Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/96/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.01.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0001585 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Созонівка Кіровоградської області, громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, перебуває на посаді командира 2-го відділення радіо групи 2-го загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Командування Сухопутних військ ЗСУ, молодшого сержанта, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 1. ст. 286 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Ухвалено, що згідно із ч. 2 ст. 60 КК України ОСОБА_6 як військовослужбовець повинен відбувати арешт на гауптвахті.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 3234 (три тисячі двісті тридцять чотири) грн. 90 коп.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь місцевого бюджету витрати, понесені Кіровоградською обласною лікарнею на лікування потерпілого ОСОБА_7 , в розмірі 6 877 (шість тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 12 коп

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за таких обставин.

Приблизно о 15 год. 20 хв. 14 вересня 2013 року ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_11 , грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б,д) ПДР України, рухаючись по автодорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка (726 км + 970 м), зі сторони с. Високі Байраки в напрямку м. Кіровоград, на території Кіровоградського району Кіровоградської області, проявив особисту неуважність і безпечність, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, під час руху в складних погодних умовах, які обумовлювались сильним дощем та наявністю на проїзній частині плівки води, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, чим позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху. Під час подальшого руху по ділянці проїзної частини дороги, яка має заокруглення вправо по ходу його руху, внаслідок недотримання безпечної швидкості руху в даних дорожніх та погодних умовах, не впорався з керуванням автомобіля та допустив занос транспортного засобу з наступним виїздом на смугу зустрічного руху, в порушення п. 12.3 ПДР, при виникненні небезпеки для руху не застосував екстрене гальмування, змінив напрямок руху керованого транспортного засобу та перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка відповідно до ПДР поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ2170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався зі сторони м. Кіровоград, в напрямку с. Високі Байраки Кіровоградського району Кіровоградської області. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ2170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого вивиху правого стегна та перелому заднього краю вертлюгової западини правобіч, які згідно із висновком судово-медичної експертизи № 170 від 21.02.2014 відносяться до категорії середньої ступеня тяжкості, які викликали тривалий розгляд здоров`я.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування вимог посилаються на те, що районний суд в порушення вимог ст. 370 КПК України показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 виклав у короткому змісту, в не переконливій формі.

Крім того вказує на те, що рапорт чергового Кіровоградського РВ УМВС України в області, витяг з кримінального провадження, протокол огляду місця дорожно - транспортної пригоди від 14.09.2013 року та схема до протоколу, протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_7 від 11.03.2014 року, свідка ОСОБА_16 від 03.03.2014 року, висновок авто технічної експертизи № 350 від 30.10. 2013 року, висновок судової інженерно - транспортної експертизи № 453 від 24.03.2014 р. містять недоліки та протиріччя, на які суд не звернув увагу. Зокрема, у висновку судової інженерно - транспортної експертизи № 453 від 24.03.2014 року, проведеної на показаннях ОСОБА_6 , який був допитаний на досудовому слідстві як свідок, зазначає про те, що при досліджені обставин зіткнення експертом не досліджувались стан дорожнього покриття, погодні умови, видимість елементів дороги та конкретної перешкоди, наявність дорожніх умов, які могли стати супутньою або безпосередньою причиною скоєння пригоди, параметри

заокруглення дороги в місці пригоди, яка допустима швидкість руху на даному відрізку дороги, причина втрати поперечної стійкості автомобіля під його керуванням а тому даний висновок, на думку апелянта, є упередженим, не обґрунтованим, невмотивованим, не містить науково - технічного обґрунтування, не містить повних відповідей на поставлені питання.

Також зазначає, що складений протокол огляду місця події від 14.09.2013 року та схема до нього працівниками ВР ДТП УМВС України в області не відповідають вимогам наказу МВС України № 700 від 14.08.2012 року, оскільки складений без участі СОГ територіального органу, працівників ДАІ, спеціалістів авто техніків та представника відповідального за утримання даного відрізку дороги. Рапорт слідчого про знищення фотознімків з місця пригоди, на переконання апелянта, свідчить про небажання працівників ВР ДТП УМВС України в області об`єктивно зафіксувати місце події. Процесуальні документи передавались з ВР ДТП УМВС України до Кіровоградського РВ УМВС України в області без реєстрації, супровідних листів, нумерації аркушів, опису наявних в кримінальному проваджені процесуальних документів, резолюції керівників підрозділів, що не відповідає Наказу МВС України № 650 від 27.07.2012 року про затвердження Інструкції про організацію діловодства в системі МВС України.

