Справа № 138/285/15-к
Провадження №:1-кс/138/37/15

УХВАЛА
Іменем України
04 лютого 2015 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду клопотання старшого слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону юриста 2 класу ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронечі, Шосткінського району, Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 405 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
04.02.2015 старший слідчий військової прокуратури Вінницького гарнізону юрист 2 класу ОСОБА_6 звернувся до міськрайонного суду з вказаним клопотанням по кримінальному провадженню №0000075 від 02.02.2015 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.405 КК України, зазначивши, що досудовим розслідуванням встановлено, що сержант ОСОБА_4 призваний під час мобілізації наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2014 року №234-ос та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 . На посаді командира військової частини НОМЕР_1 в період з 2013 року по теперішній час проходить військову службу полковник ОСОБА_7 . Під час проходження служби сержант ОСОБА_4 був зобов`язаний виконувати свої службові обов`язки. В той же час, являючись підлеглим військовослужбовцем для командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 , з хибного розуміння про встановлений порядок проходження військової служби і взаємовідносини між начальниками та підлеглими, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 19, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою залякати останнього, принизити його честь та гідність в присутності інших підлеглих відносно ОСОБА_8 військовослужбовців, висловив погрозу вбивством в усній формі в бік останнього, а також з метою підтвердження своїх слів погрожував розкладним ножем, розмахуючи ним в різні сторони на рівні грудей полковника ОСОБА_7 , на відстані менше 1 метра від останнього. Вказані погрози командиром в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_8 були розцінені як реальні та такі, що загрожують його життю та здоров`ю.

Так, 02.02.2015 орієнтовно о 16 год. 30 хв. до входу в приміщення штабу військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , прибув сержант ОСОБА_4 . В цей час на шикування у вказане місце прибули інші військовослужбовці вказаної військової частини серед яких були старший прапорщик ОСОБА_9 та старший прапорщик ОСОБА_10 . Сержант ОСОБА_4 , перебуваючи відповідно до висновку амбулаторного медичного огляду №60 від 02.02.2015 у стані алкогольного сп`яніння, звернувся до останніх з питанням: Де ІНФОРМАЦІЯ_4 ?. У відповідь військовослужбовці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповіли, що командир на місці. В свою чергу, сержант ОСОБА_4 , демонструючи явну неповагу до прямого начальника, рішуче повідомив оточуючим його військовослужбовцям, у вигляді нецензурної лайки, про намір здійснити фізичну розправу над командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_7 , зокрема сказав, що йому кінець (нецензурною лексикою). Після вказаних слів з дверей штабу в/ч НОМЕР_1 на вулицю (плац) вийшов командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_7 . Побачивши свого прямого командира, з порушенням встановлених правил взаємовідносин між військовослужбовцями, сержант ОСОБА_4 розпочав брутальну нецензурну лайку в бік полковника ОСОБА_7 , в ході чого, сержант ОСОБА_4 дістав лівою рукою з лівої кишені куртки розкладний ніж з розкритим лезом та розмахував ним в різні сторони на відстані менше 1 м від ОСОБА_7 на рівні грудей останнього, при цьому виразившись в бік ОСОБА_7 що тобі прийшов кінець (нецензурною лексикою). Полковник ОСОБА_7 , розцінюючи погрози ОСОБА_4 як такі, що є реальними загрозами для його життя, відступив крок назад та наказав підлеглому військовослужбовцю підполковнику ОСОБА_11 негайно викликати слідчо-оперативну групу, щоб припинити правопорушення, вчинюване сержантом ОСОБА_4 . Останній викинув ніж з рук в протилежний від ОСОБА_7 бік та висловив словесну погрозу наступного змісту: Тобі не довго залишилось жити. Свої погрози ОСОБА_4 обґрунтовував невдоволенням полковником ОСОБА_7 як командиром, оскільки він віддає наказ на вибуття в зону проведення антитерористичної операції підлеглим військовослужбовцям, а особисто залишається за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, сержант ОСОБА_4 проходить військову службу в в/ч НОМЕР_1 Державної прикордонної служби та є начальником щодо молодших за званням військовослужбовців. Перебуваючи на свободі, останній зможе вплинути на осіб, які проходять військову службу в одній з ним військовій частині, та які в даному кримінальному провадження можуть бути допитані як свідки. Як зазначено в клопотанні, до підозрюваного можливо застосувати такий захід як тримання під вартою, оскільки обставина вчинення підозрюваним кримінального правопорушення підтверджується протоколом огляду місця події від 02.02.2015, допитаними в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 . Відповідно до ч. 1 ст. 405 КК України даний злочин відноситься до категорії тяжких, так як міра покарання за вчинення даного злочину становить до двох років позбавлення волі. Вік підозрюваного становить 29 років, скарг на стан здоров`я не висловлював. ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох дітей, одна з яких є неповнолітньою. Проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, раніше не судимий, по службі характеризується посередньо. Підозрюваний ОСОБА_4 проживає із сім`єю, має постійне місце служби у військовій частині, відомості про наявність або відсутність майна у підозрюваного на даний час відсутні. Запобіжні заходи стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не обирались. Підозрюваному ОСОБА_4 на даний час про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлялось.

Майнова шкода вчиненим ОСОБА_4 злочином не завдана, однак в той же час своїми протиправними діями підозрюваний підриває авторитет командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 , порушує принцип єдиноначальності, що є основою структури та діяльності Збройних сил України. Враховуючи дану ситуацію в Державі, поведінка ОСОБА_4 відносно свого прямого командира полковника ОСОБА_7 є неприпустимою та такою, що порочить честь та гідність ЗС України.

Слідчий вважає, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити або спотворити будь-яку з речей або документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки у поведінці ОСОБА_4 та у матеріалах кримінального провадження наявні ризики зазначені в п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 зможе перешкоджати здісненню досудового розслідування, перебуваючи на свободі.

Старший прокурор військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_3 вважає, що є усі підстави для задоволення клопотання слідчого про взяття підозрюваного під варту. Однак, зазначив, що не заперечує також щодо встановлення запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили не застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосувавши домашній арешт. В судовому засіданні пояснили, що ризики ухилення від слідства та суду, на які посилається слідчий та прокурор є безпідставними.

Заслухавши пояснення підозрюваного, думку захисника та прокурора, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення невеликої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років, вчасно отримав копію вказаного клопотання та додані до нього матеріали, про що свідчить його пояснення в судовому засіданні.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту підозрюваного, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , протоколом затримання ОСОБА_4 .

Прокурором не доведено наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню та потребує застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також не доведено те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

ОСОБА_4 одружений, має двох дітей, одна з яких неповнолітня, має постійне місце проживання, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Усе вищевказане дає підстави суду вважати, що до ОСОБА_4 може бути застосовано домашній арешт, який цілком може запобігти ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані, оскільки підозрюваний не зміг довести наявність коштів для внесення застави, жодна особа не висловила намір особистої поруки за нього, а особисте зобов`язання не є дієвим, з огляду на обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 для своєчасного досудового розслідування даного провадження, як запобіжний захід у виді домашнього арешту, який може бути застосований на строк 60 (шістдесят) діб.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.12, 405 ч.1 КК України, ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 186, 193-196 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) діб, заборонивши підозрюваному залишати житло за вказаною адресою в період часу з 20:00 год. вечора до 08:00 год. ранку.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та в суд.

Дана ухвала діє до 04 квітня 2015 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі судового засідання.

Направити для виконання дану ухвалу до Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: