Справа № 635/5032/15-к
Провадження №1-кп/635/641/2015

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, освіта неповна вища, не працюючого, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Суд визнає доказаним, що 27.09.2014 р., приблизно о 19 год. 20 хв., ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Кіа сееd», р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта» зі сторони м. Харкова в напрямку м. Сімферополь зі швидкістю 60 км./год.
Під час руху, навпроти буд. № 38 по вул. Дніпропетровській в м. Мерефа Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 1.5: - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це не можливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган»;
п. 12.3: - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», та допустив наїздна пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзджу частину зліва направо відносно руху його автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 загинула на місці пригоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3127-Дм/14 від 06.10.2014 р. причиною її смерті стала несумісна з життям сочетанна травма тіла.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , що знаходяться у причинному зв`язку з ДТП та його наслідками, виразилося в тому, що він, при виникненні небезпеки для руху керуємого ним автомобіля, у вигляді пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзджу частину зліва направо по ходу його руху, та яку він об`єктивно спроможний був виявити, не прийняв своєчасних мір для зниження швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, і, допустив на неї наїзд, що спричинило тяжкі наслідки.
Допитаний у судовому засіданні 20.08.2015 р., обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України не визнав (а.с. 33, 36), однак, в подальшому, після пред`явлення йому беззаперечних доказів обвинувачення, погодився з тим, що дійсно вчинив інкримінований йому державним обвинувачем злочин, однак, заперечував, що здійснив злочин на пішохідному переході, а також проти того, що він міг передбачити виникнення небезпеки для руху. Окрім цього він вказав, що ДТП сталося внаслідок того, що його осліпило світло автомобіля який рухався йому назустріч, він побачив, що промелькнуло дві тіні, але він не гальмував, так як думав, що вони перебігли дорогу, а постраждала ОСОБА_7 сама несподівано вискочила на його полосу руху під управляємий ним автомобіль. (а.с. 38-41)
В зв`язку з фактичним невизнанням вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України всіма учасниками судового провадження була висловлена думка про необхідність дослідження всіх доказів сторони обвинувачення і сторони захисту.
Суд дослідив всі докази надані йому сторонами та незважаючи на фактичне невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, встановив, що його винуватість в інкримінуємому йому злочині підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , данними ним під присягою в судовому засіданні, який вказав, що постраждала ОСОБА_7 являється його бабусею. Ії вага складала приблизно 120 кг., вона була літньою людиною, 1937 р.н., страждала хворобою ніг, в зв`язку з чим ходила дуже повільно та опираючись на палиці
27.09.2014 р., приблизно 19 год. 30 хв. він спільно з бабусею ОСОБА_7 вийшли із будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 і пішли назустріч його батьку- ОСОБА_8 , який направлявся додому. Підійшовши до пішохідного переходу він сказав ОСОБА_7 щоб вона зачекала його біля пішохідного переходу, так як з іншої сторони дороги він побачив як до магазину розташованого біля зупинки громадського транспорту зайшов його батько - ОСОБА_8 . Бабуся погодилась з ним і залишилась стояти біля пішохідного переходу, після чого він перейшов через дорогу та підійшов до автобусної зупинки де перебував ОСОБА_8 і покликав його додому. Після цього він почув сильний глухий звук удару. Повернувши голову він побачив як через автомобіль «Кіа» перелітала його бабуся ОСОБА_7 . Вказаний автомобіль також продовжував свій рух після наїзду і до повної зупинки. Автомобіль який здійснив наїзд на його бабусю ОСОБА_7 проїхав пішохідний перехід та зупинився через декілька метрів за зупинкою громадського транспорту. З автомобіля вийшов водій, а слідом за ним з переднього пасажирського сидіння вийшов пасажир знайомий водія. Він сказав батьку що автомобіль збив бабусю, після чого вони відразу направились до неї. Коли вони підійшли до бабусі- ОСОБА_7 , то вона вже не подавала ознак життя. На місце ДТП приїхала машина швидкої медичної допомоги та зафіксувала настання смерті бабусі ОСОБА_7 (а.с. 38, 41-43)
-показаннями свідка ОСОБА_8 , данними ним під присягою у судовому засіданні, який показав, що ОСОБА_7 , яка загинула внаслідок ДТП - є його матір`ю. Вона вела нормальний спосіб життя, спиртні напої та наркотичні речовини не вживала, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувала. ОСОБА_7 ходила дуже повільно та спираючись на палиці у зв`язку із хворобою ніг. 24.09.2014 р. він приїхав із дому до м. Харкова щоб навістити свою матір, яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Цього ж дня, приблизно о 19 год. 20 хв., він перебував біля зупинки громадського транспорту, яка знаходилась через дорогу від місця мешкання його матері. За декілька годин до ДТП він перебував у своїх знайомих, з якими вони сиділи та відпочивали, після чого він направився додому та зайшов до магазину, який знаходився біля вказаної зупинки, щоб купити собі пива. Вийшовши з магазину, він направився на зупинку громадського транспорту, після чого почув сильний глухий удар, далі до нього підбіг його син ОСОБА_6 , та повідомив, що на пішохідному переході збили його матір - ОСОБА_7 , яка направлялась за онуком- ОСОБА_6 до нього на зупинку громадського транспорту. Після цього він побачив, як на проїзній частині стояв автомобіль «Кіа» сріблястого кольору, відразу за автомобілем лежала ОСОБА_7 , яка не виявляла ознак життя. (а.с. 45-47, 49).
-показаннями свідка ОСОБА_9 , данними ним під присягою у судовому засіданні, який показав, що 27.09.2014 р., приблизно о 19 год. 45 хв., він, спільно зі своїм знайомим - ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом «Кіа сееd», р.н. НОМЕР_1 зі сторони м. Харкова через м. Мерефа в сторону м. Лозова. В автомобілі він перебував на передньому пасажирському сидінні і за дорожньою обстановкою уважно не стежив. Рухаючись по вказаній дорозі в м. Мерефа він звернув увагу як по зустрічній смузі рухались два автомобілі з увімкненими фарами, внаслідок чого їх осліпило, які це саме були автомобілі йому не відомо. Після цього, майже відразу він побачив жінку-пішохода, яка перетинала проїзну частину зліва направо по ходу руху їх автомобіля. Перед наїздом він встиг лише побачити, як жінка зробила крок вперед, після чого відбувся наїзд на пішохода. Автомобіль «Кіа сееd» контактував з пішоходом своєю передньою частиною, ближче до лівої сторони, який був повернений до автомобіля правою стороною, після цього ОСОБА_4 почав гальмувати, зманеврував вправо та зупинив автомобіль. Після цього ОСОБА_9 вийшов з автомобіля та викликав по телефону швидку медичну допомогу (а.с. 52-53, 55).
-протоколом огляду місця події від 27.09.2014 р. в якому відображена обстановка місця події та схема до нього. (а.с. 12-16)
- висновком судово-медичної експертизи № 3127-Дм/14 від 29.09.2014 р. згідно якої: «причиною смерті ОСОБА_7 стала несумісна з життям сочетанна травма тіла.» (а.с. 34-38)
-висновком судово-медичної експертизи одягу та взуття гр-ки ОСОБА_7 № 672-МК/14 від 22.12.2014 р. з фото таблицею, в якій вказано, що «в момент первісного контакту з рухомим транспортним засобом ОСОБА_7 знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні та була повернута до автомобіля переважно правою частиною тіла.» (а.с. 50-53)
-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.06.2015 р. та схемою до нього за участю потерпілого ОСОБА_8 , а також ОСОБА_4 . Під час цієї слідчої дії вказані особи на місці події дали показання про обставини даного ДТП. (а.с. 109-114)
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2015 р. та схемою до нього за участю ОСОБА_4 . Під час цієї слідчої дії ОСОБА_4 на місці події показав про обставини даного ДТП. (а.с. 117-122)
-висновком авто-технічної експертизи № 463/15 від 19.06.2015 р. згідно якого: «В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Кіа сееd» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2 та п. 12.3 Правил дорожнього руху та мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки автомобіля до місця наїзду (відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху України). В діях водія автомобіля вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП». (а.с. 131-133)
Дослідивши надані суду докази, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що ДТП сталося внаслідок того що його осліпила машина, так як він сам показав, що після того як його осліпила машина яка рухалася йому назустріч він знову почав бачити і «бачив як дорогу перебігали дві тіні». Гальмувати він став лише після ДТП, незважаючи на завчасно розташований знак «Пішохідний перехід», а також на те, що вже бачив, що в цьому місці дві тіні перетинали дорогу. Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4 , враховуючи дорожню обстановку,об`єктивно міг передбачити виникнення небезпеки для руху управляємого ним автомобіля. Також суд враховує показання потерпілого ОСОБА_6 про те, що його бабуся ОСОБА_7 була літньою людиною, 1937 р.н., тобто віком 77 років, страждала хворобою ніг, в зв`язку з чим ходила дуже повільно та опираючись на палиці, ії вага складала приблизно 120 кг. Незважаючи на це, дар автомобіля був такої сили, що вона «перелетіла» через автомобіль. Проти цього на заперечував і обвинувачений ОСОБА_4 , оспорюючи лише факт наїзду на пішохода ОСОБА_7 на пішохідному переході.
