Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/587/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" вересня 2015 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Гусятин кримінальне провадження №0000378, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.12.2014 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
13 грудня 2014 року, близько 22 год. 50 хв. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 перебували на вулиці с. Товсте Гусятинського району, де на ґрунті неприязних відносин, між ними виникла словесна суперечка.

В ході чого, ОСОБА_7 , правою рукою у якій знаходилася металева труба, умисно наніс удар в область правої частини голови ОСОБА_4 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді травми голови (відкрита черепно- мозкова травма із забоєм речовини головного мозку та переломом кісток склепіння і основи черепа; садно в правій величній ділянці; синець в ділянці правої орбіти), що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, від чого потерпілий впав на землю та втратив свідомість.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнав частково, посилаючись на те, що 13 грудня 2014 року він з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розпивши спиртні напої (близько 1,5 літри самогону) пішли до клубу. Коли повертались з клубу додому, то він (обвинувачений) побачив браму від воріт, яка була знята та знаходилась біля подвір`я сусіда. Він запропонував потерпілому, щоб той допоміг йому занести браму додому, на що останній відповів: сам неси. На грунті цього в них виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_4 головою завдав йому три удари в область голови. Після того, він захищаючись, у відповідь наніс ОСОБА_4 металевою трубою, яку він тримав в правій руці один удар в область плеча та голови. Потерпілий впав. Він побіг додому і повідомив батьків про те, що трапилось. Коли він з мамою повернувся на місце події, потерпілого вже не було.

Додатково зазначив, що він наніс удар потерпілому через те, що той його вдарив. Цивільний позов прокурора про відшкодування матеріальної шкоди визнає повністю, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка підтверджена належними доказами.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину в скоєному кримінальному правопорушенні частково, його винність повністю доведена в судовому засіданні зібраними по справі доказами.

Так, в судовому засіданні, допитаний потерпілий ОСОБА_4 показав, що 13 грудня 2014 року, після 22 години він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поверталися із сільського будинку культури та проходячи повз домогосподарство ОСОБА_12 їх наздогнав ОСОБА_7 , який на той час перебував в стані алкогольного сп`яніння та сказав, що йде виясняти стосунки з ОСОБА_13 . Тримаючи металеву трубу він направився на подвір`я до ОСОБА_12 . ОСОБА_4 хотів ОСОБА_7 заспокоїти та забрати в нього з рук металеву трубу, але останній його не слухав. В цей час ОСОБА_8 сказав до ОСОБА_4 , щоб він залишив ОСОБА_7 . Надалі зрозумівши, що обвинувачений його не чує він повернувся до хлопців, але в цей час ОСОБА_7 , тримаючи у правій руці металеву трубу, наніс йому удар в область правої частини голови. Від завданого удару він впав на землю та втратив свідомість.

Додатково показав, що ніяких тілесних ушкоджень обвинуваченому в той день він не наносив та не бив останнього. ОСОБА_7 першим його вдарив. Щодо покарання обвинуваченого, просить призначити йому покарання відповідно до положень КК України. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує повністю.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 повністю підтвердила показання потерпілого, показала, що 13.12.2014 року її сина ОСОБА_4 його друзі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 біля 11 год. вечора привезли додому з ушкодженнями голови. Син їй пояснив, що впав і вдарився головою. Тільки згодом ОСОБА_8 їй розказав, що його вдарив металевою трубою ОСОБА_7 . На наступний день сина відвезли в Тернопільську обласну лікарню, де він проходив курс лікування з 14 грудня 2014 року по 2 січня 2015 року. Після того він ще два місяці себе погано почував, не міг виконувати ніякої роботи. На лікування сина витрачено біля 10 000 гривень.

Аналогічні показання в суді дала свідок ОСОБА_15 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 показала, що біля 11 год. вечора 13 грудня 2014 року її син прибіг додому і повідомив про те, що сталося. Вони пішли на місце події, але там вже нікого не було. Син її розказав, що вони з ОСОБА_4 посперечались за браму і ОСОБА_4 двічі його вдарив в голову.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 5 лютого 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_4 докладно розповів та продемонстрував на місці як саме йому ОСОБА_7 спричинив тяжкі тілесні ушкодження. (а.с.103-106).

