АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2025/15 Справа № 191/2240/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2015р., у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 90000716 від 12.04.2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Ягідне Солонянського району Дніпропетровської області, громадянин України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
був визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 був звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

На підставі п.п.2,3,4 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено відповідні обов`язки.

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в сел. Іларіонове

Синельниківського району Дніпропетровської області,

громадянин України, проживає та зареєстрований за

адресою:

АДРЕСА_2 ,

був визнаний винним та засуджений за ч.2ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.1ст.304 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 був звільнений від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 2 роки.

На підставі п.п.2,3,4 ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено відповідні обов`язки.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Дніпропетровську,

громадянин України, проживає та зареєстрований за

адресою:

АДРЕСА_1 ,

був визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.2 ст. 105 КК України неповнолітній ОСОБА_10 був звільнений від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батькам, передавши його під нагляд матері ОСОБА_11 терміном на 2 роки.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

В апеляційній скарзі:
- прокурор вважає, що судом при винесенні вироку не враховано той факт, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 був неповнолітнім, а у резолютивній частині вироку не зазначено ст. 104 КК України, на підставі якої неповнолітній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Просить вирок суду змінити, окрім ст.75 КК України застосувати ст.104 КК України, як підставу звільнення неповнолітнього обвинуваченого від відбування покарання.

Щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 апеляційні скарги на вирок суду не надходили.

Згідно вироку суду 11.04.2015 року, близько 22.00 години ОСОБА_12 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 , прийшли до подвір`я домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_2 , де реалізуючи спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з автокрану «10-20 Н-С» на базі автомобіля «КРАЗ-250», що належний громадянину ОСОБА_13 , який стояв біля вищезазначеного подвір`я, здійснили крадіжку електричної проводки підйомного механізму автокрану та верхнього гідравлічного циліндру механізму опори автокрану, та з викраденим майном з місця cкоєння злочину зникли, розпорядившись майном на власний розсуд.

Своїми спільними діями ОСОБА_12 та неповнолітній ОСОБА_8 завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальних збитків на суму 2933,34 грн.

Крім того, 11.04.2015 року близько 21.50 годин, ОСОБА_12 , проходячи по вул. Чкалова сел. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, зустрів свого знайомого неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В цей час ОСОБА_9 , будучи повнолітнім, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є неповнолітнім, оскільки тривалий час підтримує з ним дружні стосунки, діючи з прямим умислом, запропонував останньому заробити грошей, шляхом крадіжки майна з автокрану «10-20Н-С» на базі автомобіля «КРАЗ-250», який стояв біля домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , чим викликав у останнього рішучість до вчинення кримінального правопорушення, тим самим схиливши його до вчинення кримінально караного діяння. Неповнолітній ОСОБА_8 погодився з пропозицією ОСОБА_12 та в цей же день, 11.04.2015 року близько 22.00 години, за попередньою змовою прийшли до подвір`я вищевказаного домоволодіння, де реалізуючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, на свою користь, шляхом вільного доступу з автокрану «10-20Н-С» на базі автомобіля «КРАЗ-250», що належить громадянину ОСОБА_15 , який стояв біля зазначеного домоволодіння, здійснили крадіжку електричної проводки підйомного механізму автокрану та верхнього гідравлічного циліндру механізму опори автокрану та з викраденим майном з місця cкоєння злочину зникли, розпорядившись майном на власний розсуд. Таким чином підозрюваний ОСОБА_9 , достовірно знаючи про вік ОСОБА_8 , який є неповнолітнім, своїми злочинними діями, що виразились в пропозиції неповнолітньому ОСОБА_8 вчинити кримінальне правопорушення, які викликали у нього рішучість, втягнув останнього в злочинну діяльність, а саме таємне викрадення чужого майна(крадіжка), за попередньою змовою групою осіб.

Повторно, 09.06.2015 року приблизно о 02 годині 15 хвилин неповнолітній ОСОБА_8 , відносно якого обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.185 КК України 30.06.2015 року направлено до Синельниківського міськрайонного суду для розгляду по суті, повторно за попередньою змовою, спільно з неповнолітнім ОСОБА_10 прийшли до парковочної станції ПМС-6, розташованої за адресою: Дніпропетровська область Синельниківський район смт. Іларіонове вул. Радянська, 10, де реалізуючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, на свою користь, шляхом вільного доступу з вищевказаної території, викрали велосипед марки «Formula-Koit», що належить ОСОБА_16 та з викраденим велосипедом з місця скоєння злочину зникли, після чого розпорядились ним на власний розсуд. Своїми спільними діями неповнолітній ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_8 завдали потерпілій ОСОБА_16 матеріальних збитків на суму 2695,00 грн.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги про зміну вироку, окрім ст.75 КК України просила застосувати ст.104 КК України, як підставу звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

В апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину, а також правильність кваліфікації його дій.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 призначено у відповідності з вимогами ст.ст.65, 67 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сукупності усіх обставин по справі та даних, що характеризують винну особу і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд врахував пом`якшуючі та обтяжуючі його відповідальність обставини, скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочинів у неповнолітньому віці.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги старшого прокурора Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 , колегія суддів відмічає, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75 - 78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі, а згідно ч.3 цитованої статті іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

В свою чергу, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатись на ст.75 КК України, а щодо неповнолітньої особи - ще й на статтю 104 КК України, як на підстави прийняття такого рішення. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК), а неповнолітньому - від одного до двох років (ч. 3 ст. 104 КК). Дані положення перекликаються, з рекомендаціями, викладеними в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх».

Цих вимог закону та рекомендацій судом першої інстанції не дотримано, як в мотивувальній, так і в резолютивній частині вироку відсутні посилання на ст.104 КК України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційних вимог прокурора, в зв`язку з чим, у відповідності до ст.ст.407-409, 413 КПК України, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання зміні, тобто вирок повинно бути доповнено посиланням на ст.104 КК України, де зазначені особливості звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2015р. відносно ОСОБА_8 в частині його звільнення від відбування покарання з випробуванням змінити.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного цим вироком, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину.

В іншій частині вирок суду відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді: