Справа № 583/447/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2016 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі : головуючого ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області кримінальне провадження № 0000053 від 19.01.2016 року по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Охтирка, Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 28.02.1997 р. Охтирським міським судом Сумської області за ч.2 ст.140 КК України(1960р.) до позбавлення волі на строк 1 рік. 27.03.1997 із застосуванням ст.46-1 КК України(1960р.) відстрочити виконання вироку на 1 рік;

2) 05.07.2001 р. Сумським обласним судом Сумської області за ч. 2 ст. 79, 44, ч. 2 ст. 229-1, ч. 2 ст. 229-6, 42 КК України(1960р.) до позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна, 27.01.2005 звільнений по відбуттю строку покарання;

3) 13.07.2007 р. Охтирським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 700,00грн штрафу;

4) 09.10.2008 р. Охтирським районним судом Сумської області за ч. 2 ст.309, 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. 29.10.2009 звільнений умовно-достроково не відбута частка покарання 4 місяці 7 днів;

5) 26.07.2013 р. Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст.307, 69,ч. 3 ст. 307, 69, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяць з конфіскацією майна, 30.04.2014 звільнений по відбуттю строку покарання, судимість в силу ст. 89 КК України не знята та не погашена;

за ч.1 ст. 185 КК України,
встановив:

16.01.2016р. близько 11год.30хв. ОСОБА_4 разом із знайомим ОСОБА_6 знаходились за адресою АДРЕСА_2 , в ТЦ «Славна» у приміщенні магазину №9 «Ремонту та продажу мобільних телефонів», власником якого є ОСОБА_5 . Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, ОСОБА_4 користуючись тим, що його дії не помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон «Леново» Р780, чорного кольору, що належить ОСОБА_5 , чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2000грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
15.02.2016р. в судовому засіданні обвинуваченим надано угоду про примирення від 15 лютого 2016р., яка укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_4 визнає себе повністю винним у таємному заволодінні чужим майном.

Згідно з умовами даної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував потерпілому шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, будь-яких матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого немає. Обвинувачений та потерпілий узгодили міру покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00грн.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення судом та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Також пояснив, що неофіційно працевлаштований, тому в змозі заплатити штраф. Неповнолітніх осіб та осіб похилого віку на утриманні не має.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду та врахувати, що шкода, завдана обвинуваченим ним відшкодована повністю, претензій до ОСОБА_4 не має.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що зміст угоди та узгоджена міра покарання відповідають вимогам закону, тому не вбачає перешкод для задоволення угоди про примирення. Окрім цього, просив вирішити питання про відшкодування витрат за проведення експертизи № 302 від 29.01.2016р. , що становить 184,14 грн, та про речові докази, а саме мобільний телефон.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав.

Встановлено, що укладення угоди між потерпілим та обвинуваченим є добровільним. Зміст та порядок укладення угоди відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Леново» Р780 чорного кольору, що переданий на зберігання власнику ОСОБА_5 , що підтверджується розпискою від 02.02.2016, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, вважати повернутим власнику.

Судові витрати по справі за проведення експертизи № 302 від 29.01.2016р. у розмірі 184 грн. 14 коп. стягнути з ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 374-376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд-
ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 15 лютого 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000053 від 19.01.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700(одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, що становить 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 184(сто вісімдесят чотири ) грн. 14 коп..

Речовий доказ по справі: мобільний телефон «Леново» Р780 чорного кольору вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений потерпілим, обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1