АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1059/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новий Буг Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,, раніше неодноразово судимого, -
- в 2007 році вироком Новобузького районного суду Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 22.10.2008 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, постановою Центрального районного суду м.Миколаєва не відбута частина покарання у вигляді 1 року 10 місяців 23 днів замінена на виправні роботи, з відрахуванням на користь держави 15% заробітку,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Оболонського районного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років 10 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_8 , у виді тримання під вартою, залишено без змін. По справі вирішено питання щодо позову про стягнення заподіяних збитків та щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що 15.09.2013 р., біля 23 год., між ОСОБА_8 та громадянином ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, у квартирі АДРЕСА_2 , виник конфлікт, який полягав у тому, що ОСОБА_8 намагався заспокоїти ОСОБА_10 , який штовхав та наносив удари мешканці вказаної квартири ОСОБА_11 , від чого остання впала на підлогу та плакала.
ОСОБА_8 почав робити зауваження ОСОБА_10 та зупиняти останнього, внаслідок чого потерпілий взяв праску та наніс нею удар по голові обвинуваченого. Після удару ОСОБА_8 пішов на кухню змивати з голови кров.
Під час цього у ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин щодо ОСОБА_10 внаслідок вказаного конфлікту, виник раптовий намір, спрямований на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, реалізуючі який, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи завдати ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, діючи умисно, за допомогою ножа, який взяв зі стола в кухні у праву руку, наніс останньому 2 удари в живіт та область грудної клітини, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.

Не погоджуючись з вироком суду ст.прокурор прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В поданій апеляційній скарзі ст.прокурор прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_6 просить вирок Оболонського районного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 10 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Апелянт не оспорюючи фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

Зазначає, що злочин, вчинений ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, у ході судового розгляду вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, не має офіційного джерела прибутку, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став.

В поданій апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 просить вирок Оболонського районного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року змінити, а саме змінити кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення з ч.2 ст.121 КК України на ст.118 КК України; звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду в зв`язку з відбуттям максимального покарання, передбаченого санкцією ст.118 КК України.

Мотивуючи це тим, що дії ОСОБА_8 не вірно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України та їх необхідно перекваліфікувати на ст.118 КК України, оскільки ОСОБА_8 обороняючись від потерпілого ОСОБА_10 фактично перевищив межі необхідної оборони.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечував, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями та змінами захисника, проти апеляційної скарги прокурора заперечували, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, свої висновки щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду та які суд оцінив у відповідності до вимог, передбачених ст.94 КПК України.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції обгрунтовано послався на послідовні показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , зазначивши при цьому, що окремі дрібні суперечності в їх показаннях є наслідком суб`єктивного перебігу події, у тому числі з причин знаходження на різній відстані від місця події, знаходження в стані алкогольного сп`яніння, та не впливають на оцінку досліджуваних судом правовідносин в цілому. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Крім того в основу вироку покладено не тільки показання свідків, а і інші дані, які містять матеріали кримінального провадження і які були досліджені судом під час судового засідання з наданням їм правової оцінки.

Зокрема вони містяться у висновку експерта №71-ТР від 02.12.2013 року, Акті судово-психіатричного експерта №10 від 14.01.2014 року, протоколі огляду місця події від 16.09.2013 року, протоколі огляду місця події від 26.09.2013 року, висновку експерта №3589 від 21.11.2013 року, висновку спеціаліста №13/ц від 14.01.2014 року.

Вказані докази судом першої інстанції обґрунтовано визнано належними, допустимими і достовірними.

Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ст.118 КК України, та звільнення ОСОБА_8 з-під варти в залі суду в зв`язку з відбуттям максимального покарання, передбаченого санкцією ст.118 КК України. колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно з законом дії обвинуваченого не можуть кваліфікуватись за ст.118 КК України як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, якщо не встановлено, що мав місце напад на обвинуваченого з боку потерпілого.

Судом встановлено, що такий напад мав місце, однак між нападом та заподіянням тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , що спричинили смерть потерпілого, тривав певний проміжок часу, під час якого обвинувачений, потерпілий та свідки переміщались по квартирі, Московцев ходив на кухню обмити обличчя, потерпілий заходив до кімнати, і в цей час Московцев мав реальну можливість уникнути наступного конфлікту, однак таких дій не вчинив, а продовжив свої дії направлені на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, задовільно характеризується за місцем проживання, має суттєві хронічні захворювання та незадовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Крім цього, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнано рецидив злочинів.

Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він її відбувати реально, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання і прийшов до висновку про призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України у виді позбавлення волі ближче до мінімального розміру, що на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим і погоджується колегія суддів.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування чи зміни, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції ухвалений з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства. Підстави для його скасування чи зміни - відсутні, а тому апеляційні скарги ст.прокурора прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в ил а:

Апеляційні скарги ст.прокурора прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 зі змінами та доповненнями, - залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4