проходив поблизу магазину «МігСоm», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 12 та побачив на вході до цього магазину три світлодіодні світильники та вирішив їх вкрасти. З цією метою, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, він обома руками, без застосування будь-яких підручних приладів, зірвав зі стелі навісу, розташованого на ґанку магазина три світлодіодні світильники, після чого з місця скоєння злочину зник. В подальшому ці світильники були повернуті потерпілому. При цьому не оспорював ні фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, ні вартість вкраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого обвинуваченому діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене ОСОБА_6 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_6 розлучений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 28 вересня 2015 року № 8084 перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Вживання з шкідливими наслідками.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 протягом судового розгляду свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і щиро покаявся у скоєному, а тому суд визнає, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, це обставиною, що пом`якшує його покарання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Разом із цим, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий за скоєння умисних злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і непогашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період випробувального строку за попереднім вироком суду, вчинив умисний злочин.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_6 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2013 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання із випробуванням строком на 3 роки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання ОСОБА_6 вчинив новий злочин, тому суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_6 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 92 (дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- три світлодіодних світильника, які відповідно до збереженої розписки від 28 вересня 2015 року передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити останньому, як законному володільцю.

З урахуванням, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370-374, 394 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту обвинуваченим частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2013 року, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 92 (дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок на користь держави.

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

- три світлодіодних світильника, які відповідно до збереженої розписки від 28 вересня 2015 року передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити останньому, як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1