233 Справа № 233/389/16-к
У Х В А Л А
24 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника КЛПУ «МПД

м. Костянтинівка» ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої розглядається

клопотання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка подання головного лікаря КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» про скасування амбулаторного примусового лікування відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в :
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло подання головного лікаря КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка», в якому зазначено, що ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2014 року ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді примусового стаціонарного лікування із звичайним режимом спостереження в КЛПУ обласної психіатричної лікарні м. Слов`яська було змінено на надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання. На протязі останніх двадцяти місяців ОСОБА_6 регулярно звертався до дільничного лікаря психіатра, при цьому відзначається рівна поведінка та достаня критика до скоєного злочину, у зв`язку з чим просив скасувати амбулаторне примусове лікування ОСОБА_6 .

У судовому засіданні представник КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» ОСОБА_5 підтримала подання, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання.

Захисник ОСОБА_4 просив подання про припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 задовольнити.

ОСОБА_6 у судовому засіданні не зміг висловити своє ставлення до подання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали по справі, суд встановив наступне.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2014 року ОСОБА_6 змінено примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового стаціонарного лікування зі звичайним режимом спостереження в КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м.Слов`янська» на надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем його проживання.

З висновку комісії лікарів психіатрів (без зазначення номеру та дати) вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку у психіатра з 11 вересня 2001 року з діагнозом: легка розумова відсталість із порушеннями поведінки. Перебував на примусовому лікуванні в Жданівській психіатричній лікарні у відділенні з посиленим режимом спостереження за рішенням суду. Внаслідок проведеного лікування його стан покращився і ОСОБА_6 був переведений до Слов`янської психіатричної лікарні із звичайним спостереженням, згодом 25 лютого 2014 року йому призначено амбулаторне примусове лікування. На протязі двадцяти місяців стан хворого був задовільний, поведінка рівна. Регулярно спостерігався у дільничного психіатра. Критика до скоєного злочину достатня. Психотичних розладів у формі бреду та галюцинацій немає. Комісія вважає, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом не потребує примусового амбулаторного лікування.

В розумінні ст.ст. 92-94 КК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є небезпечними для себе або для інших осіб.

Частиною 7 статті 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок зміну стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Дослідивши надані в обґрунтування подання матеріали та заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд дійшов висновку про те, що воно задоволенню не підлягає, оскільки висновок лікарів психіатрів не містить таких реквізитів як номер і дату, є недостатньо обґрунтованим в частині визначення підстави для припинення застосування примусового амбулаторного лікування видужання особи, або така зміна стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу. Також не вбачається із подання і те, чи не є станом на сьогоднішній день небезпечним для себе або для інших осіб ОСОБА_6 .

Зазначені обставини мають суттєве значення при вирішенні питання про припинення застосування примусового заходу медичного характеру з огляду на зміст статті 515 КПК України та правові наслідки припинення застосування примусових заходів медичного характеру.

На підставі ст. ст. 512-514 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання головного лікаря КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» про скасування амбулаторного примусового лікування відносно ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя