Єдиний унікальний номер 243/5609/15-к Номер провадження 11-кп/775/401/2015

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю:

прокурора ОСОБА_4

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області кримінальне провадження № 0000384 від 12.02.2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого: 02.08.1991 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівки за ст.ст. 140 ч.3, 81 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; 17.04.1992 року судом Н/С м. Кіровське за ст.ст. 17, 140 ч.3, 43 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна; 12.12.1997 року Калінінським районним судом м. Горлівки за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 10.12.1998 року Костянтинівським міським судом за ст.ст. 17 ч.2, 215-3 ч.3 КК України до 6 років позбавлення волі; 05.07.2004 року Артемівським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70, 71 КК України (в ред. 2001 року) до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 27.12.2007 року Микитівським районним судом м. Горлівки за ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1, 187 ч.2 КК України (в ред. 2001 року) до 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 11.06.2008 року Артемівським міським судом Донецької області за ст.ст. 186 ч.2, 70 ч.4 КК України (в ред. 2001 року) шляхом поглинення вироком Микитівського районного суду м. Горлівки від 27.12.2007 року - до позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці з конфіскацією майна, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

09 лютого 2015 року близько 22 години 00 хв., ОСОБА_8 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 та їх спільним знайомим ОСОБА_11 знаходилися за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово мешкали з дозволу власника будинку ОСОБА_12 та втрьох вживали на кухні будинку спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин сталася сварка, під час якої ОСОБА_8 наніс ОСОБА_11 , який стояв навпроти нього, два удари кулаком правої руки, та один удар кулаком лівої руки по обличчю, три удари правою рукою в груди, та маючи мету на спричинення смерті ОСОБА_11 схопивши ніж зі столу, штовхаючи обома руками повалив його на спину, та став наносити удари ногами по тулубу, а саме чотири удари правою ногою в область ребер зліва, та п`ять ударів правою ногою в область ребер з права. Від ударів ОСОБА_11 перевернувся на живіт, а ОСОБА_8 сівши на нього зверху наніс кухонним ножем, який утримував у правій руці, два удари в область лівої сідниці лежачому на підлозі на животі ОСОБА_13 , після чого підвівся та поклавши ножа, взяв сокиру, яка знаходилась в кухні біля печі. Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на вбивство ОСОБА_13 , ОСОБА_8 повернувся до нього, та утримуючи сокиру у правій руці навмисно наніс нею 2 удари по голові лежачого на підлозі ОСОБА_13 , від яких останній помер на місці.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_13 наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яних долей головного мозку, рубану рану області нижньої щелепи праворуч, відкритий подвійний перелом нижньої щелепи, рубану рану потиличної області, забійні рани тьмяно-потиличної області та верхньої губи, синці повік очей, тупу травму грудної клітини: переломи 5, 6, 7, 8, 9 ребер зліва, та переломи 5, 6, 7, 8, 9 ребер справа, синець грудної клітини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя; дві колото-різані рани лівої сідничної області, різані рани 4, 5 пальців лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, як потребуючі для свого загоєння у живих терміном понад 6 - ти, але не більше 21-го дня., поверхневі різані рани передньої поверхні шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Причиною смерті стала поєднана травма голови та тулуба з крововиливами під м`які мозкові оболонки, рубаними ранами голови та обличчя, відкритим переломом нижньої щелепи та множинними двобічними переломами ребер, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку, набряком головного мозку.

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_8 , прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подано апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із явним обвинувальним нахилом судового розгляду та порушенням його конституційних прав. Зазначає, що при ухваленні вироку судом першої інстанції були допущені суттєві порушення норм кримінального кодексу України та Конституції України. Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги його заяву про застосування до нього недозволених методів ведення слідства та психологічного впливу, що могло спричинити самообмову і інші неправдиві свідчення та заяву про незаконне затримання його самого та його співмешканки ОСОБА_10 . Вважає докази у справі, які суд поклав в основу обвинувачення, суперечливими, оскільки ці докази не можуть однозначно вказувати на його вину за ст. 115 ч.1 КК України.

