Справа №1-85/10 14.10.2010 14.10.2010 14.10.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-638/10 Головуючий суду 1 інстанції:
Категорія: ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_1
Доповідач: Войтовський С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого Войтовського С.А.

суддів Гребенюк В.І., Пісного І.М.

за участю прокурора Якименка О.П.

14 жовтня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, не судимий в силу ст.89 КК України,

- засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі; за ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_3 зобовязаний не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично зявлятися для реєстрації.

Згідно вироку ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений за скоєння злочинів при наступних обставинах.

31.03.2009 року, близько 03 години, ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходився на пероні станції Первомайськ-на-Бузі Одеської залізниці в м. Первомайську Миколаївської області. Грубо порушуючи громадській порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, із хуліганських мотивів, ОСОБА_3 умисно наніс не знайомому ОСОБА_4 удар в обличчя, а потім в ногу, спричинивши останньому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляції захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 посилається на те, що останній хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_4 не вчиняв, а конфлікт між ними виник в цей же день в кафе незадовго до нанесення удару потерпілому. Припускає, що тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої і внутрішньої щиколоток кісток лівої голені та інші, виникли в результаті падіння потерпілого ОСОБА_4 та удару об твердий предмет. Просить вирок скасувати та постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Якименка О.П., який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, яким дано аналіз.

Твердження захисника ОСОБА_2 про те, що дії ОСОБА_3 були вчинені не з хуліганських мотивів, а його конфлікт з потерпілим ОСОБА_4 розпочався раніше в барі, спростовуються показаннями потерпілого та свідків.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_4 слідує, що 31.03.2009 року о 03 год. 10 хв., він, працюючи оглядачем-ремонтником, знаходився на чергуванні на станції Первомайськ-на-Бузі Одеської залізниці в м. Первомайську, де зустрічав поїзд. В цей час відчув хлопок по плечу. Коли обернувся, то побачив раніше незнайомого чоловіка, який наніс йому удар рукою в обличчя, від якого потекла кров з носу. Закриваючи обличчя руками, він відчув сильний удар по лівій нозі, від якого впав на землю.

Вказані пояснення потерпілого узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_5, з яких вбачається, що він, разом з ОСОБА_4, 31.03.2009 року о 03 год. 10 хв. знаходився на станції Первомайськ-на-Бузі Одеської залізниці в м. Первомайську. По прибутті поїзду потерпілий залишився в хвостовій частині, а він пішов до локомотива. Коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_6 лежить на пероні, а з лівої ноги у нього йде кров.

В судовому засіданні ОСОБА_3 також не заперечував, що на пероні станції наніс потерпілому ОСОБА_4 удар рукою в обличчя, від якого той впав на землю.

При цьому вказував, що вдарив потерпілого, так як той раніше в барі вдарив його ліхтарем по голові, сказавши, що він напився, однак цього конфлікту між ними ніхто не бачив.

Факт отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень на пероні вокзалу підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Суд обґрунтовано оцінив критично показання свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12, які в судовому засіданні стверджували, що ОСОБА_3 наніс ОСОБА_4 тільки один удар рукою в обличчя. Зазначені свідки є знайомими засудженого, неодноразово змінювали свої показання і, крім того, такі їх показання суперечать обєктивним даним щодо наявності у потерпілого отриманих тілесних ушкоджень.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №87-к від 08.10.2009 року у ОСОБА_4 виявлені ушкодження у вигляді відкритого перелому зовнішньої і внутрішньої щиколоток кісток лівої гомілки, оскольчатого перелому лівої малоберцової кістки в нижній третині, вивих лівої стопи зовні. Вказані ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Доводи апелянта стосовно можливості отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості в результаті падіння від нанесеного ОСОБА_3 удару в обличчя, являються неспроможними.

Так, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №87-к від 08.10.2009 року, характер і локалізація переломів кісток вказують на те, що отримані тілесні ушкодження могли утворитися 31.03.2010 року в результаті достатньо сильного удару тупим твердим предметом, з обмеженою контактуючою поверхнею в області нижньої третини лівої гомілки по зовнішній поверхні. Крім того зазначено, що утворення цих ушкоджень при ударі в обличчя потерпілого, при падінні із положення стоячи на площину, в результаті ротації тулуба на лівій нозі виключено.

Висновками додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 44-11 від 10.06.2010 року підтверджено, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Твердження захисника про те, що між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був раніше конфлікт спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13, яка пояснила, що 31.03.2010 року працювала барменом в барі «Голтянка» та бачила, як ОСОБА_3 відпочивав там з компанією, розпиваючи спиртні напої. Також вказала, що між потерпілим ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в той день в барі ніякого конфлікту не було.

Таким чином, перевіривши зібрані докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_3 у скоєнні злочинів і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особистою зухвалістю, та за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення тілесного ушкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Що стосується покарання, то воно призначено засудженому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, даних про його особу, яка позитивно характеризується, обставин справи. Як обставину, що обтяжує покарання судом правильно враховано вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Підстав для скасування вироку, як просить апелянт, або його зміни та перекваліфікації дій засудженого, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, з вступної частини вироку підлягає виключенню вказівка суду на судимість ОСОБА_3 за вироком Первомайського міського суду Миколаївської області від 28.04.2004 року, яким він був засуджений за ч.2 ст.296 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік і вказана судимість відповідно до вимог ст.89 КК України є погашеною.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2010 року відносно ОСОБА_3 без зміни.

Виключити з вступної частини вироку вказівку суду на судимість ОСОБА_3 за вироком Первомайського міського суду Миколаївської області від 28.04.2004 року.

Головуючий

Судді