Справа № 2513-1111/12 Номер провадження
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2012 року м. Новгород-Сіверський

Новгород - Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочури О.О.,

за участю:

секретаря - Худорба Р. Г.,

прокурора - Цуцол К. Г.,

адвоката - ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2,

підсудних - ОСОБА_3 І, ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Росія, росіянина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, судимого:

1.) 17грудня 1975 року народним судом Ленінського району міста Одеси за ч.3 ст.142 Кримінального кодексу України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, 17 жовтня 1980 року звільненого відбування покарання з кримінально-виконавчої установи на підставі ст.53 Кримінального кодексу України 1960 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком в 2 роки 4 місяці 20 днів;

2.) 12 листопада 1982 року народним судом Фрунзенського району міста Кишинева за ч. 2 ст.218, ч.3 ст.218, п.«а» ч.3 ст.147 Кримінального кодексу Молдавської PCP, з приєднанням на підставі ст.40 Кримінального кодексу Молдавської PCP невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком в 2 роки 4 місяці 20 днів за попереднім вироком народного суду Ленінського району міста Одеси від 17 грудня 1975 року, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, 25 червня 1994 року звільненого з кримінально-виконавчої установи у звязку з відбуттям строку покарання;

3.) 24 квітня 1996 року Центральним районним судом міста Одеси за ст.94 Кримінального кодексу України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років, 15 лютого 2008 року звільненого з кримінально-виконавчої установи у звязку з відбуттям строку покарання,

всі судимості не зняті та не погашені;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 Кримінального кодексу України,-

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше судимого:

1.) 11 березня 2002 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

2.) 15 квітня 2003 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.307, ч.1 ст.317, ст.ст.70, 71 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці;

3.) 09 квітня 2004 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.186, ч.4 ст.70 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, згідно постанови від 16 серпня 2006 року Ковпаківського районного суду міста Суми на підставі ст.82 Кримінального кодексу України невідбута частина покарання у виді позбавлення замінена більш мяким покаранням у виді обмеження волі на строк 1 рік 11 місяців 1 день, згідно постанови від 28 вересня 2007 року Конотопського міськрайонного суду Сумської області 08 жовтня 2007 року звільненого від відбування покарання з кримінально-виконавчої установи на підставі ст. 81 Кримінального кодексу України умовно-достроково на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком в 9 місяців 9 днів.

всі судимості не зняті та не погашені,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2009 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_3, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 142 ч.3 КК України, тобто будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, перебуваючи 04.04.2009 року близько 17 години 00 хвилин, у господарстві ОСОБА_5 по вулиці І. Богуна буд . 20 кв.2 в .м Новгороді Сіверському, діючи узгоджено з ОСОБА_4 з корисливим мотивом з метою відкритого заволодіння грошима ОСОБА_2, яка перебувала у наляканому та подавленому стані після отримання перед цим від ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя у вигляді різаної рани лівої сідниці від удару ножем, разом підійшовши до потерпілої ОСОБА_2, із застосуванням психічного насильства до останньої, яке виражалося у надходженні від ОСОБА_4 вимоги про передачу грошей та демонструванні при цьому ОСОБА_3 ножа, що сприймалося потерпілою, як реальна заргоза своєму життю та здоровю, відкрито заволоділи її грошима в сумі 15 гривень 00 копійок, чим заподіяли останній матеріальну шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України визнав повністю та показав про те, що на подвірї господарства ОСОБА_5 04.04.2009 року вечором АДРЕСА_1 він, почувши, що ОСОБА_4 забрав 15 гривень у ОСОБА_2, почав ще вимагати у останньої грошей та демонструвати ніж та наніс їй удар ножем в область сідниці.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав про те, що 04 квітня 2009 року вечором у дворі господарства ОСОБА_5 АДРЕСА_2 він перебував разом з ОСОБА_3 та вирішив заволодіти грошима ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудних, дослідженням даних, які характеризують особи винних, оскільки ці докази ніким не оспорюються, підсудні та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Зважаючи на те, що підсудні ОСОБА_3І та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнали повністю, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. Зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту підсудних суд приходить до висновку про винність підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину.