Не оскаржуючи фактичних обставин справи, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке є явно несправедливим через м`якість та у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 12 років, вказавши в мотивувальній частині вироку як обставину, що обтяжує покарання, рецидив злочинів. Також, стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судово-дактилоскопічних експертиз № 34 від 26.02.2015 року в сумі 552 грн. 42 коп. та № 123 від 03.06.2015 року в сумі 386 грн. 28 коп. В обґрунтування своєї апеляції зазначає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 явно не справедливе покарання через м`якість та не врахував вчинення обвинуваченим холоднокровного та цинічного злочину, знищення ним слідів злочину, залишення обвинуваченим місця скоєння кримінального правопорушення, невизнання вини у скоєному та введення в оману суду з метою уникнення відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляції, обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляції обвинуваченого, наполягали на її задоволенні та заперечували проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з наступних підстав.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства за обставин, як вони встановлені вироком суду першої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Доводи апеляції обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи безпідставні.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 визнав, що 9 лютого 2015 року ввечері він, його співмешканка ОСОБА_10 і потерпілий спільно вживали спиртні напої. Між ним та потерпілим ОСОБА_14 виникла сварка через те, що останній почав залицятися до його співмешканки. Не заперечує факт спричинення потерпілому ОСОБА_14 вищевказаних тілесних ушкоджень, внаслідок яких останній помер, однак заперечує той факт, що мав прямий умисел на вбивство, а причиною конфлікту стали раптово виниклі неприязнені відносини. Вказує, що під час конфлікту, після того, як він наніс два удари ОСОБА_14 ножем в ягодицю, потерпілий вихопив у нього ніж і почав ним погрожувати, після чого він взяв сокиру і наніс нею 2 удари по голові ОСОБА_14 . Вважає, що захищався від неправомірних дій потерпілого та діяв в стані необхідної оборони.

Свідок ОСОБА_10 , яка була допитана у відповідності до положень ст. 225 КПК України, показала, що конфлікт між її співмешканцем ОСОБА_15 і потерпілим ОСОБА_14 розпочався через те, що ОСОБА_14 не сподобалися харчі, які вони купили. Між ними почалася сварка, в ході якої ОСОБА_15 почав бити потерпілого кулаком по обличчю. Прошин упав на підлогу, ОСОБА_15 продовжив його бити ногами по тулубу та ребрам, а потім взяв на кухні ніж та наніс ним удари потерпілому. Прошин намагався піднятися, тоді ОСОБА_15 взяв сокиру та наніс нею 2 удари по голові лежачого на підлозі ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_15 побачив, що ОСОБА_14 не дихає, він кинув тіло у колодязь, а ніж та сокиру - до пічки в будинку.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що ОСОБА_10 дала ці показання під тиском та не була допитана в судовому засіданні, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони отримані в передбачений законом спосіб відповідно до ст.225 КПК України, свідок давала свої пояснення у судовому засіданні і ніяких свідчень про тиск на неї не надавала. Її показання узгоджуються з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Крім того, висновок експерта № 23 підтвердив можливість виникнення тілесних ушкоджень, винайдених при дослідженні трупа ОСОБА_11 при обставинах, на які вказує ОСОБА_10 .

Доводи обвинуваченого стосовно того, що докази у справі, а саме: свідчення свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , висновки судово-медичних експертиз, протоколи огляду місця події, які суд поклав в основу обвинувачення є суперечливими, оскільки ці докази не можуть однозначно вказувати на його вину за ст. 115 ч.1 КК України, спростовуються ретельно дослідженими в ході судового розгляду та відображеними у вироку доказами.

Як убачається з протоколу огляду місця події від 12.02.2015 року, з колодязя, який розташований біля території садового товариства «Нива-2» с. Карпівка, було витягнуто труп ОСОБА_11 . На трупі виявлені рублені рани голови та обличчя, 2 різаних рани лівої сідничної області, багаточисельні ушкодження.

