Справа № 214/8908/14-к
1-о/214/4/14
У Х В А Л А
іменем України

25 листопада 2015 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, заяву засудженого:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснослободська, Волгоградської області, громадянина України, освіта середня, працюючого майстром по ремонту взуття, раніше судимого: 30.11.1993 року Дніпропетровським обласним судом за ст.ст. 93 п. «ж», 206 ч.2, 122 ч.2 КК України до 13 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 29.03.2005 року по відбуттю строку покарання; 14.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 115 ч.2 п.п.6, 13, 187 ч.4, 70 ч.1 КК України, до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

- про перегляд судового рішення вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2012 року згідно якого він засуджений за ст.ст. 115 ч.2, п.п. 6,13, 187 ч.4, 70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна за нововиявленими обставинами, суд
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 засуджено 14 травня 2012 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2, п.п. 6,13, 187 ч.4, 70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2012 року було змінено в частині цивільних позовів, та справу у даній частині направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок залишено без змін.

Зазначений вирок набрав законної сили 14 травня 2012 року.

01.08.2012 року ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року подав касаційну скаргу.

Ухвалою колегїї суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2012 року та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року залишено без змін, а касаційна скарга засудженого ОСОБА_2 без задоволення.

11 лютого 2014 року засуджений ОСОБА_2 подав заяву про перегляд цього вироку за нововиявленими обставинами, яку підтримав в судовому засіданні частково лише в пункті 4 своєї заяви, в якому він посилається на те, що він в ході судового слідства та на досудовому слідстві обмовив себе в скоєнні злочину, який він не скоював, в якому його змусили визнати себе винним застосовуючи не дозволені методи допиту, та застосовуючи фізичну силу, у зв`язку з відсутністю захисту він не мав можливості спростувати обвинувачення, яке засноване лише на його свідченнях, від яких він відмовляється, і які були добуті незаконним шляхом.

Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд його заяву задовольнити, вирок скасувати, та виправдати його, і пояснив, що вважає, що кримінальна справа була порушена не законно. 14.09.2009 року о 17.00 годині його затримали працівники міліції, при цьому у нього вилучили усі особисті речі. Затримали його на вул. Панкєєва, 17, за місцем його роботи у взуттєвій майстерні, яка знаходилася в одному приміщенні з ломбардом. Його посадили в машину та відвезли в опорний пункт міліції, що розташований по вул. Панкєєва, де його протримали 4 години. О 9 годині вечора він написав заяву про згоду на обшук його робочого місця. Після чого його привели на робоче місце, двері були відчинені, і вони без нього почали огляд, протокол він не підписував. В ході огляду знайшли сережку та тапочок, після чого пізно увечері привезли його в кабінет №235. Був ОСОБА_8 , та декілька чоловіків в цивільному одязі. ОСОБА_9 сказав, щоб він писав явку з повинною, він відмовився, один з чоловіків дістав електрошокер, який почали до нього застосовувати, після чого ОСОБА_9 дістав аркуш паперу і змусив писати явку з повинною, він відмовився, тоді ОСОБА_9 почав писати сам, продовжив погрожувати родиною, потім з нижньої шухлядки шкафа він дістав протигаз, який йому наділи на голову, при цьому його руки були за спиною, і йому не вистачало повітря, потім запускали дим з сигарет та закривали протигаз, і так відбувалося 2-3 рази, говорили, що, на СІЗО буде ще гірше. Говорили, що якщо він визнає вину, то багато йому не дадуть. О першій або другій годині ночі він написав явку з повинною, потім оперативні працівники завели його в кабінет, пристебнули наручниками і він там сидів до ранку, потім його повезли на медичний огляд, алкоголь не виявили. Також його били в Слідчому ізоляторі Яровий та ОСОБА_10 хвилин 20 дубинками. В кінці 2009, початку 2010 року він познайомився з працівником «СІЗО» ОСОБА_11 , він приходив від потерпілих і передавав від них погрози, він приходив до нього в камеру, і оказував моральний вплив. Він просив по даному випадку забезпечити йому безпеку. З 2012 року він перестав визнавати вину. Також пояснив, що свідчення його матері не правдиві, ніякого золота він їй не передавав, і працівникам міліції вона нічого не передавала, він за вказівкою ОСОБА_9 дзвонив матері і казав як себе вести, і що казати у суді.

Захисник ОСОБА_6 заяву підтримав.

Потерпілий ОСОБА_7 заперечує проти заяви засудженого ОСОБА_2 .

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого, оскільки вважає її необґрунтованою.

Вислухавши думки учасників судового провадження, перевіривши подану засудженим заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд приходить до такого.

Згідно зі ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Пунктами 1-5 ч. 2 ст. 462 КПК України визначений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за якими можуть бути переглянуті судові рішення, які набрали законної сили. Ними є:

-штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

-зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

-визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

-інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У відповідності до ч. 3 цієї ж Статті обставини зловживання слідчого під час досудового слідства повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування.

Із матеріалів кримінальної справи вбачається, що засуджений при розгляді кримінальної справи не заявляв про те, що під час досудового розслідування на нього здійснювався тиск з боку будь-яких осіб, що вказувало б на зловживання слідчого під час досудового слідства.

Не підтверджені такі обставини і вироком суду, що набрав законної сили або матеріалами розслідування.

Так в судовому засіданні були досліджені слідуючи матеріали кримінальної справи:

-протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_2 в присутності захисника, під час якого від дачі показань в силу ст. 63 Конституції України відмовився, та ніяких заяв про застосування до нього недозволених методів слідства не заявляв (т.3 а.с. 95);

-протокол допиту ОСОБА_2 в судовому засіданні 11.01.2010 року згідно якого вину в скоєному злочині він визнав в повному обсязі, скарг на незаконні дії працівників правоохоронних органів не заявляв. (т.3 а.с.237-239);

-вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2010 року в якому зазначено, що ОСОБА_2 повність визнав свою вину) (т.4 а.с. 1-14);

-касаційна скарга ОСОБА_2 , де він не вказував на насилля зі сторони міліції, а лише на невірну кваліфікацію (т. 4 а.с. 28-43);

-ухвала Верховного Суду України від 01.06.2010 року згідно якого вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2010 року - скасовано (т.4 а.с. 85-88);

-пояснення ОСОБА_2 в Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу, згідно яких вину він визнав повністю, про недозволені методи слідства не поясняв (т.4 а.с. 213-214);

-вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.04.2011 року згідно якого ОСОБА_2 свою вину визнав (т.4 а.с. 224 233);

-апеляційна скарга ОСОБА_2 де він оспорює кваліфікацію, але не вказує на факти насильства працівниками міліції (т.4 а.с. 30-34);

-ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.08.2011 року якою вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.04.2011 року скасовано (т. 5 а.с. 30-34);

-протокол допиту ОСОБА_2 в Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу від 28.11.2011 року, де він визнавав свою провину в скоєному, однак не поясняв про застосування до нього незаконних методів слідства (т. 5 а.с. 167-170);

-вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2012 року згідно якого ОСОБА_2 свою вину у скоєнні навмисного вбивства та грабежу визнав повністю, та не вказував, на те, що на слідстві себе оговорив (т.5 а.с. 207 216);

-апеляція ОСОБА_2 , в якій він оспорює кваліфікацію, але не вказує на застосування відносно нього тортур працівниками міліції на досудовому слідства та працівниками слідчого ізолятору (т.6 а.с. 8-23);

-пояснення ОСОБА_2 в апеляційному суді, де він вину визнав повністю, але оспорював покарання та цивільний позов (т.6 а.с. 45);

-ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року згідно якої вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2012 року було змінено в частині цивільних позовів, та справу у даній частині направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок залишено без змін (т.6 а.с. 47-49);

-касаційну скаргу ОСОБА_2 , від 01.08.2012 року, в якій ОСОБА_2 вказує на те, що він не визнає своєї вини, так як він оговорив себе, так як його примусили визнати свою вину, так як до нього застосовували міри фізичного та психічного насилля, незаконно його затримали і примусили надати явку з повинною про скоєння злочину. (т.6 а.с. 89-105);

-ухвалу колегїї суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ згідно якої вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2012 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року залишено без змін, а касаційна скарга засудженого ОСОБА_2 без задоволення, вказавши на те, що (а.с. 114 т.6) в судах різних інстанціях ОСОБА_2 вину визнавав і не заявляв про тиск на нього з боку працівників міліції (т.6 а.с. 113-114);

-інформаційне повідомлення начальника МСЧ КУВП від 15.06.2015 року №4/19-3739 від 15.06.2015 року згідно якого зазначено, що ОСОБА_2 , прибув до КУВП №3 без скарг на самопочуття та без тілесних ушкоджень з діагнозом: Практично здоровий. За час перебування у КУВП №3 за медичною допомогою з приводу тілесних ушкоджень не звертався (т.7 а.с. 122);

-лист начальника КУВП №3 ОСОБА_12 №4/15 від 3746 від 15.06.2015 року згідно якого зазначено, що за час перебування в установі ОСОБА_2 згідно книги обліку інформації про злочини, Книги обліку звернень засуджених (осіб узятих під варту) з тілесними ушкодженнями до медичної частини установи та Журналу реєстрації актів про застосування спецзасобів ніяких записів стосовно останнього не зареєстровано. За час перебування в установі за медичною допомогою та з приводу тілесних ушкоджень не звертався. Будь яких скарг від ОСОБА_2 щодо незаконних дій співробітників установи з приводу застосування до нього фізичної сили не надходило (т.7 а.с. 123);

-постанова слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_13 від 24.02.2015 року про закриття кримінального провадження №000390 внесеного до ЖРДР 26.05.2014 року по факту застосування недозволених методів досудового слідства відносно ОСОБА_2 у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України (т.7 а.с. 128-131).

В судовому засіданні був допитаний потерпілий ОСОБА_7 , який пояснив, що з заявою засудженого ОСОБА_2 він не згоден. В день скоєння злочину йому зателефонувала його кума і попросила приїхати терміново до майстерні. Коли він приїхав там знаходилась швидка допомога та багато людей, міліція, проте поки він прийшов швидка допомога поїхала, потім йому розповіли, що кума знайшла тіло його дружини, він її не бачив, але йому повідомили, що вона мертва. Події того дня в повному обсязі він не пам`ятає. Прийшовши на місце він бачив ОСОБА_14 , якого раніше він ніколи не знав, який знаходився в автомобілі міліції . Також йому повідомили, що з ломбарду були викрадені речі, деякі з них були повернути. А саме ОСОБА_14 , сам показував де знаходилися дорогоцінні метали. В судовому засіданні ОСОБА_2 повністю визнавав свою вину, і раніше він не заявляв, що його катували.

В судовому засіданні допитаний як свідок працівник КУВП - 3 ОСОБА_15 , пояснив, що засудженого ОСОБА_2 він знає з того моменту як він опинився в слідчому ізоляторі. Ніяких поза службових стосунків між ним та ОСОБА_2 не було. За час знаходження ОСОБА_2 у слідчому ізоляторі ніяких мір фізичного та морального характеру до нього не застосовувалося.

В судовому засіданні допитаний як свідок працівник КУВП - 3 ОСОБА_16 , пояснив, що засудженого ОСОБА_2 він знає з того моменту як він опинився в слідчому ізоляторі. Ніяких погроз на адресу ОСОБА_2 він не висказував.

Таким чином, за вищенаведеного, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_2 в своїй заяві не виклав належним чином обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, так як вказані ним обставини були досліджені в судових засіданнях при постановленні вироку в Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу, при перегляді вироку в апеляційному суді Дніпропетровської області та були досліджені колегією суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, які вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року залишили без змін, а відтак його заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає залишенню без задоволення. А його заяви про незаконне затримання, згідно протоколу затримання ОСОБА_2 від 15 вересня 2009 р. в період часу з 20 -00 до 20-20 годин слідчим Жовтневого РО ОСОБА_17 ОСОБА_18 (т.1 а.с. 76), не підтверджені ні вироком суду, ні матеріалами розслідування щодо слідчого, як це передбачено п.3 ст. 459 КПК України.

Факт застосування до ОСОБА_2 насилля як на досудовому слідстві так і в подальшому в слідчому ізоляторі не нашли свого підтвердження в судовому засіданні, так як свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , працівники КУВП-3 не підтвердили факти застосування насилля до ОСОБА_2 . Також , пояснення цих свідків, підтверджені отриманими судом документами із КУВП-3, згідно яких факти застосування насилля до ОСОБА_2 не зафіксовані, і ніяких скарг від ОСОБА_2 до адміністрації КУВП-3 не надходило.

Згідно довідок, отриманих з Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковник міліції ОСОБА_8 звільнений у відставку за віком і на даний час його місце знаходження невідоме (т. 7 а.с. 134, 136), тому допитати ОСОБА_8 в судовому засіданні було неможливо.

Крім того, суд приймає до уваги і постанову про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2015 р. слідчого ОВС СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_13 , згідно якої кримінальне провадження 00000390, внесене до ЄРДР 26.05.2014 р. по факту застосування недозволених методів досудового слідства відносно ОСОБА_2 , у зв,язку з встановленням відсутності в діянні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч.2 КК України стосовно співробітника Жовтневого РО КМУ м. Кривого Рогу ОСОБА_8 , чергового помічника начальника КУВП 3 ОСОБА_16 . Також було встановлено, що відповідно до книги доставлених до Жовтневого РВ КМУ м. Кривого Рогу 14 вересня 2009 р. ОСОБА_2 доставлений не був. Також згідно висновку СМЕ від 15.09.2009 р. встановлено, що ОСОБА_2 експерту поясняв, що він 14.09.2009 р. при виконанні роботи пошкодив собі руки та обличчя.

Дана постанова слідчого не скасована. Тому суд вважає, що не встановлено фактів незаконного затримання ОСОБА_2 та отримання від ОСОБА_2 з застосування насилля явки з повинною 15 вересня 2009 р.(т.1 а.с. 47-50).

Тому суд, дослідивши підстави вимог ОСОБА_2 , а також всі наведені обставини, приходить до висновку про відсутності підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 , а саме скасування вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2012року, згідно якого ОСОБА_2 був засуджений за ст.ст. 115 ч.2 п.п.6,13; ст.187 ч.4; ст.70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі, за ново виявленими обставинами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.459, 462, 466, 467 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд судового рішення - вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2012 року згідно якого він засуджений за ст.ст. 115 ч.2, п.п. 6,13, 187 ч.4, 70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3