Справа № 11а-352/2010 Головуючий у 1 інстанції: Дубель Р.М.
Категорія:ч.2 ст.309 КК України Доповідач: Ревер В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого, судді Галапаца І.І.

суддів Ревера В.В., Танечника І.І.

з участю прокурора Максимчука А.М.

та засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, в інтересах засудженого ОСОБА_1, на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2010 року

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.01.2003 року за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки; 02.08.2004 року тим же судом за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185, ч.2 ст.317, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.309 КК України на три роки позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, до цього покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Старосамбірського районного суду від 02.08.2004 року у вигляді одного року десяти місяців позбавлення волі з конфіскацією майна і остаточне покарання ОСОБА_1 визначено чотири роки десять місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок терміну відбування покарання ОСОБА_1 рахується з моменту постановлення вироку, тобто із 26.03.2010 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 обрано взяття під варту.

Вирішено питання з речовими доказами.

Вироком суду ОСОБА_1, визнано винним та засуджено за те, що 20 січня 2010 року, приблизно о 7 годині 45 хвилині, відбуваючи покарання у Дрогобицькій ВК № 40, неподалік від входу в адміністративний корпус, знайшов поліетиленовий пакет обмотаний скотчем, з вмістом у ньому подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору. Оглянувши даний пакет зрозумів, що ця речовина являється наркотичним засобом та підібрав її з метою особистого вживання шляхом куріння без мети збуту.

Безпосередньо після цього, приблизно о 8 годині, був затриманий оперуповноваженим оперативного відділу Дрогобицької виправної колонії № 40 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області капітаном внутрішньої служби ОСОБА_3, в житловій зоні, біля входу в адміністративний корпус вказаної установи. Під час проведення поверхневого обшуку ОСОБА_1 було виявлено та вилучено згорток, замотаний в чорний поліетиленовий пакет, в якому знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 33 від 27 січня 2010 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг яких заборонено - канабісом (марихуаною). Загальна маса канабісу (марихуани) становить 6,8 грама. Маса марихуани при доведені її до постійної ваги становить 6,3 грама.

На вирок суду адвокат ОСОБА_2 подав апеляцію в якій просить скасувати такий та закрити провадження по кримінальній справі на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю в діяннях ОСОБА_1 складу злочину.

В мотивах вказує, що вирок повинен бути скасований із-за однобічності та неповноти дізнання, досудового та судового слідства і невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Судом не перевірені та не спростовані покази ОСОБА_1 про те, що наркотичний засіб йому підкинув працівник оперативного відділу колонії, пояснення та покази давав під впливом фізичного та психологічного тиску працівників колонії.

В протоколі огляду місця події, який оформлявся без участі засудженого, не вказані години та хвилини процесуальної дії та не зазначено що вилучалась подібна на наркотик речовина. Особистий обшук ОСОБА_1 проводився без участі понятих.

Крім цього суд, за зберігання практично мінімальної кількості марихуани, з якої наступає кримінальна відповідальність, обрав надто сувору міру покарання засудженому ОСОБА_1, приєднавши фактично повністю невідбуте покарання за попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1 на підтримання апеляції, думку прокурора Максимчука А.М. про безпідставність такої та залишення без зміни вироку суду, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як достовірно встановлено в справі, ОСОБА_1, відбуваючи покарання у Дрогобицькій ВК № 40, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуана), обіг якого заборонено, для власного вживання без мети збуту.

На досудовому слідстві засуджений повністю визнавав вину, в судовому ж засіданні заперечив факт належності йому наркотичного засобу та пояснив, що такий йому було підкинуто працівником виправленої колонії.

У сукупності з іншими зібраними у справі доказами, суд належно оцінив показання підсудного в судовому засіданні, ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, і правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності та взяв за основу вироку його показання на досудовому слідстві про обставини вчинення злочинних дій, свідків, які підтверджуються іншими доказами.

Так, факт належності та вилучення наркотичного засобу саме у засудженого, ствердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були понятими при вилучені у ОСОБА_1 такого. При цьому жодних заперечень він не висловлював. Виходячи з цього, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляції про те, що дана слідча дія проводилась без участі понятих.

Судом, під час судового слідства, перевірялися показання засудженого про застосування до нього під час досудового слідства фізичного та психологічного тиску працівниками колонії. Даних, які б вказували на те, що ОСОБА_1 заставляли давати визнавальні показання, не встановлено. Досудове слідство проводив слідчий СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області, а не працівники виправної колонії. Про чинення тиску з сторони слідчого, якому ОСОБА_1 давав визнавальні показання, засуджений не заявляв. Доводи апеляції в цій частині є безпідставними.

Як видно із матеріалів досудового слідства і протоколу судового засідання, органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені в апеляції захисника доводи про однобічність та неповноту дізнання, досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

Також колегія суддів при розгляді справи не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 309 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_6, щодо зміни вироку суду в частині призначення ОСОБА_1 покарання, підлягає до задоволення. З врахуванням обставин злочину, кількості вилученого наркотичного засобу, особи засудженого, призначене судом першої інстанції покарання три роки позбавлення волі не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Колегія суддів вважає що таке слід помякшити, змінивши вирок в цій частині. Покарання ж у вигляді двох років шести місяців буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також при застосуванні положень ст. 71 КК України, слід застосувати принцип часткового складання покарань.

В решті вирок суду є законним та обґрунтованим.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 362, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2010 року щодо ОСОБА_1, в частині призначення покарання змінити.

Помякшити покарання за ч.2 ст. 309 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до цього покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Старосамбірського районного суду від 02.08.2004 року у вигляді одного року позбавлення волі з конфіскацією майна і остаточне покарання ОСОБА_1 визначити - три роки шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9