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 16 та № 90 від 12.02.2015 року, причиною смерті ОСОБА_11 стала поєднана травма голови та тулуба з крововиливами під м`які мозкові оболонки, рубаними ранами голови та обличчя, відкритим переломом нижньої щелепи та множинними двобічними переломами ребер, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку, набряком головного мозку. Виявлені при дослідженні його трупа закрита черепно-мозкова травма, крововиливи у м`які покриви голови лобно-тім`яної скроневої та потиличної областей, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яних долей головного мозку, рубана рана в області нижньої щелепи праворуч, відкритий подвійний перелом нижньої щелепи, рубана рана потиличної області утворились від дії рублячого предмету, забійні рани тім`яно потиличної області та верхньої губи, синці поверх очей утворились від ударної сили дії тупих предметів, тупа травма грудної клітини: переломи 5.6,7,8.9 ребер зліва та 5.6.7,8.9 ребер справа, синець грудної клітини справа утворились від дії тупих предметів незадовго до настання смерті та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя; дві колото різані рани лівої сідничної області утворились від дії колючо ріжучих предметів, різані рани 4, 5 пальців лівої кисті утворились від дії ріжучого предмету незадовго до настання смерті, поверхневі різані рани передньої поверхні шиї утворились від дії ріжучого предмету незадовго до настання смерті і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілий на момент смерті був у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню. Між винайденими у ОСОБА_11 тілесними ушкодженнями та причиною його смерті існує прямий причино-наслідковий зв`язок. Враховуючи ступінь розвитку явищ мацерації на кистях та стопах трупу ОСОБА_11 , можна вважати, що він знаходився у воді близько 2 діб.

З протоколів огляду місця події від 22.04.2015 року, 25.05.2015 року вбачається, що з печі твердої топки в будинку було вилучено клинок сокири та лезо ножа, якими відповідно до висновку експертів могли бути заподіяні колото різані рани сідниці та рублячи рани голови потерпілого.

Судом було досліджено протокол проведення слідчого експерименту 25.04.2015 року за участю ОСОБА_15 . Під час вказаної слідчої дії останній у присутності свого захисника, безпосередньо на місці скоєння злочину показав, як він наніс ОСОБА_14 два удари кулаком правої руки в область обличчя, один удар кулаком лівої руки в праву область обличчя та три удари кулаком правої руки в область обличчя. Детально описав, як наніс чотири удари носком правої ноги по ребрам справа ОСОБА_14 та 5 ударів по ребрам зліва. Показав, як наніс удар ножем в ліву сідницю ОСОБА_14 та описав удар сокирою по затилку голови потерпілого та удар сокирою у щелепу. Потім пояснив та вказав на місце, куди саме сховав труп ОСОБА_14 та вказав на піч, куди кинув сокиру, ніж та спортивні брюки з трупу ОСОБА_14 . Зазначений протокол був підписаний обвинуваченим та понятими без будь-яких зауважень.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , що цей доказ є недопустимім, так як протокол не був підписаним захисником, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки в засіданні апеляційного суду вони підтвердили, що дана слідча дія проходила за участю захисника ОСОБА_7 , тому право обвинуваченого на захист порушено не було.

Згідно висновку експерта № 219 від 23.04.2015 року будь-яких тілесних ушкоджень та об`єктивних слідів від них при огляді ОСОБА_15 не виявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляції обвинуваченого про невірну кваліфікацію його дій необґрунтовані.

Суд першої інстанції у вироку детально навів спростування версії обвинуваченого про те, що він діяв в стані необхідної оборони, визнавши її неправдивою. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Про умисел ОСОБА_8 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України свідчить те, що знаряддям злочину є ніж та сокира, удари сокирою та ногами були нанесені обвинуваченим в життєво важливі органи потерпілого зі значною силою, внаслідок чого сталася смерть та носили характер небезпечний для життя.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 про його незаконне затримання були ретельно перевірені судом першої інстанції та визнані неспроможними. Підстави, які б спростували ці висновки, в матеріалах справи відсутні.

