Єдиний унікальний номер 233/782/15-к
Номер провадження 11-кп/775/256/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015р. колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2015р. у кримінальному провадженні № 0001658 від 30.11.2014р., якою обвинуваченого

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, не працюючого, який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2015р. ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 29.11.2014р. приблизно о 23.20 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля під`їзду №2 буд. АДРЕСА_2 , де між ним та потерпілим ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 наніс удар головою в обличчя ОСОБА_5 , заподіявши останньому тілесні ушкодження. Внаслідок цих дій з боку ОСОБА_9 на грунті неприязних відносин до нього, у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на вбивство ОСОБА_9 . Реалізуючи його, ОСОБА_5 пішов додому, де взяв ножа, після чого вийшов на вулицю, покликав ОСОБА_9 та біля вказаного вище під`їзду, діючи умисно, з метою вбивства потерпілого, на грунті неприязних відносин, наніс ОСОБА_9 один удар ножем у область грудної клітини зліва, чим спричинив йому проникаюче колото різане поранення грудної клітини зліва, гідропневмоторакс, а саме тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння . Обвинувачений ОСОБА_5 виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, заподіявши ОСОБА_9 удар ножем в область розташування життєво важливих органів, але через те, що ОСОБА_9 вчинив активний опір, злочин не було закінчено з причин, не залежних від волі ОСОБА_5 .

Вказане судове рішення суду першої інстанції було оскаржене обвинуваченим ОСОБА_5 .

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 :

-зазначає, що при розгляді справи в суді були порушені його права громадянина України та допущені помилки, а саме неправильно встановлені фактичні обставини справи,

-вказує, що між ним та співмешканцем його знайомої ОСОБА_10 відбулась сварка, під час якої той став душити ОСОБА_5 за шию, після чого останній пішов додому, куди через деякий час прийшов ОСОБА_9 з іншими особами та після того,як ОСОБА_10 вказала особисто на нього,ударив його обличчя, та ОСОБА_5 впав, та інші особи стали бити його ногами, вимагати, щоб він вийшов з квартири, в якій також знаходились його співмешканка та двоє малолітніх дітей, наляканих цією подією. Він вирішив взяти на кухні ніж з метою налякати цих парубків, поклав ніж до кишені та вийшов з квартири на площадку, де вони знов його повалили та стали бити, після чого витягли на вулицю, продовжуючи бити руками та ногами. Він дістав з кишені ніж, щоб налякати парубків, та відмахуючись від удару ОСОБА_9 , заціпив його ножем. В цей момент до них підійшов ще хтось та продовжували його бити, внаслідок чого він втратив свідомість та прийшов до свідомості в лікарні, де йому була надана медична допомога. З лікарні його забрали працівники міліції до ІТУ Костянтинівського МВ УМВС України в Донецькій області, після чого він став утримуватись в слідчому ізоляторі м.Артемівська Донецької області, куди він надійшов у тяжкому стані, з травмами голови та обличчя. Приблизно 12.12.2014р. він надіслав з С ІЗО до Косстянтинівського МВ УМВС заяву про його побиття ОСОБА_9 , та іншими особами, що було зафіксовано у спецчастині,проте ця заява не була прийнята до розгляду, Про цей факт він повідомив прокурора та суд першої інстанції, але вони не сприйняли це до відома,

-звертає увагу на те, що він не згодний з визначеною тяжкістю заподіяних йому тілесних ушкоджень,

-зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні його клопотання про дослідження в судовому засіданні відеозапису його першого допиту при проведенні досудового розслідування, під час якого він погано почував себе,

-вказує, що судом не були враховані пояснення свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 почали бити його першими, ОСОБА_5 не намагався вдарити її особисто, як це стверджував ОСОБА_9 . Вона також бачила, як після цього він зайшов до під`їзду , та за ним зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , потім вивели його на вулицю та знов били руками та ногами. Вона не бачила, що він вдарив ножем ОСОБА_9 , та коли його припинили бити, він залишився лежати біля бордюру. Зазначені покази свідка не були прийняті судом, оскільки вони не співпадали з показами потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , які надали суду неправдиві показання,

-підкреслює, що він визнав свою вину частково, та його дії були направлені на самозахист, у нього був відсутній намір на вбивство ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого у повному обсязі, прохав її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 належить відмовити за таких підстав.

