г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2097/15-к
Номер провадження 1-кп/213/234/15
В И Р О К
Іменем України
03 грудня 2015 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000495 від 09.04.2015 року у відношенні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, неодруженого, має неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02.03.2010 року зареєстрований, як фізична особа-підприємець, раніше неодноразово судимого, останні два рази:

- 15.03.2011 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.263 ч.2 КК України до 3-х років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України - іспитовим строком на 3 роки; постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 14.11.2011 року іспитовий строк скасовано, направлений в місця позбавлення волі на 3 роки; 11.08.2014 року звільнений від покарання за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області на підставі ст.2 Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 року;

- 05.02.2015 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2-х років 10 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України - іспитовим строком на 2 роки,

за ст.ст. 190 ч.2, 259 ч.1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

-з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ;

-з боку захисту захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2015 року у невстановлений слідством час ОСОБА_7 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме, велосипедом «Десна», вартістю 420 гривень, який належить подружжю ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 05 квітня 2015 року у не- встановлений слідством час, зателефонував своєму знайомому ОСОБА_5 , та повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконно збагатитись, зловживаючи довірою зі сторони ОСОБА_8 , засновану на давньому знайомстві з останнім, під приводом тимчасового користування, у телефонному режимі попросив у ОСОБА_5 велосипед «Десна», вартістю 420 грн., який належав подружжю ОСОБА_5 , та яким користувалася дружина ОСОБА_9 ОСОБА_5 та їх дитина, переконавши ОСОБА_5 в тому, що він його поверне, при цьому достовірно знаючи, що повертати велосипед він не буде. Після чого, ОСОБА_5 , будучи впевненим в правомірності дій ОСОБА_7 , не знаючи про злочинні наміри останнього, у той же день, у невстановлений слідством час, зателефонував своїй дружині - ОСОБА_5 , та розповівши їй про прохання ОСОБА_7 , домовився з нею про те, що вона передасть ОСОБА_7 належний їм велосипед «Десна» у тимчасове користування на кілька днів.

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме, велосипедом «Десна», вартістю 420 грн., який належить ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою, попросив свого пасинка - ОСОБА_10 піти до місця мешкання ОСОБА_8 , взяти належний їй велосипед «Десна» та перекотити його до місця мешкання ОСОБА_7 , зазначивши при цьому, що даний велосипед йому необхідний для тимчасового користування. ОСОБА_10 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_7 , будучи впевненим в законності дій останнього, того ж дня, у вечірній час доби, прийшов до ОСОБА_11 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , де потерпіла ОСОБА_5 , не знаючи про корисливі мотиви ОСОБА_7 , добровільно передала ОСОБА_10 свій велосипед «Десна» для подальшого тимчасового користування ним ОСОБА_7 , при цьому будучи впевненою, що ОСОБА_7 поверне зазначене майно через кілька днів.

Після чого, ОСОБА_7 , отримавши доступ до зазначеного велосипеда, приблизно 5-6 квітня 2015 року, всупереч волі власника, розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 420 гривень.

Своїми умисними протиправними діями, які полягли у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч.2 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , 09 квітня 2015 року, приблизно о 18год. 43хвил., перебуваючи за місцем свого мешкання, у квартирі АДРЕСА_4 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху в житловому будинку, що загрожує загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, зі свого мобільного телефону «Motorola С200» ІМЕІ: НОМЕР_1 , у якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 здійснив дзвінок оператору лінії «102» чергової частини Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та умисно повідомив, що він має намір підірвати житловий будинок АДРЕСА_5 за допомогою невстановленого слідством вибухового пристрою та природного газу із центрального газопроводу, який знаходиться у приміщенні кухні вказаної вище квартири. ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що поширювана ним інформація про вибухонебезпечний пристрій є неправдивою та створить обстановку страху у населення, порушить громадську безпеку, а також відволіче сили МВС від виконання їх обов`язків, представившись « ОСОБА_12 », надав її в усній формі оператору лінії «102» з метою її подальшого поширення.

Своїми умисними діями, які полягли у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 259 ч.1 КК України.

Вищезазначені встановлені судом обставини підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів, що отримані судом з досліджених у судовому засіданні таких процесуальних джерел доказів, як показання та документи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 себе винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.259 ч.1 КК України визнав повністю, та суду пояснив, що все відбувалося саме так, як зазначено в обвинувальному акті, та як розповідали свідки. 08.04.2015 року він посварився зі своєю цивільною дружиною, яка забрала дітей та пішла від нього. У нього був нервовий зрив, він навіть не може зрозуміти, як все це сталося. Перед цим в нього був гіпертонічний криз, він вживав ліки, тому як він розмовляв по телефону не пам`ятає. Коли вже він був доставлений у райвідділі міліції, він зрозумів, що вчинив погано. Щиросердечно у цьому розкаюється.