Щодо доводів обвинуваченого стосовно застосування до нього недозволених методів ведення слідства та психологічного впливу, то колегія суддів відноситься до них критично, оскільки заява про це була перевірена судом та спростовується постановою старшого слідчого третього відділу слідчого управління прокуратури Донецької області від 21 липня 2015 року про закриття кримінального провадження за фактом вчинення працівниками Слов`янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.

Висновки експертів, протокол слідчого експерименту, протокол огляду місця події та трупа, пояснення свідків про обставини скоєння правопорушення та механізм заподіяння тілесних ушкоджень є належними доказами, бо вони повністю узгоджуються між собою і послідовно відтворюють події правопорушення, порушень кримінально-процесуального закону при їх отриманні не встановлено, що спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неналежність доказів та їх суперечливість між собою.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно зі ст. 65 КК України суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Дотримання вимог ст. 65 КК України з приводу загальних засад призначення покарання необхідно, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вказаних вимог закону не дотримався та призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки наступили невідворотні наслідки - смерть потерпілого. Суд не дав належної оцінки обставинам скоєного ним злочину та особі обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджувався за скоєння умисних злочинів, але на шлях виправлення не став і знову скоїв умисний злочин. Обвинуваченим нанесено потерпілому 19 ударів, в тому числі 2 удари ножем, 2 удари сокирою, інші удари руками та ногами, тобто вчинено холоднокровний та цинічний злочин, після чого ОСОБА_8 знищив сліди злочину - спалив знаряддя вчинення злочину, свій одяг, переніс труп потерпілого ОСОБА_11 до колодязю водогіну, та з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно положень ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Оскільки призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання є явно несправедливим через м`якість, вирок суду першої інстанції у частині призначеного покарання підлягає скасуванню і в цій частині апеляційний суд вважає за необхідне винести новий вирок.

Апеляційний суд при призначенні ОСОБА_8 покарання приймає до уваги конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до особливо тяжких, сукупність усіх обставин, що його характеризують, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, офіційно не працевлаштований, формально характеризується за місцем проживання, його поведінку під час та після скоєння ним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.115 КК України, проте на більший строк, ніж визначено судом першої інстанції.

У той же час, відсутні підстави для зміни вироку в частині відмови в стягненні з обвинуваченого судових витрат на залучення експерта для проведення судово-дактилоскопічних експертиз на користь держави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор послався на довідки про витрати на проведення судово-дактилоскопічних експертиз.

Але, ці експертизи були проведені на підставі постанов слідчого (т.1 а.с.162,172) і витрати на їх проведення стороною обвинувачення не оплачувалися, про що свідчать довідкі на а.с. 171,180 з вказаними в них розрахунковими рахунками Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Донецькій області.

Разом з тим, види процесуальних витрат у кримінальному провадженні визначені в главі 8 КПК України і за змістом норм цієї глави під процесуальними витратами розуміються витрати, понесені сторонами кримінального провадження. Зокрема, відповідно до положень ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Експертам, спеціалістам, перекладачам оплачується проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам, спеціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що положення частини другої статті 124 КПК України застосовуються в разі здійснення фактичних витрат стороною обвинувачення на оплату експерту проїзду та добових в разі переїзду до іншого населеного пункту, а також винагороди за виконану роботу, якщо це не є службовим обов`язком експерта.

Оскільки у кримінальному провадженні щодо Писачука стороною обвинувачення таких витрат не було здійснено, підстав для прийняття рішення про стягнення з обвинуваченого на користь держави вартості експертизи, проведеної спеціалізованою державною експертною установою за дорученням слідчого, не має.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2015 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2015 року щодо ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2015 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3