Вважає, що в порушення ст. 87 КПК України свідок ОСОБА_6 , був визначений як підозрюваний, що є недопустимістю доказів отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляцію обвинуваченого, просили вирок суду скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу інкримінованого кримінального правопорушення, потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_9 , прокурора, які заперечили проти її задоволення, просили рішення суду залишити без зміни, як законне та обґрунтоване, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю зібраних у справі, досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказами, яким судом дана всебічна та об`єктивна оцінка.

Так, допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України не визнав і суду показав, що 14 вересня 2013 року керував автомобілем «Chery Amulet», на передньому пасажирському сидінні перебував його товариш ОСОБА_19 .. На той час у нього стаж керування автомобілем складав близько 4 років. Вони їхали із міста Олександрії до м. Кіровограду. На деякий час зупинялися біля кафе «Івушка», що біля повороту на село В.Байраки. Після 5 хвилин як припинився дощ, він продовжив рух далі. Він рухався по правій смузі, по лівій смузі рухався вантажний автомобіль. Дорога була мокрою та вкрита плівкою води, дощу вже не було. Видимість проїзної частини була доброю, світло фар було включено. На дорозі по ходу руху він не бачив ям чи вибоїн. Швидкість його руху була приблизно 70 км/год. Біля заокруглення дороги праворуч у зв`язку із ударом у передню ліву стійку автомобіль став не керований. Він намагався вирівняти автомобіль, проте не гальмував, оскільки не знав як поведеться автомобіль. Автомобіль почав «виляти». Далі він вже вирішив застосовувати екстрене гальмування. По зустрічній смузі рухався автомобіль «Лада Пріора», який він побачив в той момент, як його автомобіль пішов юзом. Його автомобіль зіткнувся боком із передньою частиною автомобіля «Лада Пріора». На деякий час він втратив свідомість та залишився у транспортному засобі. Пізніше до нього підійшов прапорщик ДАІ та водій вантажного автомобіля, які почали надавати йому допомогу. Потерпілий був у своєму автомобілі. Після пригоди у нього із автомобіля пропали гроші, технічний талон та водійські карточки.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, так як причиною дорожньою транспортної пригоди стала перешкода на проїзній частині, що призвело до втрати поперечної стійкості його автомобіля, внаслідок чого сталося ДПТ з керованим потерпілим ОСОБА_7 автомобілем «ВАЗ-2170», спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 14 вересня 2013 року він їхав на автомобілі «ВАЗ2170», д.н. НОМЕР_3 , в с. Високі Байраки. Рухався не швидко, приблизно 80 км/год., оскільки йшов дощ. На заокругленні дороги він помітив, що в зустрічній крайній смузі рухався вантажний автомобіль, який намагався об`їхати по лівій смузі автомобіль «Chery Amulet», який почало нести на його смугу та зіткнувся з його автомобілем. Він помітив, що автомобіль «Chery Amulet» почало обертати на дорозі. Відстань до його автомобіля, коли автомобіль «Chery Amulet» почав перетинати подвійну суцільну смугу, складала приблизно 50 метрів. Він почав гальмувати, проте автомобіль «Chery Amulet» винесло йому назустріч дуже швидко, оскільки його попередня швидкість була приблизно 120 км/год. Вважає, що причиною виносу автомобіля «Chery Amulet» на зустрічну смугу було перевищення швидкості;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , згідно яких він працює начальником в філії Канатове ДЕД. 14 вересня 2013 року виїздив на ДТП, що сталася на автодорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка (726 км + 970 м) за участі автомобілів «Chery Amulet» та «ВАЗ2170», оскільки його підприємство відповідає за стан цієї ділянки дороги. На місці він проїхав приблизно по 1 км в кожну сторону з метою виявити якісь недоліки дороги. Стан дороги в той період він зафіксував на фотокамеру. Ям і вибоїн глибиною понад 3 см він не виявив. Через кілька днів після дощу звісно могли утворитися видавлювання на асфальті та ями;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав, що є працівником ДАІ. Під час чергування 14.09.2013 отримав інформацію про ДТП, на місці виявив зіткнення двох автомобілів;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , відповідно до яких, події 14 вересня 2013 року точно не пам`ятає. В той день, мабуть, була черговим слідчим та за вказівкою чергового Лопатіна виїжджала на місце ДТП, можливо складала протокол огляду місця події. Можливо в той день виїжджала на місце події також слідча група ВР ДТП УМВС України в Кіровоградській області.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що працює оперативним уповноваженим в Кіровоградському РВ. 14 вересня 2013 року за вказівкою чергового виїхав на місце ДТП, де опитував очевидців події. Не пам`ятає, хто ще був на місці пригоди;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , згідно яких він у 2013 році працював оперативним черговим Кіровоградського РВ. 14 вересня 2013 року надійшло повідомлення про ДТП. На місце пригоди виїхав екіпаж ДАІ, пізніше на місце пригоди він направив слідчо-оперативну групу Кіровоградського РВ, в складі якої був оперуповноважений ОСОБА_15 та слідчий ОСОБА_14 .. Можливо на місце пригоди виїхала також слідча група ВР ДТП УМВС України в Кіровоградській області. Після огляду місця події слідчою групою Кіровоградського РВ він реєструє матеріали та в подальшому начальник розписує їх на виконавця. Не пам`ятає, чи привезла слідчо-оперативна група після згаданої ДТП якісь матеріали;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який показав, що працює старшим слідчим в ОВС ВР ДТП УМВС України в Кіровоградській області, раніше був заступником начальник ВР ДТП. У вересні 2013 року він дійсно виїжджав на дорожню пригоду за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки це було його функціональним обов`язком як заступника начальника ВР ДТП відповідно до наказу № 700 МВС. Йому повідомлення надійшло від керівника ВР ДТП. На місці був слідчий ВР ДТП та слідчо-оперативна група Кіровоградського РВ, які забезпечували безпеку руху. Оформленням пригоди займався слідчий ВР ДТП, він за його вказівкою склав схему ДТП.

