Номер справи1-185/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2010

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого- судді Сільченка О.В.

при секретареві Плахотнюк Л.М.

за участю прокурора Зелениці Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Літині справу про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого (співмешкає), має на утриманні троє неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України;

В С Т А Н О В И В;

04 липня 2010 року біля 02 години 00 хвилин, біля сільського клубу с. Уладівки вул. Леніна,2 Літинського району Вінницької області виникла суперечка між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, під час якої між ними виник конфлікт та обоюдні образи. Побачивши вказане, ОСОБА_1, який співмешкає із ОСОБА_2, підійшов до них та обурившись, наніс удар долонею правої руки у праву частину обличчя ОСОБА_3, причинивши їй тілесні ушкодження у вигляді перелому правого виросткового відростку нижньої щелепи та відлом коронкової частини 6-го зуба на верхній щелепі зправа.

Під час розгляду справи підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та пояснив, що в ніч з 03 на 04 липня 2010 р. він перебував біля клубу в с. Уладівці, де знаходилася його співмешканка ОСОБА_2. Він побачив, що між його співмешканкою та ОСОБА_3 виникла суперечка. Він почув , що під час суперечки ОСОБА_3 стала ображати його матір і він, підійшовши, наніс їй удар долонею руки в область обличчя ОСОБА_3 Після цього вона присіла та почала плакати, а до нього підбігли інші хлопці та почали його бити.

Підсудний ОСОБА_1 пояснив, що позов визнає частково і готовий частково відшкодувати матеріальні збитки.

Крім визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_1 доведена поясненнями потерпілої, свідків та матеріалами кримінальної справи.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що 03.07.10 р. у вечірній час вона знаходилася біля клубу с. Уладівки. До неї підійшла ОСОБА_2 та вступила з нею у суперечку, після чого стала вимагати щоб вийти з приміщення клубу. Вона з нею вийшла та ОСОБА_2 почала її штовхати, на що вона відповіла тим же. Вона не знає причини такої поведінки ОСОБА_2 та нікого не ображала, однак під час цієї суперечки підійшов її співмешканець ОСОБА_1 та наніс їй удар рукою по обличчю. ЇЇ стало дуже боляче, вона впала та не могла піднятися, хоч ОСОБА_2 заставляла її піднятися. Після цього її допомогли піднятися та ОСОБА_1 її більше не бив.

Потерпіла ОСОБА_3 вимагала стягнути із ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн., обгрунтовуючи її наявними у справі чеками на придбані медикаменти, необхідністю вставляти зуб та продовжувати лікування.

Законний представник потерпілої ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дочці потрібно вставити зуб, продовжити лікування та вимагав стягнути із ОСОБА_1 5000 грн. У цю суму ввійшли кошти, які витрачені на лікування, спеціальне харчування та які ще мають бути витрачені на лікування та поновлення пошкодженого зуба.

Свідок по справі ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 03.07.10 р. у вечірній час вона перебувала у клубі с. Уладівки. До неї підійшла ОСОБА_3 та стала штовхати, вимагаючи вийти на вулицю. Вони вийшли на вулицю, де продовжилася суперечка. ОСОБА_3 стала ображати матір її співмешканця ОСОБА_1 Після цього ОСОБА_1 підійшов до них та наніс удра рукою по обличчю ОСОБА_3 Вона не впала, а лише присіла та стала плакати. Після цього збіглися хлопці та стали бити ОСОБА_1

Свідок по справі ОСОБА_5 пояснила, що 03.07.210 р. вона перебувала на дискотеці в клубі с. Уладівки. Вона бачила як ОСОБА_1 вдарив рукою в обличчя ОСОБА_3, але за що - вона не знає. ОСОБА_3 після нанесення удару ОСОБА_1 впала на спину.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що також перебував на дискотеці у клубі с. Уладівки та бачив, що до ОСОБА_3 підійшло двоє дівчат і вони троє вийшли на вулицю. Він вийшов із ОСОБА_5 на вулицю та побачив, що ОСОБА_1 наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_3 та вона впала. Більше він її не бив. ОСОБА_1 перебував у стані сп»яніння.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона 03.07.10 р. перебувала разом із ОСОБА_2 у клубі с. Уладівки. Вони підійшли до знайомої, біля якої знаходилася ОСОБА_3, яка стала вимагати вийти на вулицю. Вони вийшли на вулицю та почали штовхатися. ОСОБА_3 стала ображати її свекруху. Після цього, підійшов ОСОБА_1 та наніс удар рукою ОСОБА_3С, в область обличчя. ОСОБА_3 присіла та почала плакати. Після цього збіглися хлопці та почали бити ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона 03.07.10 р. у вечірній час була на дискотеці у клубі с. Уладівки. Вона бачила як ОСОБА_2 шарпалася із ОСОБА_3 та сварилися між собою. Вона бачила, як до них підійшов ОСОБА_1. Коли він її вдарив вона не бачила, але бачила як ОСОБА_3 впала та крикнула, що їй боляче.

