Справа № 190/712/15-к
Провадження №1-кп/190/73/15
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1кп/190/73/15 (ЄРДР №0000286) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, не працюючого, не одруженого, має базову загальну середню освіту, невійськовозобов`язаного, фактичного проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.12.2004 року П`ятихатським районним судом за ст.187 ч.1, ст.309 ч.1, ст.70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, 14.09.2007 року П`ятихатським районним судом за ст.187 ч.3, 71 КК України до 7 років позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком від 23.12.2004 року, до відбуття 7 років 6 місяців позбавлення волі, якому запобіжний захід не обирався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.03.2015 року ОСОБА_4 , знаходячись за адресою по АДРЕСА_1 , де він мешкав з грудня 2014 року у своєї тітки ОСОБА_5 , керуючись корисливими мотивами, вирішив таємно викрасти чуже майно та знаючи, що в приміщенні сараю, розташованому на території даного домоволодіння знаходяться поросята породи «Українська біла» в кількості шести штук віком шість днів, які належать ОСОБА_5 , вирішив вчинити крадіжку вказаних поросят з метою подальшого їх продажу, а виручені кошти використати на власні потреби.

Так, 11.03.2015 року близько о 12:00 год. ОСОБА_4 повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно з корисної зацікавленості, скориставшись тим, що ОСОБА_5 поїхала до своєї доньки в м.Кривій Ріг, свідків і очевидців на місці вчинення кримінального правопорушення не було та за його злочинними діями ніхто не спостерігав, таємно, шляхом вільного доступу з приміщення сараю, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , викрав шістьох поросят породи «Українська біла» та помістив їх до білого поліетиленового мішка стандартного промислового виготовлення, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Того ж дня ОСОБА_4 розпорядився викраденими поросятами на власний розсуд шляхом продажу їх близько о 17:00 год того ж дня ОСОБА_6 за 500 грн.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1 від 21.04.2015 року ОСОБА_4 своїми злочинними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 750 (сімсот п`ятдесят) грн.

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 за обвинувальним актом з урахуванням ознаку повторності кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, відмовившись від дачі показань відносно себе на підставі ст.63 Конституції України.
Обвинувачений ОСОБА_4 15.09.2015 року подав до суду заяву, яку підтримав при судовому розгляді кримінального провадження, про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим ОСОБА_4 зрозуміло, добровільність подання вказаної заяви та розуміння наслідків обвинуваченим перевірено судом в судовому засіданні. Крім того, обвинувачений відмовився від послуг захисника, пояснивши, що відмова не пов?язана з його матеріальним становищем.
Прокурор проти заяви обвинуваченого не заперечував.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, 26.05.2015 року надала до суду заяву про розгляд судового провадження за її відсутності, жодних матеріальних претензій до обвинуваченого потерпіла не має.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме - доказів на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з чим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненій повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив злочин середньої тяжкості, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не зазначаються, оскільки згідно положень ч.4 ст.67 КК України суд не враховує повторність та рецидив злочинів як обставину, що обтяжують покарання, так як повторність злочину є кваліфікуючою ознакою злочину за ч.2 ст.185 КК України, вчиненого обвинуваченим, та врахована при кваліфікації його дій за обвинувальним актом.
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Особливої частини КК України, та оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.
При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні, речові докази не досліджувались, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку в три роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1