Справа № 278/2605/15-к
В И Р О К
Іменем України
14 грудня 2015 року м.Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000812, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в :
1 липня 2015 близько 17 години ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля ґрунтової дороги поряд із 153 км автодороги КиївЧоп в напрямку Давидівського дачного масиву Житомирського району та області, де між ним та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в цей час та місці взяв у праву руку ніж та умисно наніс декілька ударів в область голови та тулуба ОСОБА_6 , спричинивши таким чином потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: двох проникаючих колоторізаних ран грудної клітки зліва з пошкодженням п`ятого сегменту легені, гемотораксом (наявність крові в плевральній порожнині), проникаючої колото-різаної рани черевної порожнини зліва з гемоперитонеумом (наявність крові в черевній порожнині), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент нанесення, непроникаючих колото-різаних ран на чолі справа, в ділянці кута нижньої щелепи зліва та не проникаючих колото-різаних ран грудної клітки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, поверхневих колото-різаних ран виличної ділянки зліва та нижньої повіки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи та надав суду показання, відповідні вищевикладеному, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, його показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному злочині іншими учасниками судового засідання не заперечується.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує його діяння за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, є умисним тяжким злочином проти здоров`я особи.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем навчання та попередньої роботи характеризується позитивно, неодружений, непрацюючий.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд на підставі п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність двох пом`якшуючих та однієї обтяжуючої покарання обставин, санкцію ч. 1 ст. 121 КК України, позицію державного обвинувача, суд призначає покарання у виді позбавлення волі та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
В задоволенні цивільного позову прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 слід відмовити у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки обвинувачений повністю добровільно відшкодував ці витрати.
Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Після набрання вироком законної сили речові докази залишити в розпорядженні власників, крім знаряддя вчинення злочину, яке конфіскувати, а малоцінне майно, яке не може бути використано знищити.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_4 при проведенні досудового розслідування і під час судового розгляду, суд вважає, що підстав для зміни чи скасування обраного раніше запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років шести місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Зарахувати ОСОБА_4 до строку відбування покарання час затримання та тримання його під вартою з 2 липня 2015 року до 26 жовтня 2015 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередній домашній арешт.
В задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_4 витрат Житомирської центральної міської лікарні № 1 на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 відмовити.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
-мобільний телефон «Самсунг», дві запальнички, пластикову картку «Приватбанк», передані на зберігання до камери схову речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 ;
-чехол та рукоятку від ножа, передані на зберігання до камери схову речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області конфіскувати в дохід держави;
-записну книжку, візитні картки, записки, мобільні телефони «Нокіа 112», «Донод Д 802», акумуляторну батарею до мобільного телефону «Нокіа», гроші в сумі 38 грн., передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити в його розпорядженні;
-футболку, труси, кофту, спортивні штани, куртку, дві пари штанів, сорочку рушник, 3 паперові пакети зі змивами з рук ОСОБА_4 та змивами речовини бурого кольору, паперовий пакет зі зрізами нігтьових пластин ОСОБА_4 , передані на зберігання до камери схову речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1