Ухвала іменем україни 28 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретаріОСОБА_4 ,
ОСОБА_8 , на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2015 року щодо
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
м. Львів, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою:
АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 7 квітня 2011 року),
за участю прокурораОСОБА_9 ,
засудженогоОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції)
захисника захисникаОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину. Вказує, що вирок суду не містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, а також форми вини та мотивів правопорушення. Судом, застосування покарання у виді конфіскації майна мотивовано тим, що злочин вчинений службовою особою місцевого самоврядування та він є корупційним, однак цим же суд обґрунтував і застосування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади. Крім того, судом всупереч вимог кримінального процесуального закону його позбавлено 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування. Стверджує, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено яким чином засуджені, з урахуванням їх посад та повноважень, могли вплинути чи сприяти у прийнятті рішення про надання у власність земельної ділянки, з огляду на те, що воно приймається колегіально депутатським корпусом. Свідки, які є членами депутатської комісії, стверджували, що жодних зауважень до документів або до заяви, представлених заявником, не було, а тому було прийнято рішення про задоволення заяви ОСОБА_10 . Допитані як свідки депутати міської ради, зазначали, що проект порядку денного вони отримали за 1-2 дні до сесії, хтось в день сесії, та на їх рішення жоден з засуджених не впливав. В подальшому було підготовлено проект рішення і направлено міському голові для включення в порядок денний сесії міської ради, який міститься в матеріалах провадження та на якому є візи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вказані свідки в судовому засіданні пояснили, що ставлять свої візи на проекті рішення, якщо воно оформлено без порушень та до таких проектів засуджені доступу не мають, також засуджені не можуть впливати на внесення чи не внесення питань на розгляд сесії ради, оскільки такі повноваження є лише у міського голови, який формує порядок денний, або депутати, які можуть ставити питання про внесення чи зняття якогось звернення в порядок денний. В матеріалах провадження є проект порядку денного затверджений міським головою ОСОБА_14 , який в суді пояснив, що його не підписував, а хтось поставив його факсиміле, міг це зробити і ОСОБА_5 , однак остаточний порядок денний погоджується голосуванням на засіданні ради. На підставі цих показань та аналогічних показань секретаря міської ради ОСОБА_15 , суд дійшов висновку, що факсиміле поставив ОСОБА_5 , хоча об`єктивних доказів цього не встановлено.
У касаційній скарзі, яка є фактично аналогічною скарзі засудженого ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також однобічність, неповноту досудового розслідування та судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вказує, що формулювання обвинувачення, яке суд вважав доведеним є суперечливим. Крім того, всупереч вимог кримінального процесуального закону, судом однією і тією ж підставою обґрунтовано застосування до засудженого покарань у виді конфіскації майна і позбавлення права обіймати певні посади, а також необґрунтовано позбавлено ОСОБА_5 11 рангу посадової особи. Стверджує, що в діях працівників правоохоронних органів та
ОСОБА_16 є ознаки провокації вчинення злочину. Так, ОСОБА_16 звернувся із заявою про вимагання у нього грошей 23 лютого
2012 року, як стверджував після обіду, кримінальну справу порушено цього ж дня, сам жодних звукозаписів розмов, аудіо-відео зйомок не проводив. Однак, 14 лютого 2012 року проводились оперативно-технічні заходи за участю ОСОБА_16 , а саме: негласне зняття інформації, негласне зняття аудіо та аудіо-відео інформації, на які суд посилається, як на доказ доведеності вини ОСОБА_5 , проте такі записи, у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року, не можуть братися до уваги, оскільки виконані до звернення ОСОБА_16 у правоохоронні органи, а тому ці докази є недопустимими. Зазначає, що не встановлено та не наведено жодних об`єктивних даних, відповідно до яких засуджені, в силу своїх повноважень та посадових обов`язків могли сприяти у прийнятті рішення колегіальним органом міською радою.
У касаційній скарзі, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Стверджує, що засуджений гроші в сумі 8 800 доларів США у потерпілого ОСОБА_16 за прийняття рішення про надання у власність земельної ділянки не вимагав та не отримував, гроші передані не для нього, і відповідно до його службового становища, він не приймає рішень про надання у власність земельних ділянок і вплинути на результати голосування депутатами щодо таких рішень не міг. Крім того, вказує, що між засудженими попередньої домовленості на вчинення злочину не було, а тому можливо лише допустити, що ОСОБА_8 причетний до вчинення злочину, та при цьому не як співучасник. Зазначає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_8 не враховано його позитивну характеристику, те, що він до жодної з видів відповідальності не притягувався, на його утриманні знаходиться малолітній син. Має тяжку хворобу, на підтвердження чого було надано апеляційному суду довідку, проте вона не була долучена до справи та була проігнорована. Апеляційним судом в ухвалі, не зазначено підстав, через які доводи апеляційної скарги, визнано необґрунтованою. Судом вилучено документи, які були долучені до скарги та з яких вбачається, що правоохоронні органи не володіють інформацією про проведення оперативно-технічних заходів відносно засуджених.
Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року засуджено:

- ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 7 квітня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців з позбавленням права займати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного йому майна, та позбавлено 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування;
- ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 7 квітня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з позбавленням права займати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного йому майна, та позбавлено 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування.
Вироком суду також вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 , працюючи на посаді секретаря Винниківської міської ради, будучи посадовою, службовою особою місцевого самоврядування, в повноваження якої відповідно до посадових обов`язків входить організація підготовки до сесії ради питань, що виносяться на її розгляд, а також будучи депутатом Винниківської міської ради, за попередньою змовою з

ОСОБА_8 , який будучи службовою особою, працював на посаді спеціаліста по управлінню земельними ресурсами виконавчого комітету Винниківської міської ради, в повноваження якого відповідно до посадових обов`язків входить підготовка матеріалів та внесення пропозицій щодо встановлення порядку надання й вилучення земельних ділянок, контроль за додержанням вимог земельного законодавства щодо використання земельних ділянок власниками і землекористувачами відповідно до їх цільового призначення та умов надання, внесення пропозицій щодо погодження передачі земельних ділянок у власність, погодження проектів землеустрою, а також був депутатом Винниківської міської ради, вимагали хабар в розмірі 8 800 доларів США у ОСОБА_16 за винесення на розгляд сесії міської ради питання про надання дозволу його дружині ОСОБА_10 на розробку проекту землеустрою, а також за сприяння у прийнятті рішення сесією про надання дозволу на розробку вказаного проекту землеустрою у власність.
При цьому пояснили, що частину хабара в розмірі не менше 40% від цієї суми, ОСОБА_16 повинен передати до включення в порядок денний зазначеного питання про надання дозволу, а решту коштів у день прийняття рішення.
В подальшому, 22 лютого 2012 року, перебуваючи в приміщенні кабінету ПП «Квартал», що у м. Винниках по вул. Шевченка, 1-д, ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_16 , в присутності свідка

ОСОБА_17 2 000 доларів США (згідно курсу НБ України становило 15 974, 8 грн).
Після позитивного розгляду заяви ОСОБА_10 на засіданні постійної депутатської комісії з питань регулювання земельних відносин та включення цього питання до порядку сесії міської ради на 23 лютого 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 продовжили вимагати передачі решти хабара до прийняття рішення по заяві

ОСОБА_10 не пізніше початку засідання 23 лютого 2012 року узгодивши із ОСОБА_16 місце передачі хабара в приміщенні ПП «Квартал» через його директора ОСОБА_17
23 лютого 2012 року, приблизно о 12.00 год., ОСОБА_16 перебуваючи в кабінеті бухгалтерії ПП «Квартал», у

відповідності з попередньою домовленістю з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , передав ОСОБА_17 решту частину хабара в сумі 6 800 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становило

