Провадження №1-кп/331/389/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/389/15 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має базову вищу освіту, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитинину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
08 липня 2015 року о 19.30 годин ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «вул. Лахті» в м. Запоріжжя, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що у ОСОБА_6 є мобільний телефон, викликав останнього під вигаданим приводом на зустріч. Реалізуючи свій злочинний умисел, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , з метою особистого збагачення, під приводом здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_3 попросив у останнього у тимчасове користування мобільний телефон «LG Nexus 5», вартістю 4 500 гривень, який в подальшому сховав до кишені та без пояснень зник у невідомому напрямку. Після чого, ОСОБА_3 діючи згідно свого злочинного умислу, направленого на шахрайство, з метою отримання грошових коштів, заклав вищевказаний мобільний телефон у ломбард «Капітал» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванова, 81а, таким чином розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що він дійсно, 08.07.2015 року він подзвонив ОСОБА_6 та попросив зустрітися з метою ремонту комп"ютера, однак насправді такого наміру у нього не було. Коли потерпілий прийшов на зупинку "вул. Лахті", він попросив у останнього мобільний телефон «LG Nexus 5» та став набирати номер телефону, однак, оскільки наміру повертати потерпілому мобільний телефон у нього не було, він поклав телефон до кишені та втік. У подальшому він заклав вказаний мобільний телефон до ломбарду «Капітал» за 2000 грн. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати. Цивільний позов повністю визнав у розмірі матеріальної шкоди.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 08.07.2015 року йому подзвонив його знайомий ОСОБА_3 та попросив зустрітися, щоб обговорити деталі ремонту комп"ютера. З цією метою він прийшов на зупинку "вул. Лахті", де його вже очікував ОСОБА_3 . Нічого не підозрюючи, він дав ОСОБА_3 телефон, щоб подзвонити, однак через декільки хвилин побачив, що ОСОБА_3 швидко пішов разом із телефоном, нічого не сказавши.Оскільки, наздогнати він його не зміг, то звернувся до працівників міліції із заявою про вчинення злочину. Просив суд задовольнити його цивільний позов на суму матеріальної шкоди у розмірі вартості телефона у розмірі 4500 грн. та моральної шкоди у розмірі 1500 грн.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченим та потерпілим.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, тому що він, своїми умисними діями, вчинив заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває, має постійне офіційне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді громадських робіт, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.95 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, сума заподіяної шкоди у розмірі 4500 грн. ніким не оспорюється, суд вважає, що вказана сума обґрунтована та підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь потерпілого у повному обсязі.
Що стосується спричиненої моральної шкоди, то в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки потерпілим не було доведено факт спричинення йому моральної шкоди, в тому числі не доведено характер та обсяг страждань, яких він зазнав внаслідок протиправних дій щодо нього, тому суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову в цій частині немає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком двісті (200) годин.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у відношенні ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком суду чинності.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 4500 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву

Суддя: ОСОБА_1