За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена повністю і вважає що органом досудового слідства його дії правильно кваліфіковані за ст. 286 ч. 2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілої.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря- нарколога та лікаря психіатра не перебуває., розлучений, має двох неповнолітніх дітей, з одним із яких він не проживає.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 ч. 1 п. 5) КК України, являються тяжкі наслідки, завдані злочином, так як відповідно до ст. 3 ч. 1 Конституції України: «Людина, ії життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.» Тяжкі наслідки скоєного ОСОБА_4 злочину виразились у противоправному позбавленні життя гр-ки ОСОБА_7 , яке визнається найвищою соціальною цінність в державі.
Обставининою що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , передбаченою ст. 66 КК України, являється добровільне відшкодування завданого збитку в частині організації похорон загиблої гр-ки ОСОБА_7 . Основна шкода заподіяна ОСОБА_4 , це противоправне позбавлення людини життя, постраждалій ОСОБА_7 відшкодована чи поновлена бути не може.
Суд не визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття ОСОБА_4 , так як він с самого початку судового слідства не визнавав себе винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, у зв`язку з чим докази досліджувались судом у повному обсязі. Вину він визнав в подальшому з оговорками, які приведені в його показаннях в суді.
Згідно ст. 12 ч. 4 КК України злочин передбачений ст. 286 ч. 2 КК України являється тяжким.
Відмова потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення в судовому засіданні не має правового значення, так як обвинувачення по цій категорії кримінальних проваджень підтримує держава у лиці державного обвинувача прокурора.
Враховуючи викладене, зневажливе ставлення ОСОБА_4 до Правил дорожнього руху України, і, як наслідок, порушення цих Правил, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої завдано непоправної шкоди у вигляді позбавлення людини найвищої соціальної цінності життя, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції статті 286 ч. 2 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки, на думку суду, саме даний вид покарання буде сприяти його виправленню і попередить скоєння ОСОБА_4 аналогічних нових злочинів.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді застави змінити на утримання під вартою у Харківській установі виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 після набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення авто- технічної експертизи № 463/15 від 19.06.2015 р. у сумі 736, 56 грн. (сімсот тридцять шість гривень п`ятдесят шість копійок) на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.
Цивільний позов не заявлений, речових доказів не має.
У зв`язку з відсутністю цивільного позову до ОСОБА_4 та відсутністю в санкції ст. 286 ч. 2 КК України можливості конфіскації майна засудженого, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 від 01.10.2014 р. з автомобіля марки «Kia Ceed» р.н. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 , який зберігається на майдані затриманого автотранспорту штраф майдану в м. Мерефа Харківського району Харківської області.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді застави змінити на утримання під вартою у Харківській установі виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 після набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 від 01.10.2014 р. з автомобіля марки «Kia Ceed» р.н. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 та зберігається на майдані затриманого автотранспорту штраф майдану в м. Мерефа Харківського району Харківської області.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1