Правові наслідки застосування судом положень ч.3 ст. 299 КПК України підсудним роз`яснені та зрозумілі.

Аналізуючи вищевказані досліджені у судовому засіданні докази, вислухавши думку учасників судового розгляду суд вважає, що вину підсудних повністю доведено, а їх дії вірно кваліфіковані за частиною 1 статті 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій).

При призначенні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його роль, як основного співвиконавця вчинення злочину через те, що саме його діяння слугували джерелом реальності сприйняття можливого застосування насильства потерпілою, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем відбування останнього покарання негативно, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, не працює, його стан здоровя, який є задовільним, наявність відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 Кримінального Кодексу України двох обтяжуючих покарання обставин: 1)вчинення злочину повторно (підсудний має не зняту та не погашену судимість за розбій, згідно вироку народного суду Ленінського району міста Одеси від 17 грудня 1975 року (том 2, а.с. 274-279), яка з урахуванням пункту 17 розділу II Прикінцевих та перехідних положень чинного Кримінального Кодексу України, незалежно від того, що злочин був кваліфікований за відповідною частиною статті Кримінального кодексу України 1960 року, утворює повторність з даним розбоєм); 2). рецидив злочинів (підсудний підлягає визнанню винним за вчинення нового умисного злочину і при цьому має судимості за інші умисні злочини). За таких обставин, враховуючи те, що при розбої підсудні заволоділи невеликою сумою грошей потерпілої, суд приходить до висновку, що підсудному ОСОБА_3 має бути призначене основне покарання у виді позбавлення волі на строк, що має наближатися до мінімального, встановленого у санкції ч. 1 ст. 187 Кримінального Кодексу України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України помякшують покарання підсудного ОСОБА_3 суд відносить його щире каяття у вчиненні ним злочину.

Початок строку відбування призначеного остаточно покарання у виді позбавлення волі підсудному ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_3 необхідно залишити попередній - тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили в Новгород-Сіверській установі виконання покарань (№31) Управління ДДУПВП у Чернігівській області.

Згідно вимог ч. 5 ст. 72 Кримінального Кодексу України ОСОБА_3 слід зарахувати у строк відбування остаточного покарання у виді позбавлення волі, строк його тримання під вартою у даній справі за період з 25 квітня 2009 року, тобто з моменту його затримання слідчим у порядку ст. 115 Кримінально - процесуального кодексу України за підозрою у вчиненні злочину (протокол в т.2 на а с. 282), по дату винесення вироку по 10 липня 2012 року день за день.

Призначаючи вид та міру покарання підсудному ОСОБА_4, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, стан його здоровя, який є задовільним, наявність відповідно до п.1 ч. 1 ст. 67 Кримінального кодексу України однієї обтяжуючої покарання підсудного обставини, а саме рецидиву злочинів.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України помякшують покарання підсудного ОСОБА_4 суд відносить його щире каяття у вчиненні злочину та вважає за необхідне визнати, як помякшуючі покарання цього підсудного інші обставини: 1). його роль другорядного співвиконавця вчиненого злочину; 2). позитивну характеристику за місцем відбування останнього покарання (том 2, а.с. 219-220).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підсудному ОСОБА_4 має бути призначене основне покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства. Однак, наявність вищенаведених трьох помякшуючих покарання обставин істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого цим підсудним злочину, а отже суд вважає за необхідне з урахуванням вищенаведених даних щодо особи винного при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 застосувати положення ч. 1 ст. 69 Кримінального Кодексу України і призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 187 Кримінального Кодексу України, скоротивши таким чином строк відбування покарання до половини від найнижчої межі строку, передбаченого у зазначеній санкції частини статті кримінального закону та призначити покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, які ОСОБА_4 вже фактично відбув та був звільнений з під варти 22.10.2010 року, оскільки підсудному ОСОБА_4 за даним вироком призначається остаточна реальна міра покарання у виді позбавлення волі, виходячи з правил, наведених у ч. 5 ст. 72 Кримінального к

Кодексу України, йому необхідно зарахувати у строк відбування даного покарання строк його утримання під вартою за період з 25 квітня 2009 року (протокол затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 115 Кримінально-Процесуального Кодексу України на а.с. 234 т. 2) по 22 жовтня 2010 року день за день.