За ст.190 ч.2 КК України ОСОБА_7 на початку судового засідання себе винуватим не визнавав, пояснював, що велосипед у потерпілої ОСОБА_5 він не брав, та ні про що з нею не домовлявся. Велосипед брав за його проханням його пасинок ОСОБА_13 . Взяти велосипед йому дозволив чоловік потерпілої ОСОБА_5 , який попросив його продати велосипед, що він і зробив, продав велосипед знайомій жінці. Гроші за велосипед ОСОБА_5 він не віддавав.

Після допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_10 та зміни прокурором обвинувачення, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України визнав повністю, суду пояснив, що він просто не правильно зрозумів ОСОБА_14 , та думав, що той дозволив йому продати велосипед, але, як з`ясувалося, ОСОБА_14 такого дозволу йому не надавав. У скоєному він щиросердечно розкаюється, просить суворо його не карати.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ст.ст.190ч.2, 259 ч.1 КК України, підтверджується також поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , свідків, письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпіла ОСОБА_5 при первісному допиті в суді пояснила, що 05.04.2015 року ОСОБА_7 прийшов до неї додому та попросив велосипед на пару днів, щоб поїхати на роботу. Вона дала йому свій велосипед у тимчасове користування, але ОСОБА_7 в обумовлений строк його не повернув. Потім вони дізналися, що ОСОБА_7 арештували. Вона пішла до його батька, а той сказав, що велосипед ОСОБА_7 продав. Після цього вона звернулася до міліції та написала заяву, щоб ОСОБА_7 притягнули до відповідальності, оскільки вони з чоловіком були обурені поведінкою Толюпи, якого вони знали, та якому довіряли. Також зазначила, що вона добре знає цивільну дружину ОСОБА_7 ОСОБА_15 , знає що стосунки між нею та ОСОБА_7 були погані, оскільки він тривалий час не працював, зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки. Перед тим, як ОСОБА_7 заарештували, вона забрала дітей, та пішла від нього. Також зазначила, що на цей час працівники міліції повернули їй велосипед, тому ніяких претензій до обвинуваченого вона не має.

При повторному допиті в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що велосипед, яким заволодів ОСОБА_7 , належить їх родині, користується ним її дитина та вона. Перед тим, як передавати велосипед, їй подзвонив її чоловік ОСОБА_5 , та розповів, що ОСОБА_7 просить велосипед для особистих потреб на декілька днів. Вона спочатку не погоджувалася, вони навіть посварилися з чоловіком, оскільки вона не хотіла нікому давати свій велосипед, але потім все-ж таки погодилася на те, щоб передати велосипед ОСОБА_7 на кілька днів. Дійсно, за велосипедом приходив не сам ОСОБА_7 , а його пасинок ОСОБА_16 , якому вона і передала велосипед для Толюпи на три дні. Оскільки вона передала велосипед для ОСОБА_7 вона раніше і казала, що надала велосипед саме ОСОБА_17 , оскільки не вважала, що має значення те, хто саме забирав велосипед. На цей час вона згадала, що велосипед дійсно в неї забирав пасинок ОСОБА_7 - ОСОБА_18 . Підтвердила також, що велосипед передали для ОСОБА_7 саме 05.04.2015 року, оскільки це сталося за декілька днів до дня народження її чоловіка. Ні вона, ні її чоловік ОСОБА_5 не дозволяли ОСОБА_7 продавати їх велосипед.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_7 він знає тривалий час, у них до цього були нормальні стосунки. Потерпіла ОСОБА_5 - його дружина. Велосипед, яким заволодів, а потім продав ОСОБА_7 , належить їх родині. Він колись просив ОСОБА_7 знайти покупця на велосипед, але дозволу на продаж велосипеду він йому ніколи не давав. ОСОБА_7 дійсно попросив у нього велосипед на декілька днів, оскільки йому було потрібно перевозити металобрухт. Він його пожалів, та дав вказівку дружині ОСОБА_5 , щоб вона передала ОСОБА_17 велосипед. Дружина не хотіла нікому давати велосипед, вони навіть посварилися, але потім вона погодилася. Велосипед ОСОБА_17 надавали в користування на декілька днів. Ніхто з них ніколи не дозволяв ОСОБА_7 продавати їх велосипед. Підтверджує, що всі ці події, коли його дружина ОСОБА_5 передала велосипед ОСОБА_17 , відбувалися в перших числах квітня 2015 року, можливо і 05.04.2015 року, оскільки це було за кілька днів до його дня народження, а день народження у нього 8 квітня. Заяву про притягнення до відповідальності ОСОБА_7 писала його дружина, оскільки вони вирішили, що буде звертатися вона, так як велосипед ОСОБА_17 не повернув. На цей час велосипед їм повернули працівники міліції. Ніяких претензій до ОСОБА_7 вони не мають.