54 312, 28 грн), які останній повинен був передати ОСОБА_5 , однак після передачі коштів ОСОБА_17 був затриманий, а гроші вилучені.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2015 року вирок районного суду залишено без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану ним касаційну скаргу та просив судові рішення скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити, а кримінальне провадження закрити, засудженого ОСОБА_5 , який підтримав касаційну скаргу, просив судові рішення скасувати та закрити кримінальне провадження, прокурора, який не підтримав касаційні скарги захисників та засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти та однобічності досудового і судового слідства, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Судом першої інстанції не допущено порушень вказаних вимог закону.
Під час перевірки матеріалів справи було встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, установлених судом, є правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтованим сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів, які суд дослідив, належно оцінив і детально виклав у вироку.
В обґрунтування своїх висновків, суд поклав показання свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що саме ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вимагали у нього хабар в сумі 8 800 доларів США за здійснення приватизації частини земельної ділянки, при цьому 40 % від цієї суми ОСОБА_5 вимагав принести до включення питання у порядок розгляду сесії міської ради, а решту після прийняття рішення. Вказував, що 22 лютого 2012 року, в присутності

ОСОБА_17 він передав 2 000 доларів США безпосередньо ОСОБА_5 . Крім того, він повідомив, що не має можливості передати 40 % від оговореної суми та запропонував передати 5 000 доларів США після прийнятті рішення радою про затвердження технічної документації на земельну ділянку, а решту 1 800 доларів США, після отримання правовстановлюючого документу на цю ділянку. Однак ОСОБА_5 став вимагати передачу усієї суми хабара до початку сесії міської ради, та у разі невиконання цих вимог вказав, що питання про приватизацію ділянки не буде включено до порядку денного сесії. Перед засіданням ради, 23 лютого 2012 року, ОСОБА_5 настоював на передачі грошей та попередив, що у разі їх відсутності питання ОСОБА_16 на сесії не розглядатиметься. Під час зустрічі з ОСОБА_8 , останній запевнив ОСОБА_16 , що все буде добре та його питання вирішиться у разі своєчасної передачі всієї суми хабара. В подальшому він звернувся із заявою до правоохоронних органів, про вимагання у нього хабара, де йому було видано помічені грошові кошти в сумі 6 800 доларів США та обладнано технічні засоби відео-фіксації на його одязі. Після цього, він передав гроші в сумі 6 800 доларів США ОСОБА_17 . При цьому запитав у ОСОБА_17 чи він знає, що це кошти для ОСОБА_5 , як доповнення до раніше переданої суми 2 000 доларів США, яку він передав особисто, та після ствердної відповіді, передав гроші ОСОБА_17 .
Викладені обставини також підтвердив допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_17 , який пояснив, що 22 лютого

2012 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_18 розмовляли про якісь документи на земельну ділянку, при цьому він чув, що мова йшла про 2 000 доларів США та бачив як ОСОБА_16 передав ОСОБА_5 грошові кошти.
Вищезазначені показання свідка є послідовними та повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_16 щодо передачі ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_17 хабара в сумі 2 000 доларів США.
Також, свідок ОСОБА_10 підтвердила, що питанням приватизації земельної ділянки, яка фактично знаходилась у їх користуванні, займався її чоловік ОСОБА_16 та з його слів вона знала, що для позитивного вирішення цього питання необхідно дати хабар та, як потім з`ясувалось, гроші вимагали працівники міської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .
Крім цього, доведеність вини засуджених, повністю підтверджується: заявою ОСОБА_16 від 23 лютого 2012 року до правоохоронних органів, з якої вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , через посередника ОСОБА_17 , вимагали у нього хабар в сумі 8 800 доларів США за сприяння у вирішенні питання щодо виділенні земельної ділянки, винесення цього питання на сесію ради і прийняття відповідного рішення. При цьому, ОСОБА_16 зазначив, що частину хабара в сумі 2 000 доларів США, він 22 лютого 2012 року приблизно о 16.00 год. в присутності ОСОБА_17 вже передав ОСОБА_5 ; показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що 17 лютого 2012 року ОСОБА_16 звертався із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки, яку спеціаліст відділу ОСОБА_8 опрацьовував та готував проект рішення сесії по цьому питанню, після розгляду заяви депутатською комісією. В подальшому, це питання було включено в порядок денний сесії та за результатами голосування прийнято позитивне рішення; показаннями свідка ОСОБА_14 міського голови, який пояснив, що порядок денний на сесію 23 лютого 2012 року формувався певними відділами, а секретар ради акумулює всі питання в одному документі, який розглядається на погоджувальній раді та після погодження порядок денний скеровується депутатам. Зазначений порядок денний він не підписував, але на ньому наявний відтиск факсиміле, при цьому саме ОСОБА_5 мав доступ до його кабінету, де в сейфі зберігалось факсиміле та печатка міської ради і саме ОСОБА_5 , у разі його відсутності на робочому місці, ставив факсиміле на місці підпису, про що також засвідчила допитана в суді секретар міського голови ОСОБА_15 .