Відповідно до висновку експерта №2466 від 08.10.10 р. (а.с. 82) у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження: перелом правого виросткового відростку нижньої щелепи та відлом коронкової частини 6-го зуба на верхній щелепі зправа, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та виникли від дії тупого твердого предмету ( предметів), можливо 04.07.10 р.

Вказані докази дают суду підстави вважати, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя , але таке , що спричинило тривалий розлад здоров»я або стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_1, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує , що він вчинив злочин середньої тяжкості, як особа, за місцем проживання, характеризується позитивно, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, має на утриманні троє неповнілітніх дітей та обставини, які обтяжують та пом*якшують покарання.

За відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_1, суд, в якості обставин, які відповідно до ст. 66 КК України , пом*якшують покарання , враховує, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимості.

За таких обставин, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення підсудного, запобіганням вчинення інших злочинів може бути покарання не пов"язане із його відбуванням в місцях позбавленням волі, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.

Вирішуючи питання про відшкодування заподіяної злочином шкоди, суд рахує, що позов про стягнення 5000 грн. на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, що не перешкоджає її зверненню про стягнення шкоди у порядку цивільного судочинства, з наступних міркувань.

Відповідно до п. 5, 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 р. №3 ( із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.12.92 р., №12 від 03.12.97 р.) роз»яснити судам, що при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульовних КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України; при розгляді кримінальної справи суд зобов'язаний на основі всебічного, повного й об'єктивного дослідження обставин справи з'ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв'язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам; роз»яснити судам, що вирішуючи при постановлені вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам.

Отже, вирішуючи питання щодо цивільного позову у справі, суд вважає, що позовна заява ( а.с. 86) не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява подається у письмовій формі та повинна містити найменування суду, до якого вона подається, ім»я позивача та відповідача, зміст позовних вимог, ціну позову, виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім цього, відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінальної справи та вирішеня цивільного позову встановлено, що справа містить неналежно оформлену позовну зачву (а.с. 86) та фіскальні чеки про придбання медичних препаратів, мінеральної води « Моршинська», однак справа не містить доказів , які б стверджували призначення таких медичних препатарів лікарем при лікуванні, що є необхідною умовою щодо обгрунтування вказаних матеріальних витрат, оскільки сам факт наявності чеків на придбання медичних препаратів та інших товарів не може стверджувати необхідність їх застосування, що пов»язано з отриманням вказаних у справі тілесних ушкоджень потерпілою.

Крім цього, у неналежно оформленій позовній заяяві вказано, що витрати полягають у необхідності спеціального харчування потерпілої, однак справа не містить доказів про призначення такого харчування та у чому таке полягає.

Отже, встановивши особу, яка завдала шкоду потерпілій, досудовим слідством, вказуючи на наявність позову у кримінальній справі, не вжито процесуальних дій щодо належного оформлення позовної заяви, не зібрано доказів щодо обсягу шкоди та доказів щодо її обгрунтування, що унеможливлює вирішити судом питання щодо відшкодування заподіяної шкоди у кримінальній справі, а тому позов слід залишити без розгляду, не позбавивши потерпілу можливісті вирішити питання щодо відшкодування заподіяної злочином шкоди у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що позов залишено без розгляду, то слід скасувати арешт на майно підсудного, який накладено досудовим слідством, що не є перешкодою для вирішення цього питання при поданні позову у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 323, 333-335 КПК України;

П Р И С У Д И В;

Визнати винним ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ухвалити про звільнення її від відбування покарання з випробовуванням, якщо він на протязі двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на ного обов"язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_1 повідомляти кримінально- виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з"являтися для реєстрації в кримінально- виконавчу інспекцію.

Позовні вимого щодо стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_1В на користь ОСОБА_3 залишити без розгляду через відсутність доказів заподіяної шкоди, що не перешекоджає звернення до суду із позовом про стягнення шкоди у порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід підписку про невиїзд ОСОБА_1 залишити до набрання вироком законної сили.

Арешт на майно ОСОБА_1 скасувати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд протягом 15 діб.

Суддя: ОСОБА_9