Неповнолітній свідок ОСОБА_10 , допитаний в присутності педагога, суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 - його вітчим. Вони з матір`ю та вітчимом проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Підтвердив, що за проханням вітчима ОСОБА_7 він забирав велосипед у ОСОБА_19 , але коли саме це було він вже не пам`ятає. Велосипед потрібен був ОСОБА_20 , щоб перевозити металобрухт. Потім ОСОБА_21 його продав. Про те, що ОСОБА_21 буде продавати велосипед він не знав. Також зазначив, що стосунки між матір`ю та вітчимом були погані, бо останній зловживав спиртними напоями, відбирав гроші, які мати отримувала на дітей, іноді бив її. Тому незадовго до того, як ОСОБА_17 арештували, вони пішли від нього.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що приблизно 05-06.04.2015 року до неї додому прийшов раніше їй знайомий ОСОБА_21 та запропонував їй купити в неї велосипед, який у нього був з собою, за 150 грн. Вона спитала в нього, чи він не крадений, та ОСОБА_17 запевнив, що не крадений. У неї є онуки, та вона погодилася купити велосипед, передала ОСОБА_20 гроші, а велосипед залишила собі. Приблизно через місяць прийшли працівники міліції, та вилучили у неї велосипед.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що в квітні 2015 року він тимчасово виконував обов`язки начальника ВМ Інгулецького РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Приблизно в 10-х числах квітня 2015 року в чергову частину ВМ Інгулецького РВ КМУ з телефону «102» надійшов виклик про те, що чоловік, який представився на ім`я ОСОБА_12 повідомив про те, що він замінував під`їзд та підірве житловий будинок АДРЕСА_5 , якщо до нього не приїдуть представники влади. Після чого, він разом зі старшим оперуповноваженим СКР ВМ Інгулецького РВ КМУ ОСОБА_24 виїхав до вищезазначеного будинку. Поки вони їхали надійшла інформація щодо ймовірного проживання особи на ім`я ОСОБА_12 у зазначеному будинку, та що це може бути чоловік на прізвище ОСОБА_17 , та повідомили адресу. Вони обходили будинок, та в п`ятому під`їзді на шостому поверсі побачили, що двері квартири АДРЕСА_6 були відкриті та було чутно, як чоловік розмовляє по телефону. При цьому чоловік говорив, що він замінував будинок і може його підірвати, він також говорив, що якщо до нього не приїдуть представники влади, то він відкриє газ. Чоловік ходив по квартирі, та він побачив, що це дійсно був ОСОБА_7 , якого він знає, оскільки той неодноразово судимий. Коли вони ввійшли до квартири, ОСОБА_7 побачивши їх, перестав розмовляти по телефону. Коли його спитали, чи то він телефонував, він почав кричати, що підірве три під`їзди свого будинку, ввімкне газ, та відмовлявся йти з ними. Вони почали його заспокоювати, сказали, що представники влади його чекають в райвідділі та вони його туди відвезуть. Також питали, де знаходиться вибухівка та яка саме, але ніяких відповідей ОСОБА_17 не давав. При затриманні заходів фізичного впливу до ОСОБА_7 вони не застосовували.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він працює старшим оперуповноваженим СКР Інгулецького РВ КМУ. Обвинуваченого ОСОБА_7 він знає давно, оскільки останній неодноразово судимий, перебував на обліку. 09.04.2015року в чергову частину ОСОБА_25 з телефону «102» надійшов виклик про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_12 замінував три під`їзди житлового будиноку АДРЕСА_5 , якщо до нього не приїдуть представники влади. Він разом з т.в.о. начальника ВМ Інгулецького РВ КМУ ОСОБА_23 виїхав до вищезазначеного будинку. По дорозі отримали інформацію, що цим чоловіком може бути ОСОБА_7 , який проживає у зазначеному будинку. Піднялись до квартири ОСОБА_7 . Двері були відчинені, він говорив по телефону. При цьому він почув, що ОСОБА_7 говорив, що підірве три під`їзди будинку, та що зараз буде з людьми. Коли вони зайшли до квартири ОСОБА_7 припинив розмову та поклав телефон. Толюпа чинив опір, не хотів з ними їхати, вимагав, щоб приїхали представники влади, а якщо вони не приїдуть, то він підірве три під`їзди свого будинку, оскільки в них закладено вибухівку. Потім ОСОБА_17 пішов на кухню став погрожувати, що ввімкне газ, брав в руки ніж. ОСОБА_21 , на його думку, знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він чув запах спиртного. Їм все ж таки вдалося заспокоїти ОСОБА_7 та доставити в відділення міліції. ОСОБА_7 говорив, що все це сталося через його сімейні проблеми. Потім викликалася бригада, перевіряли, чи дійсно в будинку немає вибухівки. Ні він, ні ОСОБА_23 в його присутності до ОСОБА_7 заходів фізичного впливу не застосовували.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що він проводив досудове розслідування у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_7 .. Останній вину визнавав, пояснення давав добровільно. Ніякого тиску ані фізичного, ані психологічного в ході досудового розслідування на ОСОБА_7 з боку слідчого не було. Ніяких письмових заяв чи скарг ОСОБА_7 йому особисто в ході досудового розслідування не надавав. Захисник йому призначався, але від його послуг він відмовився, що підтверджується відповідними письмовими матеріалами кримінального провадження. По закінченню досудового розслідування, ОСОБА_7 дійсно не бажав знайомитися з матеріалами справи, вимагав, щоб його покормили та дали чашку. Після того, як йому знайшли чашку, він ознайомився з матеріалами, про що написав розписку.

