25.01.2016 Справа № 756/912/16-к
№1-кп/756/255/16
№756/912/16-к
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання
25 січня 2016 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився в с. Набільське Козелецького району Чернігівської обл., українця, громадянина України, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 24.03.1987 року вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за ч.3 ст.117 КК України (в редакції 1960 року) до 9 року позбавлення волі; 24.10.1996 року вироком Васильківського районного суду Київської області за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі; 26.05.2004 року вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки; 27.04.2005 року вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі; 26.07.2006 року вироком Орджонікідзевським районного суду м. Харкова за ст.391, 71 КК України до 8 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.01.2007 року призначено покарання за ст.391, 71 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі; 02.03.2015 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ст.124 КК України до 1 року 18 днів обмеження волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
в с т а н о в и в:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 надійшов до Оболонського районного суду м. Києва 19 січня 2016 року.

Прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Обвинувачений та потерпілий підтримали думку прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Кримінальне провадження, згідно ст. 32 КПК України, підсудне Оболонському районному суду м. Києва.

Підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частини другої ст. 284 КПК України немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 27 КПК України розгляд справи потребує відкритого судового провадження.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання, підтримане потерпілим, про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі, вважаючи при цьому, що з врахуванням характеру протиправної поведінки обвинуваченого, інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть перешкодити йому у вчиненні нового злочину або забезпечити його явку в судове засідання, виконання ним інших процесуальних обов`язків.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, оскільки має незадовільний стан здоров`я, який погіршується.

Заслухавши думку прокурора, думку обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження в межах, достатніх для вирішення питання щодо запобіжного заходу, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року обвинуваченому було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.01.2016 року.
Оскільки строк дії ухвали про тримання під вартою, визначений ст. 197 КПК України, стосовно ОСОБА_4 спливає, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, даних, що характеризують особу останнього, стану його здоров`я, суд вбачає на час розгляду цього питання достатні підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення суд враховує, що в судовому засіданні на час його розгляду встановлені ґрунтовні дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору, у тому числі за станом здоров`я. Також судом досліджені ґрунтовні докази того, що обвинувачений має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 р. за № 990/25767 і можуть бути підставою для звільнення особи з під варти ВІЛ-інфекція, 4 клінічна стадія, ВДТБ (28.05.15 р.) легень (міліарний), Дестр-МБТ+, М-, МГ+, Риф_, К+, Резист І+ (H,S), Резист ІІ 0, ГІСТ 0, кат.1, ког.2 (2015). Правобічна нижньочасткова вогнищева пневмонія. Залишкові явища гострого порушення мозкового кровообігу. На даний час стан його здоров`я середньої важкості, має тенденцію до погіршення та може призвести до смерті хворого.

Суд враховує при своєму висновку, що при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України»). «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України».

При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти [7]. При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: зокрема стан здоров`я. Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії»

Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Суду збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи. Див. справу «Ілійков проти Болгарії», в якій Суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» [25, c. 282] і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну.

Бралася до уваги і інша практика Європейського суду з прав людини з даного питання. Так, зокрема, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції.

Таким чином, на даний час суд приходить до висновку, що продовження тримання під вартою не є виправданим.

Аналізуючи все, вказане вище у своїй сукупності, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд вважає на цей час необхідним змінити обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу на домашній арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 314 317, 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва з обов`язковою участю прокурора, обвинуваченого та потерпілого на 14 год. 00 хв. 15 лютого 2016 року.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився в с. Набільське Козелецького району Чернігівської обл., українця, громадянина України, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою суду.
Негайно доставити ОСОБА_4 до місця його мешкання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де звільнити останнього з-під варти.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 24 березня 2016 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для негайного виконання до Оболонського управління поліції ГУ НП в м. Києві, якому негайно поставити на облік ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СУДДЯ ОСОБА_9