В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 901/322/2012 року

01 березня 2012 року смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Гутич П.Ф.,

секретаря Соловей Л.П.

з участю прокурора Готраш Н.М.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не судженого, г-на України по ч.2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

21 грудня 2010 року приблизно о 13 годині 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 7 кілометрі автодороги Богородчани-Гута, що між селами Підгір'я та ОСОБА_3 району, порушив п.п.2.3 «б»; 10.1; 11.2 та 12 ч.3 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого пасажирам ОСОБА_4 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_5 - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Злочин вчинено за таких обставин.

21 грудня 2010 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухався по автодорозі Богородчани-Гута в напрямку смт. Богородчани. У салоні автомобіля знаходилися пасажири ОСОБА_4, ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_6 На 7 кілометрі дороги між селами Підгір'я та Дзвиняч у зустрічному напрямку автомобілем НОМЕР_4 рухався водій ОСОБА_7 Останній, виконавши маневр об'їзду перешкоди у вигляді льоду, частково виїхав на смугу зустрічного руху та повернувся на раніше займану смугу. Водій ОСОБА_8, завчасно виявивши небезпеку у вигляді зустрічного автомобіля, неправильно зреагував на неї, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу у межах своєї смуги перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів « Skoda Roomster»та «Ford Transit».

Внаслідок порушення ОСОБА_2 п.2.3 «б», 10.1, 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, пасажирам його автомобіля ОСОБА_4 заподіяно тяжке тілесне ушкодження, а ОСОБА_5 - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Свою вину у вчиненому ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав повністю та пояснив, що 21.12.2010 року приблизно о 13 год. виїхав автомобілем марки Transit»з с. Дзвиняч в напрямку м. Івано-Франківська. Разом з ними у автомобілі знаходилися потерпілі ОСОБА_5, ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_6 Проїхавши приміщення відпочинкового комплексу «Лісова пісня», рухався з швидкістю приблизно до 80 км/год. Побачив, як на його смугу руху виїхав легковий автомобіль, який рухався зі швидкістю біля 100 км/год. і під час руху виляв від осьової розмітки до правого узбіччя. Щоб уникнути зіткнення вивернув кермо ліворуч і виїхав на зустрічну смугу руху, оскільки на ній не було зустрічного транспорту. В цей час автомобіль «Skoda Roomster»повернувся на свою смугу руху і відбулося зіткнення автомобілів. Не бачив перешкод на зустрічній смузі руху, які б спонукали водія ОСОБА_7 виїхати на зустрічну смугу руху. В ході досудового слідства він вважав, що винним у зіткненні є ОСОБА_7, тому вини своєї не визнавав. При ознайомленні з матеріалами кримінальної справи дійшов до висновку, що він не повинен був виїжджати на зустрічну смугу руху. Йому необхідно було вжити заходів для зупинки транспортного засобу. Цивільні позови визнав.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій, вказав на недоцільність дослідження доказів по справі, на підставі ст.299 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 показала, що 21.12.2010 року разом із ОСОБА_2 їхала в автомобілі у м. Івано-Франківськ. Вона сиділа на задньому сидінні справа. Зліва від неї знаходилася ОСОБА_5 з малолітньою дочкою. Після того, як автомобіль проїхав відпочинковий комплекс «Лісова пісня», почула слова ОСОБА_2: «Що він робить?». Побачила, що на їхню смугу руху виїхав зустрічний автомобіль. Відбулося зіткнення автомобіля і вона втратила свідомість. Претензій до ОСОБА_2 не має. Просила його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що зустрічний автомобіль виїхав на їхню смугу руху, їхав не прямо, а виляв. Щоб уникнути наїзду ОСОБА_2 почав виїжджати на зустрічну смугу руху. Тоді водій зустрічного автомобіля повернуся на свою смугу, тому і відбулося зіткнення. Вона втратила свідомість. Претензій до ОСОБА_2 не має. Просила його суворо не карати.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, внаслідок чого ОСОБА_4 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_5 - середньої тяжкості тілесні ушкодження, слід кваліфікувати по ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставину, що пом'якшує покарання. Такою суд визнає добровільне відшкодування шкоди потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, його наслідки, особу підсудного, що злочин вчинив вперше, по місцю проживання характеризується позитивно, думку потерпілих, суд приходить до переконання, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак звільнити від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України. При цьому суд також враховує неправильну поведінку на дорозі водія ОСОБА_7, що призвело до зіткнення автомобілів.

До засудженого слід застосувати обов'язки, передбачені п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

З врахуванням ситуації, при якій відбулося ДТП, що ОСОБА_2 має намір займатися підприємницькою діяльністю у виді надання автопослуг, що, згідно з його поясненням, буде єдиним джерелом доходів сім'ї, суд вважає, що засудженого не слід позбавляти права керувати транспортними засобами.

Цивільні позови ОСОБА_3 центральної районної лікарні та Івано-Франківської обласної клінічної лікарні підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання 3 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.76 КК України, зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися туди для реєстрації.

Цивільні позови задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 3308 грн. 12 коп. витрат Івано-Франківській обласній клінічній лікарні на лікування потерпілої ОСОБА_4, які зарахувати до бюджету Івано-Франківської обласної ради.

Стягнути з ОСОБА_2 538 грн. 70 коп. витрат ОСОБА_3 центральній районній лікарні на лікування потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зарахувати до бюджету ОСОБА_3 районної ради.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраний підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий П.Ф. Гутич