Відповідно до висновку службової перевірки від 02.11.2015 року, яка проводилася за ухвалою суду, факти неправомірних дій зі сторони працівників міліції у відношенні громадянина ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження /т.1, а.с.148-158/.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується також письмовими матеріалами кримінального провадження:

- рапортом старшого інспектора чергової частини Інгулецького РВ КМУ від 09.04.2015 року про надходження телефонного повідомлення по телефону 102, з вимогою надати представників влади (а.п.2,т.2);

- актом перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин… №40 від 09.04.2015 року, з якого вбачається, що при огляді будинку АДРЕСА_5 , вибухових пристроїв, вибухових речовин та боєприпасів не виявлено (а.п.3, т.2);

- протоколом огляду місця події квартири АДРЕСА_4 від 10.04.2015 року, в ході якого було вилучено мобільний телефон «Motorola С200» з сім-картою, та фото таблицею до протоколу (а.п. 22-28,т.2);

- протоколом огляду мобільного телефону «Motorola С200» з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 від 10.04.2015 року (а.п. 21,т.2 );

- протоколом огляду цифрового диску «VIDEX CD-R 52х» від 15.06.2015 року, на якому міститься інформація щодо телефонних з`єднань абонентського номеру ОСОБА_7 НОМЕР_3 - вихідний дзвінок, контакт «102» від 09.04.2015 року (а.п.74,т.2);

- постановою про визнання та долучення до провадження речових доказів цифрового диску «VIDEX CD-R 52х» на якому міститься інформація щодо телефонних з`єднань абонентського номеру НОМЕР_3 , та паперовим конвертом з зазначеним цифровим диском (а.п.75-76, т.2 );

- протоколом огляду та прослуховування цифрового диску CD-R «Esperanza» UG-R-80M від 10.04.2015 року, на якому зафіксована розмова від 09.04.2015р. оператора лінії «102» та ОСОБА_7 , з якого вбачається, що ОСОБА_7 повідомив оператору лінії «102» про те що він збирається підірвати буд. АДРЕСА_5 , та що він має вибухівку (а.п. 79-82,т.2 );

- висновком фоноскопічної експертизи №70/312-363 від 10.06.2015 року, в підсумках якої зазначено, що голос і мовлення, зафіксоване в двох фонограмах розмов, зафіксованих у файлах: 40ml 8.wav, 80m 18.wav, на наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування «esperanza® creating space for your dreams CD-R 700 MB 80 min xl6 x32 x56 silver-silver» і яке у протоколі огляду від 10.04.2015 позначене умовними індексами «А» і «Т» належить ОСОБА_7 (а.п.91-97.т.2);

- протоколом огляду та прослуховування цифрового диску CD-R диск 700 МЬ під номером 07065107 від 20.05.2015 року, на якому зафіксована розмова ОСОБА_7 , а саме відібрані у нього зразки голосу з метою подальшого проведення судової фоноскопічної експертизи (а.п. 86,т.2);