Твердження у скарзі обвинуваченого про недоведеність його винуватості у замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 за обставин, викладених у вироку, необґрунтовані.

Згідно з показаннями потерпілого в судовому засіданні 29 листопада 2014р. він та його товариш ОСОБА_12 в місті зустріли його знайому ОСОБА_10 , якій по телефону хтось повідомив про те, що в її квартирі побито віконне скло. Вони втрьох пішли до ОСОБА_10 , де її мати повідомила про те, що скло побив ОСОБА_5 . Тоді вони втрьох пішли до останнього, який мешкав в сусідньому під`їзді,та побачили біля під`їзду ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння. На ОСОБА_13 з приводу побитого скла ОСОБА_5 замахнувся на неї, намагаючись вдарити, проте він, випереджаючи дії ОСОБА_5 , вдарив його своєю головою в обличчя, від чого той впав на сніг. Після цього якась жінка завела ОСОБА_5 до під`їзду, а вони втрьох пішли увздовж будинку,при цьому він з ОСОБА_10 йшов попереду, ОСОБА_10 була від нього праворуч, ОСОБА_12 йшов позаду них. В цей час він почув нецензурну лайку ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_10 , який вибіг з під`їзду та наближався до них. Наполовину повернувшись до ОСОБА_5 він встиг відштовхнути від себе вбік ОСОБА_10 , і в цей момент ОСОБА_5 вдарив його ножем у лівий бік. Він особисто відчув, що ОСОБА_5 витягнув лезо ножа з його тіла, та з метою запобігання подальшим ударам ножем, затиснув його руку своєю лівою рукою, а правою рукою став бити ОСОБА_5 по голові. Після чого ОСОБА_12 відштовхнув ОСОБА_5 від нього, та вони з ОСОБА_10 відвели його до квартири ОСОБА_10 , де надали першу допомогу та викликали швидку допомогу.

Аналогічні пояснення потерпілий ОСОБА_9 дав 16.01.2015р. при проведенні слідчого експерименту.

Про те, що між потерпілим та ОСОБА_5 стався конфлікт, після якого ОСОБА_5 пішов, а потім повернувся, показав свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні та свідок ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту 01.12.2014р. ці їх покази повністю узгоджується з поясненнями потерпілого ОСОБА_9 .

Що стосується змінених пояснень свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні щодо події кримінального правопорушення, то суд першої інстанції дав їм правильну оцінку, розцінивши їх як недостовірні, оскільки вони не узгоджуються із іншими доказами по справі та спростовуються наведеною вище сукупністю доказів, а також протоколом огляду місця події від 30 11.2014р. З цього процесуального документа вбачається, що у кухні кв. АДРЕСА_3 , за місцем мешкання свідка ОСОБА_10 розбите віконне скло, на підвіконні, столах, стільцях, та газовій плиті, знаходяться фрагменти скла. За вхідними дверима у коридорі, на підлозі під лівою стіною виявлений та вилучений ніж загальною довжиною 25,5 см, клинок металу сріблястого кольору довжиною 14 см, шириною у середній частині 2,4 см, товщиною 1 мм, з плямами бурого кольору.

При проведенні цієї слідчої дії також були виявлені та вилучені чоловіча куртка чорного кольору, яка належить потерпілому, внутрішня частина якої виготовлена із штучного хутра білого кольору, на якій біля лівого бокового шву на відстані 30 см. Від нижнього краю куртки є порізи верхньої тканини довжиною 2 см, 2.5см, 3 см на відстані 12 см від лівого бокового шву та 32 см від нижнього краю куртки на задній поверхні наскрізне пошкодження Г- подібної форми розміром 5х2 см. Краї розволокнення та внутрішнього хутра просякнуті рідиною бурого кольору розміром 12х16 см. (а.с. 35-49).

Суд першої інстанції дав відповідну оцінку зазначеному доказу по справі, обґрунтувавши, що саме цим документом підтверджуються покази потерпілого та свідка ОСОБА_12 , про дії ОСОБА_5 , що передували кримінальному правопорушенню, безпосередньо про подію злочину, знаряддя злочину, та про місце його переміщення свідком ОСОБА_10 до своєї квартири. Протоколом огляду куртки, що належить потерпілому, наявність на ній одного наскрізного пошкодження та групи поверхневих порізів верхньої частини, підтверджує покази потерпілого ОСОБА_9 про механізм нанесення йому ОСОБА_5 одного проникаючого удару ножем у ліву задню частину тіла та утримання ним руки ОСОБА_5 з ножем з метою захисту від подальших ударів.

