"10" грудня 2015 р. Справа № 363/5119/15-к
УХВАЛА
Іменем України
10 грудня 2015 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 на постанови прокурора прокуратури Вишгородського району Київської області від 6 січня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000817 щодо підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

у поданій скарзі порушено питання про скасування постанов прокурора прокуратури Вишгородського району Київської області про закриття кримінального провадження №0000817 від 06 січня 2015 року щодо підозрюваних за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Вимоги скарги мотивовано тим, що розслідування причетності підозрюваних до крадіжки фактично не здійснювалося, слідчі дії після неодноразового скасування судом постанов про закриття провадження щодо підозрюваних не проводилися.
В суді адвокат потерпілих просив про задоволення скарги з викладених у ній підстав.
Прокурор проти цього заперечив. Дослідивши матеріали кримінального провадження і заслухавши сторони, суд дійшов наступного.
Встановлено, що слідчим відділом Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області здійснюється розслідування крадіжки майна потерпілої ОСОБА_5 на суму 229 600 грн., що мало місце 10 травня 2013 року в період з 22 год. до 03 год. 30 хв. 11 травня 2013 року у кв. АДРЕСА_1 .
У вчиненні цього злочину підозрювалися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким 12 червня 2013 року повідомлено про підозру.
Втім на той час підозра ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину не була достатньо обґрунтованою, про що йдеться в ухвалі слідчого судді від 14 червня 2013 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
В подальшому, а саме 08 серпня 2013 року та повторно 25 квітня 2014 року та 06 січня 2015 року кримінальне провадження щодо цих підозрюваних прокурором закривалося на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримання.
25 квітня та 19 грудня 2014 року судами скасовувалися вказані постанови у зв`язку з не проведенням слідчих дій спрямованих на здобуття доказів і безпідставності закриття провадження щодо підозрюваних.
Згідно вимог ч. 2 ст. 9, ст.ст. 91-92КПК України прокурор, слідчий, орган досудового розслідування зобов`язані швидко, повно, всебічно проводити розслідування, збирати докази на підтвердження всіх обставин, що підлягають доказуванню.
При цьому згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Водночас досудове розслідування згідно ст. 92 КПК України повинно бути закінчено протягом 2-х місяців з дня повідомлення особі про підозру в один із способів визначених ст. 283 КПК України.
У той же час закривати кримінальне провадження щодо особи згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України слід лише за умови вичерпання можливостей отримати достатні докази для доведеності винуватості особи в суді.
Отже у випадку спливу строків розслідування, передбачених ст. 219 КПК України, доцільно вирішити питання про можливість їх продовження згідно вимог ст.ст. 294-297 КПК України з метою забезпечення ефективності досудового розслідування.
Зі справи встановлено, що слідство в червні 2013 року мало в розпорядженні певні дані про причетність підозрюваних до вчинення крадіжки, з яких причетність ОСОБА_7 до злочину ґрунтувалася на припущеннях.
Втім в своїх показаннях 13 червня 2013року ОСОБА_6 наводив обставини щодо участі в цьому ОСОБА_8 та особи на ім`я ОСОБА_9 .
Проте з того часу слідство так і не з`ясувало, чи є ОСОБА_7 особою, на яку вказує ОСОБА_6 .
Показання ОСОБА_6 слідством не перевірялися, особи на яких вказує останній та особи, які можуть бути причетні до події навколо крадіжки, а також особи, яким можуть бути відомі певні її обставини, лишилися не допитаними.
Дані особи є відомим і про них є відомості в справі ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та інші особи).
В справі є дані про знайомство ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , й те, що останній на час події злочину проживав в АДРЕСА_1 .
Проте ці обставини в спосіб визначений КПК України не перевірялися, докази щодо них не збиралися, й ці дані належними, допустимими і достатніми доказами не закріплювалися.
Вказівки прокурора у кримінальному провадженні від 12 серпня 2013 року №817 органом розслідування проігноровані й залишені без уваги.
План слідчих дій по справі не складався, версії вчинення злочину не розроблювалися, конкретні заходи (слідчі дії по збиранню доказів не визначалися і не здійснювалися).
Слідчі обмежилися лише тільки передорученням 03 вересня 2013 року та 01 квітня 2015 року певних загальних слідчих та розшукових дій оперативному підрозділу і розслідування справи у відповідності до вимог КПК України фактично не здійснювалося.
Втім навіть і ці доручення слідчих не виконано.
В цьому зв`язку 25 лютого 2015 року прокурором ініційовано питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування в порядку п. 8 ч. 2 ст. 36 КПК України.
В подальшому 20 квітня 2015 року слідчим подано до суду не обґрунтоване клопотання про доступ до інформації операторів мобільного зв`язку. Матеріали клопотання повного викладу обставин не містили й доказів на їх підтвердження всупереч вимог ст.ст. 132, 160 КПК України не мали, що призвело до його відхилення слідчим суддею.
Відтак згадані вказівки прокурора не виконано й донині.
Також слідчий суддя звертає увагу й на те, що згідно матеріалів кримінального провадження клопотання ОСОБА_14 від 12 грудня 2014 року про залучення його до справи як потерпілого лишилося не розв`язаним.
Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не можна вважати ефективним, а можливість здобуття доказів в межах строків давності розслідування вичерпаною.
Враховуючи, що копію оскаржуваної постанови сторона потерпілої отримала лише 11 листопада 2015 року під час ознайомлення з матеріалами справи, строк на подачу цієї скарги згідно ч. 1 ст. 304 КПК України не є пропущеним.
За таких обставин оскаржувані постанови про закриття кримінального провадження прийнято передчасно й безпідставно, а тому їх слід скасувати і скаргу про це задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303-307, 371-372 КПК України;

ухвалив:

скаргу задовольнити.
Постанови прокурора прокуратури Вишгородського району Київської області від 6 січня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000817 щодо підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.
Ухвала згідно вимог ст. 309 і ч. 5 ст. 532 КПК України не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її проголошення.
Слідчий суддя