АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1230/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/361/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - cт.336 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6 ;

при секретарі ОСОБА_7 ,

із застосуванням технічного комплексу «Оберіг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Бучацького району ОСОБА_8 на вирок Бучацького районного суду від 14 липня 2015 року, яким визнано винним та призначено покарання, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, який не працює, раніше не судимого.

В С Т А Н О В И Л А.
Вироком Бучацького районного суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку тривалістю один рік.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, яку повідомляти про зміну місця проживання, та періодично з`являтися для реєстрації до неї.

Як зазначено у вироці, у період з 5 травня 2002 року по 22 жовтня 2003 року ОСОБА_6 проходив строкову військову службу у Збройних Силах України, де здобув військово-облікову спеціальність механік.

Відповідно до наказу Міністра оборони України №175 від 22.10.2003 року ОСОБА_6 з 22.10.2003 року звільнений з лав Збройних Сил України, а з 24.10.2003 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний.

18 березня 2015 року військовозобов`язаному солдату запасу ОСОБА_6 було вручено повістку для проходження медичної комісії та уточнення військовооблікових даних.

19 березня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду прибув військовозобов`язаний ОСОБА_6

20 березня 2015 року військовозобов`язаному солдату запасу ОСОБА_6 , який був визнаний медичною комісією придатним до військової служби, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено повістку для служби за мобілізацією в Збройних Силах України.

Однак, всупереч вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мсбілізацію», з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову, ОСОБА_6 категорично відмовився прибути 21 березня 2015 року, об 11 год 45 хв., до Бучацько-Монастириського ОРВК Тернопільської області, що по вул. Просвіти 25 в м. Бучач, для подальшого проходження служби в Збройних Силах України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Бучацького районного суду від 14 липня 2015 року про засудження ОСОБА_6 за ст.336 КК України скасувати і постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ст.336 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки.

Вважає, що Бучацький районний суд, постановивши обвинувальний вирок, призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, є несправедливим внаслідок м`якості, оскільки він не грунтується на загальних засадах призначення покарання, принципах законності, справедливості та обґрунтованості.

Зокрема, суд, хоч і навів у вироку обставини, з врахуванням яких він призначив ОСОБА_6 покарання з випробуванням, однак в достатній мірі не врахував підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою незалежності України.

Заслухавши суддю-доповідача, в дебатах: міркування прокурора, який підтримує подану апеляцію, обвинуваченого який вважає, що вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, дослідивши матеріали та доводи апеляції, колегія вважає наступне.

Так, у відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як встановлено, даних вимог закону судом не дотримано.

Так, вирок складений з порушенням вимог ч.2 п.4 ст. 374 КПК України, згідно якої, у вступній частині вироку зазначаються : прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу саме обвинуваченого, що мають значення для кримінального провадження.

Як слідує із вступної частини вироку, ОСОБА_6 не обвинувачується, а підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, тобто не дивлячись на те, що йому було вручено обвинувальний акт, в суді він виступав підозрюваним, тобто суд так і не визначився з його статусом.

Згідно до ст. 108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, в якому зазначаються такі відомості :

?найменування та склад суду(слідчий суддя);

?реквізити кримінального провадження та відомості щодо його учасників;

?дата і час початку та закінчення судового засідання;

?час, номер та найменування процесуальної дії, що проводиться під час судового засідання, а також передані суду під час процесуальної дії речі, документи, протоколи слідчих (розшукових) дій і додатки до них.;

?ухвали, постановленні судом (слідчим суддею) без виходу до нарадчої кімнати;

?інші відомості у випадках передбачених КПК України.

Журнал судового засідання ведеться та підписується секретарем судового засідання.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження журнали не відповідають даним вимогам закону.

Так, вбачається, що судом слухалась не кримінальна, а цивільна справа відносно ОСОБА_6 . Крім того, в журналах від 30.06.2015р., 06.07.2015р., 13.07.2015р., 14.07.2015р. не зазначено інвентарний номер комлексу оберіг.

Головуючий суддя ОСОБА_1 , який завірив правдивість відомостей, погодився, що слухалась цивільна справа.

У відповідності до ст. 363 КПК України за відсутності клопотань суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин і переходить до судових дебатів.

З журналу не зрозуміло чи така ухвала була винесена.

Тобто, журнал не може слугувати, як засіб підтвердження розгляду кримінального провадження, оскільки допущенні процесуальні порушення при його складенні.

У відповідності до вимог ст. 376 КПК України судове рішення проголошується негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Так, прослуховуванням технічного запису судового процесу в частині проголошення вироку встановлено, що не увесь текст зафіксований на технічному носії :

?у вступній частині упущено номер кримінального провадження та анкетні дані, а саме : рік, місяць і день народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи;

? у резулятивній частині упущено абзаци : 6, 7, 8, 9.

Тобто, в порушені ст. 376 КПК України, увесь вирок не було проголошено.

У відповідності до ч.3 ст.376 КПК України після проголошення вироку головуючий роз`яснює обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Як слідує із журналу судового засідання вказаних дій суддя не виконав.

Таким чином, вказані порушення норм кримінально-процесуального законодавства є істотними, такими, що не можуть бути усуненими в апеляційній інстанції.

В зв`язку з цим, керуючись ч.1, ч.2 п.7 ст.412 КПК України, ч.1 п.1ст. 415 КПК України вирок слід скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

Доводи прокурора в частині призначення покарання наведені в апеляції, слід перевірити при новому судовому розгляді із врахуванням вимог ст.ст. 65-67, 50 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А.
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Бучацького району ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Бучацького районного суду від 14 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження за №0000132 направити на новий судовий розгляд у Бучацький районний суд.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2