Справа № 1309/1-532/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/259/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2014 року про відмову у відновленні строку на касаційне оскарження,

в с т а н о в и л а:

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2013 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року з тих підстав, що Апелянт і його захисник були присутні у судовому засіданні 15 жовтня 2013 року при оголошенні ухвали апеляційної інстанції, знали про результат розгляду справи та порядок і строки подання касаційної скарги, крім того, 24 січня 2014 року ОСОБА_6 отримав копію ухвали від 13 жовтня 2013 року, однак звернулися до суду з клопотанням про відновлення строку на касаційне оскарження лише 28 березня 2014 року. При цьому жодних доказів на підтвердження того, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин ОСОБА_6 не надав.

ОСОБА_6 не погодився з рішенням суду та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та винести ухвалу, якою відновити йому пропущений строк на касаційне оскарження вироку та ухвали судів першої та апеляційної інстанцій. Апелянт зазначає, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2013 року його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки із застосуванням іспитового строку тривалістю два роки /ст.75 КК України/. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15 жовтня 2013 року вирок районного суду залишено без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення. В судовому засіданні 15 жовтня 201З року апеляційним судом Львівської області було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали. Повного тексту ухвали від 15 жовтня 2013 року суд апеляційної інстанції не проголошував.

ОСОБА_6 вказує, що згідно з ч.2 ст.379 КПК України повний текст ухвали апеляційного суду Львівської області повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового розгляду. Про час оголошення повного тексту ухвали має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині. Натомість, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року апелянтом було отримано 26 січня 2014 року поштовою кореспонденцією на подану раніше заяву одразу ж після постановлення ухвали в жовтні місяці 2013 року. Замість п`яти, передбачених законом діб для складання і оголошення повного тексту ухвали від 15 жовтня 201З року, тільки 26 січня 2014 року він отримав копію цієї ухвали, тобто через повних три місяці і одинадцять днів.

Апелянт вважає, що на момент отримання ним копії ухвали апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2013р. передбачений ст.386 КПК України тримісячний строк на її касаційне оскарження було пропущено не з його вини. Отже, суд апеляційної інстанції створив йому перешкоди для реалізації конституційного права на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційну скаргу він подав 11 лютого 2014 року, однак Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовив у витребуванні кримінальної справи щодо нього та фактично рекомендував звернутися до суду першої інстанції із заявою про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

27 березня 2014 року через декілька днів після отримання постанови касаційного суду апелянт звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку та ухвали судів першої і апеляційної інстанції.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, районний суд вказав, що ухвалу апеляційного суду від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_6 отримав 26 січня 2014 року, а з клопотанням про поновлення строку звернувся аж 01 квітня 2014 року, тому, на думку суду, останній без поважних причин пропустив передбачений строк на касаційне оскарження вироку та ухвали. ОСОБА_6 стверджує, що повідомляв суду, що апеляційний суд взагалі не оголошував йому повний текст ухвали від 15 жовтня 2013.року, цього дня було оголошено тільки вступну та резолютивну частину ухвали. Крім того, апеляційний суд на три місяці та шість днів затримав видачу повного тексту своєї ухвали від 15 жовтня 2013 року.

Апелянт вважає, що саме на таку кількість днів передбачений законом строк на касаційне оскарження має бути продовженим, оскільки допущені порушення порядку оголошення та складання повного тексту ухвали апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року, є підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку та ухвали з поважних причин. Отже, Залізничний районний суд м. Львова, не зважаючи на наявність поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження з наведених вище причин, незаконно відмовив йому у цьому, чим порушив вимоги ч.2 ст.353 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_6 на підтримку апеляційних вимог, думку прокурора ОСОБА_5 про безпідставність апеляції та залишення без зміни постанови суду, обговоривши доводи апеляції та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст.386 КПК України /1960 року/ касаційні скарги на судові рішення можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили. При цьому, як передбачено ст.402 КПК України, ухвала Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суд першої інстанції вірно зазначив в постанові, що початок трьохмісячного терміну на подачу касаційної скарги, є день проголошення ухвали апеляційного суду Львівської області 15 жовтня 2013 року. При цьому ОСОБА_6 був присутній в судовому засіданні апеляційного суду, знав про прийняте рішення та порядок його оскарження.

Однак клопотання про відновлення строку на подачу касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року подав лише 28 березня2014 року (а.с.1 справи № 1-532/11, провадження 1-В/44/14/, тобто по спливу понад п`яти місяців з дня оголошення ухвали.

Висновок суду про неповажність причин пропуску строку на подачу касаційної скарги є обгрунтований. Доводи апеляції про те, що строк на подачу касаційної скарги пропущено з поважних причин, оскільки апелянт не отримав копії ухвали, є безпідставні та не приймаються колегією суддів до уваги. Для подачі касаційної скарги у передбачені законодавством строки у ОСОБА_6 перешкод не було.

Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляція не підлягає задоволенню.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які тягнули б за собою скасування постанови.

Керуючись ст.ст.365, 366, 386 КПК України 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2013 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Оригінал ухвали.