УХВАЛА
12 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
секретаря судового засідання: ОСОБА_4
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, не працює, раніше судимого: 05.02.2004р. Центральним райсудом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 02.02.2011р. по відбуттю строку покарання; 30.05.2012р. Центральним райсудом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 03.06.2013р. Ленінським райсудом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,
Провадження № 11-кп/784/724/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 296 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, не працює, не судимий в порядку ст. 89 КК України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
-визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України; виправдано за ч. 2 ст. 121 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миколаєва, не працює, судимий 15.07.2015р. Ленінським райсудом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
-визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
за участі:
прокурора: ОСОБА_9
потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11
ОСОБА_12

обвинуваченого: ОСОБА_6
захисників: ОСОБА_13 , ОСОБА_14
ВСТАНОВИВ :
Короткий зміст вимог апеляційних скарг і судового рішення суду першої інстанції
Обвинуваченим ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду змінити, застосувавши до нього ст. 75 КК України, та скасувати вирок в частині задоволення цивільних позовів, стягнення судових витрат відносно нього.
Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить застосувати до нього ст. 75 КК України.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України 7 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 345 КК України 4 роки позбавлення волі. Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Згідно ст. 71 КК України, частково приєднано покарання призначене вироком Ленінського райсуду м. Миколаєва від 03.06.2013р. і остаточно призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. За ч. 2 ст. 121 КК України виправдано.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського райсуду м. Миколаєва від 15.07.2015р. і остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 послався на те, що при призначенні йому покарання судом не було в достатній мірі враховано, що він раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю, щиро розкаявся в тому, що дійсно вчинив, за час утримання в СІЗО все переосмислив та змінився. Крім того, вважає, що судом помилково задоволено цивільні позови потерпілих в частині стягнення моральної шкоди, стягнення судових витрат на проведення експертних досліджень, витрат на лікування потерпілих, оскільки, на його думку, всі ці витрати мають бути покладені виключно на обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що вирок суду першої інстанції вважає занадто суворим, та просить застосувати до нього ст. 75 КК України.
Виклад позиції інших учасників судового провадження
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 просили залишити вирок суду без зміни, а апеляцію ОСОБА_5 без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку.
Обставини, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що 25.09.2014р. близько 21 год. 30 хв, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходились на перехресті вул. 9 Воєнної та вул. Володарського в м. Миколаєві, на території магазину "24 години", та вживали спиртні напої з раніше не відомою компанією молодих людей. Під час відпочинку та вживання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з одного боку, та потерпілими ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , з іншого боку, виник словесний конфлікт, який супроводжувався вираженням нецензурною лайкою в бік останніх, при цьому всі вищевказані особи знаходились на бетонному покритті біля дороги вул. Володарського в м. Миколаєві. В цей час ОСОБА_12 відійшов від даних чоловіків та залишив потерпілого ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .. В ході раптово виниклих неприязних відносин останніх до ОСОБА_10 , з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 почали наносити тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .. При цьому ОСОБА_5 тримав останнього за тулуб та притиснув до землі, не даючи йому вільно керувати своїми діями та спробувати чинити опір вищевказаним особам, а ОСОБА_7 , тримаючи ніж, який був у нього з собою, почав наносити ножові поранення потерпілому ОСОБА_10 .. В цей же період часу також відбувалась бійка між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_15 біля магазину "24 години". В період обох бійок до ОСОБА_7 підбіг потерпілий ОСОБА_12 та, відштовхнувши останнього від ОСОБА_10 , накинувся на ОСОБА_5 , в результаті чого між останнім та потерпілим ОСОБА_12 зав`язалась бійка. ОСОБА_7 продовжив наносити ножові поранення ОСОБА_10 , який вже знаходився в безпорадному стані біля бордюру на дорозі. В цей час до них підбіг потерпілий ОСОБА_15 , який відштовхнув ОСОБА_7 від ОСОБА_10 та повернувся спиною до ОСОБА_7 і почав підходити до ОСОБА_10 .. В цей час до нього підбіг ОСОБА_7 та, тримаючи ніж в правій руці, наніс декілька ударів в область ніг ОСОБА_15 . Після отримання ударів потерпілий ОСОБА_15 відбіг від ОСОБА_7 .. Після нанесення ножових поранень потерпілому ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , демонструючи свою агресію та зневагу над потерпілим ОСОБА_10 , знову накинувся на останнього та почав наносити ножові поранення в область тулуба та ніг потерпілого.
Під час бійки між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з одного боку, та потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , з іншого боку, ОСОБА_5 , тримаючи правою рукою за горло потерпілого ОСОБА_12 та таким чином позбавляючи його змоги вільно керувати своїми діями, викрикнув ОСОБА_7 про можливість нанесення останньому ударів. В цей час ОСОБА_7 , тримаючи в правій руці ніж, підбіг до вищевказаних двох чоловіків та наніс один удар правою рукою в ліву ногу потерпілого ОСОБА_12 .. Від даного удару потерпілий впав на асфальтне покриття. ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який підбіг до останніх, почали наносити удари по тілу та голові потерпілого ОСОБА_12 ..
