Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/330/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця м.Житомир, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не військовозобов`язаного, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.240 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
У травні місяці 2014 року, в денний час доби, ОСОБА_3 , всупереч приписів ст.19 Кодексу України «Про надра», а також порушивши вимоги ст.56 Кодексу України «Про надра» не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин, знаходячись в с.Корчак Житомирського району Житомирської області, від невстановлених досудовим слідством місцевих жителів зазначеного населеного пункту дізнавшись, що на території Олевського району Житомирської області проводиться стихійне видобування бурштину, вирішив незаконно видобувати, для власних потреб, корисні копалини загальнодержавного значення, а саме: бурштину.
З цією метою, 24.06.2014 року, у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконний видобуток бурштину, приїхав до свого знайомого ОСОБА_6 , у якого попросив знайти необхідну для видобутку бурштину техніку та розповів про свій намір незаконно видобувати бурштин, домовившись знову зустрітися 25.06.2014 року. А затим 25.06.2014 року, ОСОБА_3 , прибувши до ОСОБА_6 , де взяв у останнього автомобіль, марки «ГАЗ», моделі «6615», д.н. НОМЕР_2 та саморобну мотопомпу, після чого прибув до Олевського району Житомирської області з метою незаконного видобутку бурштину.
Так, 25.06.2014 року, об 17 годині 00 годин, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення п.2-5 Порядку «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п.3-4 Положення «Про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст.19 Кодексу України «Про надра», на автомобілі, марки «ГАЗ», моделі «6615», д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , прибув до ділянки поля, яка розташована на території урочища «Хочичине», поблизу с.Замисловичі Олевського району Житомирської області, де реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне видобування бурштину із вказаної вище ділянки поля, за допомогою саморобної мотопомпи, розпочав вимивати ями різної глибини та діаметру з метою незаконного видобутку корисних копалин бурштину.
Однак кримінальне правопорушення ОСОБА_3 , не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній був, цього ж дня, тобто 25 червня 2014 року, об 19 годині 00 хвилин затриманий працівниками Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, якими в ході затримання ОСОБА_3 , і огляду місця незаконного видобутку, було виявлено та вилучено знаряддя незаконного видобутку.
Таким чином, ОСОБА_3 , здійснив закінчений замах на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - бурштину, який згідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» від 12 грудня 1994 року № 827 (у редакції Кабінету Міністрів України від 13 січня 2012 року) відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення ювелірної сировини (дорогоцінного каміння).
Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.240 КК України, як вчинення закінченого замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
У підготовчому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 , підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.240 КК України та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки затвердження даної угоди, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Прокурор прокуратури Олевського району Житомирської області ОСОБА_4 , у підготовчому судовому засіданні вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ст.468 КПК України слідує, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку прокурора, підозрюваного, який просить затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч.4 ст.469, ст.472 КПК України, з`ясувавши у підозрюваного, що він розуміє викладені в ч.4 ст.474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання ним винуватості з наступних підстав.
Так, суд приходить до висновку про те, що дії підозрюваного ОСОБА_3 , вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.2 ст.240 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, вчинене проти довкілля, що виразилося у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Відповідно до вимог ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
У ст.472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно вимог ст.474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Призначаючи покарання підозрюваному ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Вид та міра кримінального покарання узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості відповідає санкції ч.2 ст.240 КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому суд вважає за можливе затвердити вказану угоду про визнання винуватості із призначенням підозрюваному ОСОБА_3 , узгодженої в угоді виду і міри кримінального покарання.
Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.(а.с.4).
Долю речових доказів вирішити згідно ч.9 ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до підозрюваного не обиралися.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.100, 314-316, 368-371, 373-376, 468, 469, 472-476, 394 КПК України, ст.ст.15, 50, 51, 53, 65-67, 240 КК України, суд,
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.240 КК України, та призначити йому за ч.2 ст.15, ч.2 ст.240 КК України узгоджене сторонами покарання у виді штрафу, в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн., 00 коп.
Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню:
- автомобіль, марки «ГАЗ», моделі «6615», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , та два туристичні намети, що знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 повернути власникам;
- саморобний пристрій водяний насос помпа, що належать ОСОБА_8 , та знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 повернути власнику;
- п`ять рукавів пожежних, діаметром 150 мм., що зберігаються у кімнаті речових доказів Олевського РВ УМВС України в Житомирській області повернути власнику ОСОБА_8 .
Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку, відповідно до ч.2 ст.473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 , та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1