Повідомлені свідками обставини об`єктивно підтверджені іншими доказами, зміст яких докладно наведений у вироку, зокрема: протоколом огляду та вручення грошових коштів, з якого вбачається, що 23 лютого 2012 року, працівником міліції в присутності понятих, було оглянуто грошові кошти в сумі 6 800 доларів США, оброблено спецхімреактивом «Світлячок» та вручено ОСОБА_16 у заявку із перевіркою заяви останнього про вимагання хабара; протоколом огляду місяця події від 23 лютого 2012 року, відповідно до якого цього ж дня було затримано ОСОБА_17 , у якого були виявлені і вилучені 6 800 доларів США. Номера цих купюр співпадали з номерами купюр, що були раніше вручені ОСОБА_16 і при освітлюванні ультрачервоним світлом на них та на поверхні штанів ОСОБА_17 виднілися сліди зеленого кольору спецхімреактиву; висновками експертиз проведеними у кримінальному провадженні, що підтверджують наявність спецхімреактиву на грошах в кількості шістдесят вісім банкнот США номіналом сто доларів кожна, які є в офіційному обороті, гаманці ОСОБА_16 , на дисках фільтрувального паперу із змивами долонь ОСОБА_17 та на його штанах.
Обґрунтовано здійснив суд посилання на протоколи результатів проведення оперативно-технічних заходів 17, 22 та 23 лютого

2012 року, здійснених на підставі ухвал апеляційного суду від

16 лютого 2012 року, з яких вбачається, що було проведено негласний аудіо-контроль та зняття інформації з телефонів ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 . В ході здійснення аудіо-контролю зафіксовано факт передачі хабара в кабінеті ОСОБА_17 , в сумі 2 000 доларів США, ОСОБА_5 від ОСОБА_16 , за вирішення питання приватизації земельної ділянки.
Також, судом взято до уваги: протокол огляду флеш-карти «Transcend» 2 Gbзі звуковим файлом R09001, на якому зафіксована розмова ОСОБА_5 із ОСОБА_16 , під час якої остатній повідомив про готовність передачі хабара в сумі 8 800 доларів США, але просив про передачу суми частинами. Однак ОСОБА_5 на це не погодився. 23 лютого 2012 року ОСОБА_16 підтвердив передачу грошей, а ОСОБА_5 , у свою чергу, гарантував вирішення питання. Під час зустрічі з ОСОБА_8 , ОСОБА_16 повідомив про передачу авансу і просив відстрочити передачу решти коштів, проте ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_16 , що його питання на сесії проходить; протокол огляду флеш-карти "Silicon Power" 4 Gb та відео файл V0223001, з якого вбачається, що ОСОБА_16 передав 6 800 доларів США ОСОБА_17 для ОСОБА_5 .
Окрім цього, вина засуджених повністю підтверджується: висновками комісійної криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відеозвукозапису та комп`ютерно-технічної експертизи

№ 1333/1334/1335, з яких вбачається, що з наданих на дослідження фонограмах, які зафіксовані на відповідних носіях інформації, ознаки монтажу відсутні (крім тих фонограм, на яких встановити ознаки електроакустичного монтажу не виявилось можливим по причині відсутності технічних засобів, на які здійснювались записи) та на них зафіксоване усне мовлення ОСОБА_16 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_5 та ОСОБА_17 ; висновком експерта, за результатами проведення експертизи звукозапису №6771/13-35, згідно якого відсутні ознаки монтажу у представлених на дослідження фонограмах; висновком експертів, за результатами проведення експертизи відеозвукозапису №6747/6748/13-35/8221-8224/13-35, відповідно до якого досліджувані записи не містять будь-яких ознак монтажу та інших втручань.