Проте, строк покарання у виді позбавлення волі, який повинен бути призначений підсудному ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 69 Кримінального Кодексу України, як уже зазначалося вище, складатиме половину від строку нижчої межі даного виду покарання, передбаченого у ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України, а тому, з урахуванням заліку підсудному ОСОБА_4 його попереднього тримання під вартою, на подальше, до набрання даним вироком законної сили, застосовуючи за аналогією кримінально - процесуального закону положення ч. З ст. 148 Кримінально-процесуального кодексу України, для належного забезпечення виконання всіх процесуальних рішень судових органів, які можуть витікати з факту постановлення даного вироку, від підсудного ОСОБА_4 М, М. слід відібрати письмове зобовязання про його явку в Новгород Сіверський районний суд Чернігівської області або в Апеляційний суд Чернігівської області по першому виклику, а також про те, що він повідомлятиме про зміну свого місця перебування та проживання.

Від заявленого раніше цивільного позову потерпіла ОСОБА_2 до початку судового розгляду відмовилась.

Через те, що обоє підсудних за даним вироком суду мають бути визнані винними і вони вчиняли інкриміновані їм діяння спільно, суд вважає за необхідне згідно вимог ч. 2 ст. 93 Кримінально - Процесуального Кодексу України стягнути з них на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи згідно розрахунку експерта (том 1, а.с. 158) в розмірі 299 гривень 80 копійок, та за проведення експертизи холодної зброї відповідно до розрахунку експерта (том 1, а.с. 170) в розмірі 162 гривні 26 копійок, слід поділити на кожного з підсудних в рівних частинах, стягнувши таким чином як з ОСОБА_3, так і з ОСОБА_4 по 149 гривень 90 копійок за проведення судовово-товарознавчої експертизи (299,80 : 2 = 149,90) та по 81 гривні 13 копійок за проведення експертизи холодної зброї (162,26 : 2 = 81,13).

Питання про речі, визнані у справі речовими доказами (том 1, а.с. 13, 15, 17 - 21), суд убачає за необхідне відповідно до правил ст. 81 Кримінально-Процесуального кодексу України вирішити наступним чином:

- два CD - диска з записом відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5, які зберігаються у матеріалах кримінальної справи, потрібно зберігати у матеріалах кримінальної справи;

- мобільний телефон «Сіменс А Х 72», який переданий під розписку ОСОБА_6, потрібно їй повернути як законному власнику.;

- ніж, рушник та куртку, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області необхідно - знищити після набрання вироком суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 Кримінально - Процесуального кодексу України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального Кодексу України та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три ) місяці.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строк його тримання під вартою за період з 25 квітня 2009 року по 10 липня 2012 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити обраний - тримання під вартою в Новгород - Сіверській установі виконання покарань (№31) Управління ДДУПВП у Чернігівській області до набрання вироком суду законної сили.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального Кодексу України, та на підставі ст. 69 ч.1 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість ) місяців.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, зарахувавши ОСОБА_4 у строк відбування, призначеного покарання у виді позбавлення волі строк його тримання під вартою за період з 25 квітня 2009 року по 22 жовтня 2010 року день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити - підписку про невиїзд до набрання даним вироком законної сили.

Від, заявлених раніше цивільних позовів потерпіла ОСОБА_2 відмовилась.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 149 (сто сорок девять) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 149 (сто сорок девять) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертизи холодної зброї у розмірі 81 (вісімдесят одна) гривня 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи холодної зброї у розмірі 81 (вісімдесят одна) гривня 13 копійок.

Речові докази у справі:

- два СD-диска з записом відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5, які зберігаються у матеріалах кримінальної справи, - зберігати у матеріалах кримінальної справи;

- мобільний телефон «Сіменс АХ72», який переданий під - зберігальну розписку ОСОБА_6, - повернути ОСОБА_6;

- ніж, рушник та куртку, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області знищити після набрання вироком суду законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляції через Новгород Сіверський районний суд Чернігівської області.

Головуюча: О.О. Кочура