Наведені показання потерпілого та свідків повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджується сукупністю письмових доказів по справі, а саме :

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.09.2013 року та схема до протоколу, згідно якого оглянуто ділянку автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка (726 км) (а.п. 16-24, т.2);

- протоколом огляду місця події від 15.02.2014 року із фототаблицею, в ході якого оглянуто 727 км автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка (а.п. 34-39, т.2);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 11.03.2014 року, від 03.03.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_16 , під час яких свідки і потерпілий розказали, та показали як відбулося ДТП, вказали розташування транспортних засобів під час та після ДТП (а.п. 55-60, 77-83 т.2);

- висновками автотехнічної експертизи № 351, № 349 від 14.10.2013 року, згідно яких встановлено, що рульове керування, ходова частина та гальмова система представленого для експертного дослідження автомобіля «ВАЗ-2170», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент настання розглянутої події знаходились в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей (а.п. 106-110, 115-120, т.2);

- висновком автотехнічної експертизи № 350 від 30.10.2013 року, відповідно до якого встановлено, що в умовах ДТП відбулося первинне контактування передньою частиною з більшою вираженістю до правого краю кузова автомобіля «ВАЗ 2170», з бічною передньою лівою частиною кузова автомобіля «Chery Amulet», (а.п. 125-132, т.2);

- висновком судово-медичної експертизи № 170 від 21.02.2014 року, яким встановлено, що у ОСОБА_7 згідно із наданої медичної документації є тілесні ушкодження у виді закритого вивиху правого стегна та перелому заднього краю вертлюгової западини правобіч. Ці тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), не виключається можливість їх утворення і в строк вказаний в постанові та відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я (а.п. 151-152, т.2);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 453 від 24.03.2014 року, згідно якого в умовах пригоди фактичні дії водія автомобіля «Chery Amulet» ОСОБА_6 не відповідали вимогам пункту 12.1 ПДР України і, з позицій експертного аналізу, ці дії виразились у втраті керованості та в заносі на смугу зустрічного руху та обумовили неминучість зіткнення для водія автомобіля «ВАЗ2170» ОСОБА_7 , тому що будь-які односторонні його (водія автомобіля «ВАЗ-2170») дії по уникненню ДТП, передбачені п. 12.3 Правил (гальмування, маневр) не виключали зіткнення.