Висновки експертизи №1333/1334/1335 підтримали допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та пояснили, що до висновків експертизи долучено додаток №1 із семантичним змістом розмов зафіксованих на досліджуваних фонограмах, на яких зафіксовані голоси ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_17 , а на фонограмі №9 аудіокасети "ЕМТЕС FE1 90" (сторона Б) зафіксовано, як під час розмови ОСОБА_5 пропонує ОСОБА_16 привезти наперед половину або

40 % від обумовленої суми.

Експерти ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підтримали висновки експертизи відеозвукозапису №6747/6748/13-35/8221-8224/13-35. Також, вони показали, що участь у досліджуваних розмовах брали саме ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_17 .

Вина засуджених підтверджується: рішенням про обрання на посаду секретаря Винниківської міської ради ОСОБА_5 та розпорядженням про його прийняття на цю посаду; розпорядженням про прийняття ОСОБА_8 на посаду спеціаліста першої категорії по управлінню земельними ресурсами, який також обраний депутатом міської ради; посадовими обов`язками ОСОБА_8 та

ОСОБА_5 ; копією проекту рішення Винниківської міської ради, з якого вбачається, що підготовлено проект про надання дозволу на відведення земельної ділянки ОСОБА_10 , який готував

ОСОБА_8 ; протоколом постійної депутатської комісії від

21 лютого 2012 року, згідно якого цього ж дня погоджено проект землеустрою передачі у власність ОСОБА_10 земельної ділянки.

Факт вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, підтверджується показаннями ОСОБА_16 , який зазначив, що саме ОСОБА_5 , перед визначенням розміру хабара, скерував його до ОСОБА_8 , який повідомив, що для вирішення питання необхідно дати хабар у сумі 1 000 доларів США за сотку, але цю суму можна зменшити узгодивши її з ОСОБА_5 . Після зустрічі з ОСОБА_16 , ОСОБА_5 зменшив розмір хабара до 800 доларів США за сотку, при цьому наполягав на передачі 40 % від 8 800 доларів США до внесення питання на сесію ради, а решту після винесення рішення. Отримавши 2 000 доларів США, ОСОБА_5 став наполягати на передчі всієї суми хабара до прийняття рішення сесією. Також, факт того, що ОСОБА_5 і ОСОБА_8 були обізнані в діях один одного, з приводу вирішення питання ОСОБА_16 та передачі їм хабара, був встановлений судом під час відтворення технічних записів відео-фіксації злочину та телефонних розмов між засудженими та

ОСОБА_16 .
Вищеперераховані докази повністю доводять, що

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 7 квітня 2011 року),

оскільки у процесі досудового та судового слідства були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало значення для правильного вирішення справи, встановлені об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину, допитані всі особи, показання яких мають значення для справи, а тому, висновки суду про доведеність винуватості засуджених, підтверджуються сукупністю належних та достатніх доказів, зібраних у встановленому законом порядку і з достатньою повнотою досліджених судом, яким дана належна оцінка.
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.
Апеляційний суд, в межах повноважень та в порядку визначеному ст. 404 КПК України, ретельно розглянув у повному обсязі доводи апеляційних скарг сторони захисту, аналогічні тим, що викладені у касаційних скаргах,визнав ці доводи, з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, безпідставними і обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину.

При цьому в ухвалі суду зазначено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правильність кваліфікації дій засуджених, оскільки ОСОБА_5 займаючи посаду секретаря Винниківської міської ради, будучи службовою особою, а також посадовою особою місцевого самоврядування, депутатом міської ради, в повноваження якого входить організація підготовки до сесії ради питань, що виносяться на розгляд ради, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , який будучи службовою особою, займаючи посаду спеціаліста по управлінню земельними ресурсами виконавчого комітету ради, в повноваження якого входить підготовка матеріалів та внесення пропозицій щодо встановлення порядку надання й вилучення земельних ділянок, контроль за додержанням вимог земельного законодавства щодо використання земельних ділянок власниками і землекористувачами відповідно до їх цільового призначення та умов надання, внесення пропозицій щодо погодження передачі земельних ділянок у власність, погодження проектів землеустрою, маючи умисел на безпідставне та незаконне збагачення шляхом вимагання хабара в розмірі 8 800 доларів США у ОСОБА_16 за внесення на розгляд сесії міської ради питання про надання дозволу ОСОБА_10 на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, а також за сприяння прийняття рішення сесією міської ради про надання дозволу на розробку вказаного проекту землеустрою у власність, пред`явили ОСОБА_16 вимогу про необхідність передачі їм 8 800 доларів США за вчинення вказаних дій. При цьому, 22 лютого

