АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1863/15-к Номер провадження 11-кп/786/942/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК с.т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, громадянин України, не одружений, не працює, проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше судимий 02 червня 2014 року вироком Хорольського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, та звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 02 червня 2014 року у виді чотирьох років позбавлення волі, і остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. За вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що 11.06.2015 року близько 21:00 год. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході розпиття спиртних напоїв разом з потерпілим ОСОБА_9 біля магазину, що розташований поблизу «Хорольський МКК ДП», повторно, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_9 , викрав належний тому мобільний телефон Lenovo S650 разом з SIM-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», SIM-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», флеш-картою Micro CD, пластмасовим корпусом (бампером), загальною вартістю 3 043,64 грн., яким розпорядився на власний розсуд. В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок та закрити провадження по справі у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Своєї вини у скоєнні суспільно небезпечного діяння він не визнає, вважає, що прокурор не надав належних доказів на підтвердження його вини у скоєному кримінальному правопорушенні. Телефон ОСОБА_10 він узяв помилково, переплутавши його зі своїм. Той факт, що телефон у нього був підтверджується показаннями свідків.

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 підтримав і просив закрити провадження щодо ОСОБА_8 за відсутністю у його діях складу злочину, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни як законного і обґрунтованого, оскільки винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України повністю доведена належними і допустимими доказами, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, які місцевий суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Зокрема, сам обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним в суді першої інстанції не заперечував, що узяв телефон ОСОБА_9 разом з яким вживав спиртні напої 11.06.2015 року у період часу з 19 до 21 години. В цей же день він продав цей телефон своєму знайомому ОСОБА_11 , однак вказував, що зробив це помилково, переплутавши його телефон зі своїм, а при продажу різниці не помітив.

Твердження ОСОБА_8 про те, що він не збирався викрадати мобільний телефон, а випадково узяв його у ОСОБА_10 замість свого спростовується наступними доказами у справі.

Потерпілий ОСОБА_9 під час судового розгляду вказував, що 11.06.2015 року разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 вони зустріли ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , з якими стали розпивати спиртні напої поблизу молокозаводського магазину. Близько 21 години цього ж дня він помітив, що зник ОСОБА_16 разом з його мобільним телефоном.

Наступного дня він говорив з ОСОБА_17 про крадіжку, і той не заперечував, що узяв його телефон, при цьому пояснював, що комусь його віддав.

Показання потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 , який підтвердив, що під час спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_16 грався залишеним на столі мобільним телефоном ОСОБА_9 , прикладав його до вуха, слухав музику. Після цього телефон та ОСОБА_18 зникли. Коли вони стали по черзі телефонувати на номер ОСОБА_10 , то спочатку ішли виклики, але відповіді не було, а потім телефон вимкнули.

Згідно протоколу про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій мобільний телефон Lenovo S650 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , про викрадення якого у своїй заяві правоохоронні органи повідомив ОСОБА_9 , 06.09.2015 року був виявлений у ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_19 під час судового розгляду пояснив, що придбав мобільний телефон Lenovo S650 за 500 грн. у ОСОБА_20 близько 22 год. у один з днів червня 2015 року в районі молокозаводу у м. Хорол. Перед тим, як передати йому телефон ОСОБА_16 вийняв з телефону 2 сім картки. Приблизно через 2 місяці його викликали у райвідділ міліції і він дізнався, що придбаний у Головні телефон крадений.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтовано віднісся до них критично. Колегія суддів погоджується з такими висновками та визнає твердження обвинуваченого про те, що він помилково узяв телефон потерпілого ОСОБА_9 способом захисту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує, що у той час, коли вони розпивали спиртні напої з ОСОБА_10 та іншими поблизу молокозаводу у нього був свій мобільний телефон НОКІЯ С503 і це підтверджується показаннями свідків.

Однак, жоден з допитаних судом свідків не підтверджував, що 11.06.2015року у Головні дійсно був власний мобільний телефон, який міг бути схожим на телефон потерпілого.

Також, суд обґрунтовано звернув увагу на ту обставину, що на момент продажу з пам`яті викраденого мобільного телефону ОСОБА_8 вийняв сім-карти, тим самим видаливши інформацію, яка давала можливість ідентифікувати власника.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що потерпілий не довів належність йому мобільного телефону Lenovo S650, вилученого у ОСОБА_19 .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено судом мобільний телефон Lenovo S650 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , був виявлений в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій на підставі заяви потерпілого ОСОБА_10 .

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходив з вимог ст.65 КК України, об`єктивно і повно врахувавши тяжкість скоєного злочину, дані про особу винуватого, який раніше судимий, злочин вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком, і обґрунтовано призначив покарання, передбачене ч.2 ст.185 КК України, яке є необхідним і достатнім.

Визначаючи остаточне покарання ОСОБА_8 суд мотивовано застосував принцип частково складання призначених покарань, з урахуванням покарання, визначеного вироком Хорольського районного суду від 02.06.2014 року.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді провадження не встановлено.

Разом з тим, Законом №838-УІІІ від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24.12.2015 року внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України, відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів провадження видно, що запобіжний захід був змінений щодо ОСОБА_8 на тримання під вартою вироком суду 02.11.2015 року.

За таких обставин строк його попереднього ув`язнення слід рахувати з 02.11.2015 року до 29.12.2015 року тривалістю 57 днів з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене вирок в частині зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 підлягає зміні на підставі ч.2 ст.404 КПК України.

В іншій частині вирок суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

На підставі ч.2 ст.404 КПК України вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 02.11.2015 року до 29.12.2015 року тривалістю 57 днів з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 3-х місячний строк з моменту проголошення, а засудженим, що утримується під вартою у цей же строк з часу вручення копії судового рішення.

с у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4