Справа № 171/542/14-к
У х в а л а

27 лютого 2014 року слідчий суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Апостолівського РВ ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Апостолове винесене в кримінальному провадженні № 0000253 старшим слідчим слідчого відділення Апостолівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Апостолівського району ОСОБА_8 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

встановив:

27 лютого 2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звернувся старший слідчий СВ Апостолівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 25 лютого 2014 року близько 12 год. 15 хв. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою між собою з використанням автомобіля «Форд Транзит», д/н НОМЕР_1 , під якими знаходився реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля «Фольксваген Тігуан», р/н НОМЕР_3 , на автодорозі сполученням Широчани Михайлівка в Апостолівському районі Дніпропетровської області з використанням предметів, схожих на автомат «АК-47» та перебуваючи в обмундируванні спеціального підрозділу з розпізнавальними знаками «СБУ», із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, скоїли напад на гр. ОСОБА_18 та намагалися заволодіти коштами в сумі 30000 доларів США, але були затримані працівниками Апостолівського РВ на центральній площі м. Апостолове Дніпропетровської області при спробі втечі.

За даним фактом 25 лютого 2014 року розпочато кримінальне провадження № 0000253 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий.

25 лютого 2014 року о 13 год. 05 хв. ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

26 лютого 2014 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Вина ОСОБА_6 підтверджується протоколами допиту потерпілого ОСОБА_18 , свідка ОСОБА_19 , протоколом огляду місця події, в ході якого було вилучено макети автоматів «АК-47», обмундирування спецпідрозділу з шевронами «СБУ».

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, після вчинення злочину намагався втекти, що дає підстави вважати про наявність достатніх ризиків того, що він сховається від слідства та суду та може впливати на потерпілого та свідків.

Слідчий ОСОБА_4 та прокурор клопотання підтримали та просять його задовольнити.

Захисник просить обрати біль м`який запобіжний захід, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, на утриманні неповнолітню дитину своєї співмешканки, крім того, вважає, що ризики не доведені прокурором та слідчим.

Підозрюваний ОСОБА_6 просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог даної статті слідчий суддя з`ясував, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КПК України, і за даним фактом проводиться досудове розслідування.

На підставі досліджених в судовому засіданні матеріалів слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_18 , свідка ОСОБА_19 , протоколом огляду місця події, в ході якого було вилучено макети автоматів «АК-47», обмундирування спецпідрозділу з шевронами «СБУ».

У відповідності до вимог ст.178 КПК України слідчий суддя враховує вагомість доказів вини підозрюваного ОСОБА_6 , тяжкість покарання за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років позбавлення волі, вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , який є працездатним, відсутність у підозрюваного судимостей, наявність постійного місця реєстрації та постійного місця проживання, відсутність постійного місця роботи.

Враховуючи викладене, слідчий суддя погоджується із слідчим та прокурором, що існують ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, не має постійного місця роботи.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, зазначені вище, приходжу до висновку, що дійсно існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Врахувавши дійсні обставини справи, слідчий суддя схиляється та приймає за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 у групі з іншими особами вчинив розбій, після скоєння злочину намагався зникнути з місця події.

Зазначені висновки слідчого судді засновані перед усім на тому, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки є обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_6 може спробувати переховуватися від органів слідства та суду.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст.183 КПК України, відповідно до яких при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий суддя вважає за необхідне скористуватися правом, наданим ч.4 ст.183 КПК України, та не визначати розмір застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-184, 186-187, 193-194, 196-197, 369-372, 376, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Апостолівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів з моменту затримання підозрюваного, тобто з 13 години 05 хвилин 25 лютого до 13 години 05 хвилин 25 квітня 2014 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1