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляцій обвинуваченого колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано

встановив, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доказана повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 370 КПК України виклав у вироку показання свідків у короткому змісту, зазначивши «можливо складала протокол огляду місця події», «можливо в той день виїжджала на місце події», «не пам`ятаю»..., то вони колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на те, ДТП мала місце 14 вересня 2013 року, а вказані свідки допитувалися в суді першої інстанції 24.12.2014 року, а тому деякі обставини щодо характеру розвитку подій можливо дійсно не пам`ятали.

Твердження обвинуваченого з приводу того, що витяг з кримінального провадження, протокол огляду місця дорожно - транспортної пригоди від 14.09.2013 року та схема до протоколу, протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_7 від 11.03.2014 року, свідка ОСОБА_16 від 03.03.2014 року, висновок авто технічної експертизи № 350 від 30.10. 2013 року, висновок судової інженерно - транспортної експертизи № 453 від 24.03.2014 р. містять недоліки та протиріччя, а тому, зокрема протокол огляду місця пригоди та схеми до нього від 14.09.2013 року, висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № 350 від 30.10.2013 року, судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 453 від 24.03.2014 року підлягають виключення з числа доказів як недопустимих, то вони були предметом розгляду судом першої інстанції і не знайшли свого підтвердження. Суд правильно послався на те, що протокол огляду місця ДТП від 14.09.2013 року здійснено старшим слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_20 , за участі заступника начальника ВР ДТП СУ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_17 , який склав схему до даного протоколу, двох понятих, що на переконання колегії суддів, є необхідною гарантією законного та об`єктивного відображення результатів цієї слідчої дії.

При цьому суд обґрунтовано дійшов висновку, з чим і погоджується і колегія суддів, що висновок судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 453 від 24.03.2014 року, згідно якого водій автомобіля «Chery Amulet» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути ДТП в разі виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, та уникнути настання заносу автомобіля на смугу зустрічного руху на смугу зустрічну руху і тим самим мав можливість уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ- 2170 та висновок судової транспортно - трасологічної експертизи № 350 від 30.10.2013 року, яким встановлено, що в умовах ДТП відбулося первинне контактування передньою частиною з більшою вираженістю до правого краю кузова автомобіля «ВАЗ 2170», з бічною передньою лівою частиною кузова автомобіля «Chery Amulet», є належним та допустимим доказом, а тому підстав піддавати сумніву вказані експертизи не має.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо недопустимості його показань, наданих на стадії досудового розслідування в якості свідка також є безпідставними, оскільки при винесенні обвинувального вироку суд першої інстанції не враховував вказані показання та не поклав їх в основу судового рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази та доводи апеляції обвинуваченого колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, причинний зв`язок між порушенням обвинуваченим ОСОБА_6 вимог п. 12.1 ПДР України, і наслідками ДТП, що призвело до отримання потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що відносяться до категорії середньої тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Дослідивши матеріали справи в межах апеляційних вимог, колегія суддів будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, не встановила.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, за якою його визнано винним та з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості з необережності, особу обвинуваченого, який за місцем служби позитивно характеризується, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Врахувавши наведені вище обставини, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 основного покарання у межах санкції частини статті обвинувачення - у виді арешту.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 60 КК України ОСОБА_6 як військовослужбовець має відбувати арешт на гауптвахті.

Таким чином, призначене судом ОСОБА_6 основне покарання, враховуючи всі обставини провадження та особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, таким, що відповідає меті покарання.

Разом із тим, враховуючи те, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 з необережності та те, що останній керував транспортним засобом у тверезому стані, місце ДТП після вчинення кримінального правопорушення не залишив, а тому колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити розмір призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ст. 404 КПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, колегія суддів визнає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного додаткового покарання змінити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити, пом`якшивши призначене додаткове покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1. ст. 286 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2