- постановою про визнання та долучення до провадження речових доказів мобільного телефону «Motorola С200» з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 від 10.04.2015 року(а.п. 98,т.2);

- постановою про визнання та долучення до провадження речових доказів від 10.04.2015 року: цифрового диску CD-R «Esperanza» UG-R-80M від 10.04.2015 року, на якому зафіксована розмова від 09.04.2015р. оператора лінії «102» та ОСОБА_7 від 10.04.2015 року (а.п. 100);

- постановою про визнання та долучення до провадження речових доказів цифрового диску CD-R диск 700 МЬ під номером 07065107 на якому зафіксована розмова ОСОБА_7 , а саме відібрані у нього зразки голосу з метою подальшого проведення судової фоноскопічної експертизи від 20.05.2015 року (а.п.101,т.2 );

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, прийнятою від ОСОБА_5 01.05.2015 року, в якому вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_27 , який 05.04.2015 року зловживаючи її довірою, заволодів її велосипедом «Десна» синього кольору (а.п. 110,т.2);

- протоколом огляду велосипеду «Десна» від 19.05.2015 року та фото таблицею до нього (а.п.122-123,т.2);

- довідкою про вартість велосипеда марки «Десна» на квітень 2015 року, що підтверджує що вартість велосипеда 420 грн. (а.п.124,т.2);

- постановою про визнання та долучення до провадження речових доказів від 19.05.2015 року, а саме велосипеду «Десна» та зберігальною розпискою потерпілої ОСОБА_5 про прийняття на зберігання велосипеда (а.п.127-128,т.2);

Оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передба- ченого ст.190ч.2 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, доведена в судовому засіданні повністю, та його дії правильно кваліфіковано за ст.190ч.2 КК України.

Також суд вважає доведеною повністю у судовому засіданні і вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.259 ч.1КК України, за ознаками завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ст.259 ч.1 КК України, суд також вважає правильною.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить рецидив злочину.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить те, що він має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд також враховує, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №107 від 16.04.2015 року в період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння (09.04.2015р.) та на цей час на будь-яке психічне захворювання не страждає, у хворобливому стані психічної діяльності не знаходиться, та по своєму психічному стану може усвідомлювати свої дії, та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.62-66,т.2); за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, необхідних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, в період іспитового строку за попереднім вироком, скоїв ще два умисних кримінальних правопорушення.

За таких підстав, суд вважає, що покарання ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. ст.69 або 75 КК України, суд не вбачає.

Крім того, суд враховує, що злочини, за які засуджується ОСОБА_7 цим вироком, вчинено ним в період іспитового строку за вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 05.02.2015 року, а отже при призначенні йому остаточного покарання необхідно застосувати ст. 71 КК України, та принцип часткового складання покарань.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Оскільки вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон «Motorola С200» ІМЕІ: НОМЕР_1 , за допомогою якого він повідомив завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху, є засобом (знаряддям) злочину, він підлягає конфіскації на користь держави.

Підлягають стягненню з ОСОБА_7 витрати за проведену судову фоноскопічну експертизу в сумі 2457 грн.60 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1.5ч.1 ст.177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.ст.190 ч.2, 259 ч.1 КК України, та призначити йому покарання:

-за ст.190 ч.2 КК України - у виді 2 /двох/ років позбавлення волі;

-за ст. 259ч.1 КК України - у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі;

На підставі ст.70ч.1 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням, менш суворого, за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 ч.1 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання приєднати частково - 1 /один/ рік позбавлення волі, покарання, не відбуте ним за вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 05.02.2015 року, та остаточно за сукупністю вироків ОСОБА_7 визначити покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_7 відраховувати з 09 квітня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведену фоноскопічну експертизу № 70/32-363 від 10.06.2015 року в сумі 2457 гривень 60 копійок.

Речові докази:

- цифровий диск «VIDEX CD-R 52х» на якому є цифровий файл «KRR305 im.xml», який зберігається у матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Motorola С200» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , який був вилучений у ОСОБА_7 , та який зберігається в Інгулецькому РВ КМУ (на цей час Інгулецькому відділенні поліції Криворізького відділу Національної поліції в Дніпропетровській області), конфіскувати на користь держави;

- цифровий диск CD-R «Esperanza» UG-R-80M на якому є цифрові файли записів 60ml 8, 8От 18, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження;

- цифровий диск CD-R диск 700 Mb під номером 07065107 на якому є цифровий файл «Толюпа», який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження;

- велосипед «Десна», що зберігається у потерпілої ОСОБА_8 , залишити ОСОБА_5 .

Копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк, з дня отримання його копії .

Суддя ОСОБА_1