2012 року в приміщенні кабінету ПП «Квартал», ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_16 в присутності свідка ОСОБА_17 , частину хабара в сумі 2 000 доларів США. В подальшому, 23 лютого 2012 року в узгодженому між ОСОБА_5 та ОСОБА_16 місці, під час передачі решти хабара в сумі 6 800 доларів США в приміщенні

ПП «Квартал», через його директора ОСОБА_17 , останній був затриманий, а грошові кошти вилучені.

Також, на думку колегії суду апеляційної інстанції, місцевим судом достовірно встановлено, що ОСОБА_16 після звернення до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з приводу вирішення питання про передачу його дружині у власність земельної ділянки площею

0,1167 га, отримав від них запевнення, що питання буде позитивно розглянуте на засіданні депутатської комісії, включене до порядку найближчої сесії ради, яка в свою чергу прийме позитивне рішення у випадку своєчасної передачі їм хабара в сумі 8 800 доларів США. При цьому, заву було подано 17 лютого 2012 року, а вже 21 лютого

2012 року вона була внесена на розгляд депутатської комісії і позитивно вирішена, а в подальшому, ОСОБА_5 була включена до порядку денного сесії 23 лютого 2012 року. Разом з тим, до посадових обов`язків ОСОБА_5 , крім іншого, входить формування порядку денного сесії та організація підготовки до сесії ради питань, що вносяться на розгляд.

Перед засіданням сесії, 23 лютого 2012 року, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_16 , що його питання включено у порядок денний та настоював на передачі всій суми хабара, інакше воно не буде розглянуто взагалі. Крім того, ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_16 , що він як секретар ради гарантує, що депутати проголосують за необхідне рішення і є необхідна кількість депутатів. Враховуючи викладене, ОСОБА_16 передаючи хабар, усвідомлював можливості ОСОБА_5 , як секретаря міської ради, а також враховував те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 обіцяли йому, що рішення буде прийнято, оскільки питання пройшло депутатську комісію, погоджувальну раду, включено до порядку денного і є необхідна кількість депутатів, які за нього проголосують, а тому був переконаний, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 використовуючи організаційно-розпорядчі функції та надані їм повноваження організують прийняття рішення про передачу у власність земельної ділянки.

Крім того, як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, судом при перевірці матеріалів провадження встановлено, що досудове розслідування та судовий розгляд були проведені належним чином з дотриманням вимог КПК України, а докази зібрані у кримінальному провадженні у законний спосіб, є достатніми, належними та допустимими, а оперативно-технічні заходи проводились на законних підставах.

З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів, оскільки вони належним чином мотивовані та вважати їх необґрунтованими чи сумнівними підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, доводи сторони захисту про відсутність у діях

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого

ч. 3 ст. 368 КК України, ретельно перевірялись судами першої та апеляційної інстанцій і свого об`єктивного підтвердження не знайшли.

Відповідно до статей 50, 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні засудженим покарання, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особи засуджених, які раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, характеризуються позитивно, однак вчинили тяжкий злочин, ОСОБА_5 одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, ОСОБА_8 одружений та має на утриманні малолітню дитину, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання засудженим.

Враховуючи викладене, а також те, що засуджені вчинили корупційний злочин, як службові особи місцевого самоврядування, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення

ОСОБА_5 і ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій з конфіскацією належного засудженим майна, та позбавленням рангів посадових осіб місцевого самоврядування.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, колегією суддів не виявлено, а тому підстави для задоволення касаційних скарг відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 433, 434, 436

КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від

30 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 та

ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3