Судом першої інстанції повно та всебічно дослідженні також протоколи огляду місця події, а саме ділянки території біля під`їзду № 2 буд. АДРЕСА_2 (а.с. 50-54) та під`їзду № 2 буд.1 за цією адресою (а.с. 118-123), та обґрунтовано встановлено, що саме ділянка території біля зазначеного під`їзду є місцем скоєння ОСОБА_5 злочину. До цього висновку суд першої інстанції дійшов, на тій підставі, що вхідні двері до зазначеного під`їзду мають електронний пристрій закриття дверей, що виключає проникнення сторонніх осіб до під`їзду, двері на момент огляду будь - яких ушкоджень не мають.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, про те, що ці докази спростовують пояснення ОСОБА_5 про те, що потерпілий та інші особи прийшли до нього додому та викликали його на вулицю з погрозами вибити двері.

Таким чином, у судовому засіданні перевірилися доводи ОСОБА_5 про те, що тілесні ушкодження потерпілому спричинені ним при інших обставинах і не знайшли свого підтвердження.

За висновками СМЕ потерпілому ОСОБА_9 було спричинене проникаюче колото різане поранення грудної клітини зліва, гідропневмоторакс, яке утворилося від дії колото ріжучого предмету, яким міг бути ніж, від нанесення одного впливу з достатньою силою, які віднесені до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Локалізація тілесного ушкодження доступна для його утворення при обставинах вказаних потерпілим ОСОБА_9 , свідком ОСОБА_14 в ході проведення слідчих експериментів потерпілий в момент спричинення тілесного ушкодження міг знаходитись у вертикальному положенні тіла у просторі та був звернений обличчям до нападника. При цьому нападник був у змозі своєю рукою спричинити ушкодження на задній поверхні грудної клітини (а.с. 65-66, 146).

Що стосується доводів апеляційної скарги про недостовірність визначення тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , не дослідження судом першої інстанції відеозапису допиту ОСОБА_5 при проведенні досудового розслідування з цього приводу, то вони також не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів.

Судом першої інстанції ретельно були перевірені всі наявні докази з цього приводу та надана їм відповідна оцінка.

Так за висновком СМЕ у ОСОБА_5 виявлені синці та садна обличчя, неповний відкол коронки 2-го зуба на верхній шелепі зліва, рвана рана лівої вушної раковини, які утворилися від дії тупих предметів та відносяться до легких тілесних ( а.с. 176).

Зазначений висновок судовомедичної експертизи відносно обвинуваченого був проведений експертом з 13 річним стажем роботи за фахом, який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Висновок не містить у собі виправлень, довільних висловлювань, суперечностей.

Експертом був зроблений висновок про те, що діагноз струс головного мозку не може бути взятий до уваги, оскільки був поставлений на підставі слів ОСОБА_5 та не підтверджений лікарем спеціалістом та об`єктивними даними.

Таким чином, судом першої інстанції правильно були встановлені фактичні обставини справи, та правильно кваліфіковані його дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Висновок суду першої інстанції, про те, що ОСОБА_5 діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого, яке не настало з причин не залежних від волі обвинуваченого, відповідає дослідженим у судовому засіданні доказам і у вироку належним чином мотивований.

Наведені у вироку докази свідчать, що ОСОБА_5 наніс із значною силою удар потерпілому ОСОБА_9 у життєво важливу частину тіла грудну клітину зліва, де розташовані життєво важливі органи ( серце, легені, тощо), який уявляв тим самим реальну небезпеку для життя, тобто діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_5 був відсутній намір вбити потерпілого колегія суддів вважає надуманими та такими, що спростовуються сукупністю доказів, наведених у вироку.

Покарання ОСОБА_5 призначене у межах, установлених в санкції ч.1ст.115 Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього кодексу з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, його особи та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2015р. у кримінальному провадженні № 0001658 від 30.11.2014р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3