Аналогічні показання про обставини нанесення тяжких тілесних ушкоджень показав при проведенні слідчого експерименту з його участю свідок ОСОБА_9 згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 5 лютого 2015 року. Зокрема, свідок показав, що «.. ОСОБА_7 із трубою направився на подвір`я до ОСОБА_12 , де хотів нанести тілесні ушкодження останньому. ОСОБА_4 зробив ОСОБА_7 зауваження з даного приводу і сказав, щоб він нікуди не ходив та ОСОБА_4 намагався забрати у Капелуся металеву трубу яку він тримав у руці, але останній не віддавав вказану трубу. В цей час ОСОБА_8 , який разом із ОСОБА_9 стояли в зоні біля 10 метрів від Мельника та ОСОБА_7 сказав до ОСОБА_4 , щоб він залишив в спокої ОСОБА_7 . Тоді в цей час ОСОБА_7 тримаючи в правій руці металеву трубу, наніс удар ОСОБА_4 в область голови. Від завданого удару ОСОБА_4 впав на землю та втратив свідомість.».(а.с.107-110).

Суд вважає показання потерпілого ОСОБА_4 правдивими, оскільки вони є послідовними в деталях як на досудовому розслідуванні (під час проведення слідчого експерименту) так і під час судового розгляду, а тому суд покладає їх в основу вироку, як один з доказів, на підтвердження винності обвинуваченого ОСОБА_7 , так як вони ще й об`єктивно узгоджуються з показаннями свідків, протоколами слідчих дій та висновком судово-медичної експертизи.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 19 від 21.01.2015 року «..за даними наданих медичних документів у ОСОБА_4 встановлені такі травматичні зміни: відкрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку легкого ступеня, підтвердженим об`єктивною симптоматикою (установчий ністагм при погляді в сторони, асиметрія міміки, позитивний симптом Маринеску-Радовичі, спазм артерій сітківки) та переломом внутрішньої і зовнішньої пластин правої половини лобної пазухи, що поширюється на праву половину луски лобної кістки та на передню частину основи черепа, підтвердженим результатами двічі проведеної комп`ютерної томографії голови; садно у правій виличній ділянці; синець в ділянці правої орбіти.
Дані тілесні ушкодження, з огляду на їх вид, властивості та розташування, утворилися від дії тупого предмету в ділянку правої половини передньої частини голови незадовго до вступу ОСОБА_4 в лікарню; утворення цих ушкоджень внаслідок нанесення удару металевою трубою (як зазначено у постанові), не виключається. У наданих медичних документах в задніх частинах голови ОСОБА_4 жодних тілесних ушкоджень не відмічено.
Спричинена ОСОБА_4 травма голови (відкрита черепно-мозкова травма із забоєм речовини головного мозку та переломом кісток склепіння і основи черепа; садно в правій виличній ділянці; синець в ділянці правої орбіти), згідно пункту 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», м.Київ-1995, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень». (а.с.99-102).

Крім наведених доказів, винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

¦Витягом з кримінального провадження та постановою про внесення змін до ЄРДР; (а.с. 92, 95);

¦Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.12.2014 року. (а.с.93);

¦Протоколом огляду металевої труби від 18.12.2014 року; (а.с.96).

¦Постановою про визнання речових доказів від 23.12.2014 року (а.с.97).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Як встановлено при розгляді справи, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння саме на ґрунті особистих неприязних стосунків під час сварки умисно спричинив ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент заподіяння.

Зазначені обставини доводяться показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_9 , даних ними під час судового розгляду та на досудовому розслідуванні згідно протоколів слідчих дій.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він захищаючись спричинив потерпілому тілесні ушкодження після того як останній наніс йому два удари головою в область голови є безпідставними та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, суперечать встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи, показанням потерпілого ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, спосіб його вчинення, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, обставини, що обтяжують покарання, а саме, що злочинні дії вчинені обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння і приходить до висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому слід призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 121 КК України.

При цьому суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, визнав частково вину та сприяв розкриттю злочину на досудовому розслідуванні, його молодий вік. Також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_4 щодо призначення покарання ОСОБА_7 відповідно до положень КК України.

Призначене покарання у виді позбавлення волі є достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком чинності залишити тримання під вартою. Строк відбуття обвинуваченим покарання слід рахувати з моменту застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 10 квітня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою, а також термін перебування обвинуваченого в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Суд вважає доцільним продовжити ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 7 місяців, а саме до 10 листопада 2015 року.

Речові докази: металеву трубу, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області повернути власнику ОСОБА_16 .

Прокурором пред`явлено цивільний позов в інтересах Держави про відшкодування витрат стаціонарному закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

При вирішенні цивільного позову, суд враховує те, що потерпілий ОСОБА_4 з 14.12.2014 року по 02.01.2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня», де провів 19 ліжко-днів, вартість затрат на його лікування та перебування становить 4124 грн., що стверджується довідками № 01-3/346 від 11.02. 2015 року, № 01-3/1799 від 01.07.2015 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що цивільний позов Прокурора про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину підлягає до задоволення. Слід стягнути з ОСОБА_7 , в користь комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» м. Тернопіль, вул. Клінічна, 1 р/р № 0001в ГУДКСУ у Тернопільської області, м. Тернопіль, Код , МФО 838012 витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 4124 гривень.

Потерпілий ОСОБА_4 пред`явив цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилався на те, що на лікування спричинених йому обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень ним на придбання медичних препаратів та отримання належного лікування було витрачено кошти на суму 7 625 гривень. Також обвинуваченим завдано йому і моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 40 000 грн., оскільки в результаті цих дій його душевний стан пригнічений. На протязі тривалого часу він був позбавлений можливості вести звичний для себе ритм життя.

В судовому засіданні потерпілий додатково пояснив, що спричинена йому моральна шкода виражається в тому, що він переніс великі фізичні страждання, терпів біль, образу і не дочекався навіть вибачення від ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , які проявилися в умисному заподіянні ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , останньому була завдана матеріальна шкода, яка полягає в понесених витратах на лікування, що підтверджується чеками та призначеннями лікарів в медичній карті хворого, а також витратах на проїзд на обстеження, витратах на медичне обстеження хворого згідно квитанцій до прибуткових ордерів. Всього матеріальну шкоду завдано на загальну суму 7 436 грн. 47 коп., яка підтверджується належними доказами. (а.с.14-16, 125-127, 150-163).

У зв`язку з чим, на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає стягненню завдана матеріальна шкода на загальну суму 7 436 грн. 47 коп.

Щодо вимог про стягнення решти матеріальної шкоди, то в цій частині позов слід залишити без задоволення у зв`язку з недоведеністю.

Щодо вимог цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону та встановлені обставини кримінального провадження, а саме те, що потерпілому внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення завдані фізичний біль та душевні страждання, які виразились у пригніченому почутті гідності, образі, суд вважає, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілого моральна шкода в розмірі 15 000 грн. На переконання суду, такий розмір моральної шкоди буде в повній мірі відповідати принципам розумності, виваженості і справедливості.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком чинності залишити тримання під вартою.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжити до 10 листопада 2015 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з моменту взяття його під варту, а саме з 10 квітня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання термін перебування під вартою, а також час перебування ОСОБА_7 в обласній психіатричній лікарні № 1 під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи в період з 26.02.2015 року по 23.03.2015 року.

Цивільний позов Прокурора в інтересах Держави про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» м. Тернопіль, вул. Клінічна, 1 р/р № 0001в ГУДКСУ у Тернопільської області, м. Тернопіль Код , МФО 838012 витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 4124 (чотири тисячі сто двадцять чотири) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7436 грн. 47 коп., на відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000 гривень. В задоволенні решти вимог відмовити.

Речові докази: металеву трубу, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області повернути власнику ОСОБА_16 .

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд протягом 30 днів з часу його оголошення, а обвинуваченим у той же термін з дня отримання копії вироку.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1