Під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , до вищевказаних осіб підбіг ОСОБА_15 та, відштовхнувши одного з них, відволік увагу підозрюваних та побіг вниз по вул. Володарського в м. Миколаєві, при цьому за ним побігли обвинувачені. Таким чином, ОСОБА_15 намагався надати можливість втекти ОСОБА_12 .. В подальшому через короткий проміжок часу обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , повернулись до вищевказаного магазину. При цьому ОСОБА_5 , помітивши, що потерпілий ОСОБА_12 намагається відкрити двері магазину, підбіг до останнього та дверима магазину наніс удар по тілу потерпілого, від якого останній впав на землю. Після того, як потерпілий ОСОБА_12 впав на землю, ОСОБА_5 , продовжуючи свої хуліганські дії, демонструючи свою зневагу над потерпілим і його безпорадним станом, наніс декілька ударів ногами в область тулуба ОСОБА_12 .. В цей же час ОСОБА_6 , підійшовши до потерпілого ОСОБА_12 , демонструючи свій п`яний стан та зневагу над останнім, взяв камінь, який знаходився з лівого боку від виходу з магазину та підняв його над потерпілим ОСОБА_12 з метою подальшого скидання на потерпілого та нанесення йому тілесних ушкоджень. Під час цієї події ОСОБА_15 підбіг до ОСОБА_6 та, штовхнувши останнього, вибив камінь з рук ОСОБА_6 ..
В цей момент ОСОБА_11 втрутилась в конфлікт та намагалась відштовхнути ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від ОСОБА_12 .. Натомість ОСОБА_7 , тримаючи ніж в правій руці, наніс одне ножове поранення останній в область грудної клітини зліва.
В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли. Потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями та ножовими пораненнями доставлено до лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва.
Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які просили задовольнити апеляційні скарги з підстав, викладених в них; прокурора та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які просили залишити вирок суду без зміни, а апеляційні скарги обвинувачених без задоволення; дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинувачених не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в скоєнні вказаного у вироку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за обставин встановлених судом, - відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку та ніким з учасників процесу не оспорюється.
Покарання призначено судом у повній відповідності з вимогами ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, осіб обвинувачених, оскільки ОСОБА_5 характеризується за місцем проживання негативно, ОСОБА_6 посередньо. Як обставини справи, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення обвинуваченими злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Санкція ч. 2 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, що в силу ч. 5 ст. 12 КК України визнається злочином середньої тяжкості.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Призначивши обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки позбавлення волі ОСОБА_5 , 2 роки позбавлення волі ОСОБА_6 , суд першої інстанції з врахуванням всіх даних про особи та обставин справи, призначив покарання в межах санкції статті, та не в максимально можливому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 (вимога про судимість на а.с. 18 т. 3, копія вироку суду на а.с. 22-23 т. 3) не судимий в порядку ст. 89 КК України, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 3 а.с. 19, 20), згідно з характеристикою (т. 3 а.с. 25), за місцем проживання характеризується негативно, був помічений в зловживанні спиртними напоями, дітей не має, до Центрального РВ ММУ надходили заяви про вчинення останнім кримінальних правопорушень. ОСОБА_6 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 3 а.с. 28, 29), згідно з копією вироку(т. 3 а.с. 31-33), засуджений Ленінським райсудом м. Миколаєва 15.07.2015р. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, за місцем проживання (т. 3 а.с. 34) характеризується посередньо, не був помічений в зловживанні спиртними напоями чи наркотичними засобами, скарг на нього не надходило.
Тобто, аналіз характеризуючих даних свідчить про те, що в обвинувачених відсутні міцні соціальні зв`язки, дані про наявність в них утриманців відсутні, крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не працюють, і, очевидно, не спроможні забезпечити ні себе особисто, ні допомогти матеріально членам своєї родини. І, з врахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання, наявності обтяжуючої обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, підстави для пом`якшення покарання відсутні.
Крім того, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що судом першої інстанції безпідставно покладено на нього судові витрати за проведені експертні дослідження, кошти на лікування потерпілих та стягнено моральну шкоду на користь потерпілих, оскільки, вважає, що всі витрати мають бути покладені тільки на обвинуваченого ОСОБА_7 , який завдав тілесні ушкодження потерпілим.
Проте, згідно з п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, лише в разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.
Так, з мотивувальної частини вироку суду вбачається, що при постановленні вироку, визначенні порядку відшкодування судових витрат, вирішенні цивільного позову потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди, судом було враховано вимоги розумності і справедливості, дії кожного з обвинувачених. До того ж, з обставин справи, викладених у вироку, і які ніким по суті не були оскаржені вбачається, що ОСОБА_5 приймав безпосередню участь в неправомірних хуліганських діях, притримував потерпілих, позбавляючи їх змоги вільно керувати своїми діями що було використано обвинуваченим ОСОБА_7 для нанесення ударів потерпілим; наносив удари безпорадним потерпілим; чинив перепони у доступі потерпілого до приміщення магазину шляхом нанесення удару дверима.
Тому, з врахуванням кваліфікації дій обвинувачених, як хуліганства, вчиненого саме групою осіб, аналізу характеру дій кожного з них, судом першої інстанції обґрунтовано покладено на обвинувачених судові витрати та стягнено моральну шкоду.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для зміни або скасування вироку не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2015 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_16