АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

28 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року,

за участю представника власника майна ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.10.2015 р. відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР під №0000881 від 08.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 227, ч. 2 ст. 273, ч. 2 ст. 275 КК України, про накладення арешту на майно, яке на праві приватної власності належить ТОВ «Парком Транс» ().

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що майно зазначене у клопотанні слідчого не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, на підставі чого відсутні законні підстави для арешту майна.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить поновити строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року. Скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2015 про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна ТОВ «Парком Транс» та задовольнити вказане клопотання.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, ТОВ «Парком транс», працівником якого є ОСОБА_8 , повинна нести цивільну відповідальність за шкоду спричинену підозрюваним. Законом не передбачено прийняття окремого процесуального рішення слідчим або прокурором про визнання певної особи цивільним відповідачем. Вказаний процесуальний статус набувається із часу пред`явлення позову в кримінальному провадженні, а тому вважає, що висновок суду про неможливість накладення арешту на майно ТОВ «Парком Транс» у зв`язку із відсутністю рішення про визнання підприємства цивільним відповідачем не ґрунтується на законі.

Крім того зазначає, що згідно із оскарженою ухвалою, суд послався на те, що майно ТОВ «Парком Транс» не підпадає під категорію тимчасово вилученого майна, не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, що вказує на відсутність правових підставі для його арешту. Разом з тим, клопотання слідчого про арешт майна ТОВ «Парком Транс» подано відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, на підставі того, що вказана юридична особа повинна нести відповідальність за шкоду спричинену підозрюваним ОСОБА_8 , який перебував із ним у трудових відносинах. Зазначає, що застосування судом до вказаних відносин вимог ст. 167 КПК України є необгрунтованим.

Представник ТОВ «Парком Транс» ОСОБА_6 в запереченні на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора. Вважає, що слідчий суддя вмотивовано навів достатні правові підстави для відмови у накладені арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 20.10.2015 року було отримано прокуратурою 18.11.2015 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

В межах зазначеного кримінального провадження старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що 08.06.2015 приблизно о 17 годині 50 хвилин до чергової частини Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області надійшло повідомлення з Васильківського РВ УДСНС в Київській області про те, що на території цілісного майнового комплексу - нафтосховища розташованого за адресою: Київська область, смт. Глеваха Васильківського району, вул. Південна, 1, який належить ТОВ «Побутрембудматеріали», який використовувався ТОВ «Укртрансоіл-2009» та ТОВ «ПАРКОМ ТРАНС» у своїй господарській діяльності, відбувається пожежа резервуарів з паливно-мастильними матеріалами.

У подальшому встановлено, що невстановлені особи, в порушення вимоги до проектування та введення в експлуатацію складів зберігання нафти і нафтопродуктів, правила пожежної, техногенної безпеки та охорони праці, за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Південна, 1, вул. Південна, 1 «а», організували силами ввірених їм працівників з використанням електрообладнання, виготовленого не у заводських умовах, змішування паливно-мастильних матеріалів в межах однієї ємності, в результаті чого виникла пожежа, що спричинила тяжкі наслідки, а саме загибель від отриманих опіків шістьох осіб, понад десять осіб з опіками різного ступеню тяжкості направлено до лікарні, знищено об`єкти нерухомості, виробничі потужності, техніку та інше майно, що під час пожежі знаходилось на території цілісного майнового комплексу за вказаною адресою. Таким чином, з метою забезпечення заявлених потерпілими у даному кримінальному провадженні цивільних позовів виникла необхідність у накладенні арешту на майно ТОВ «Парком Транс» у вигляді палива.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ч. 2 ст. 167 КПК України та вказав, що відсутні законні правові підстави для арешту вказаного у клопотанні майна.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження свідчать про те, що майно, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: є засобом чи знаряддям вчинення злочину, крім того є предметом кримінального правопорушення, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів для забезпечення цивільного позову (позовів) у майбутньому.

Також, як випливає з положень ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Крім викладеного, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою забезпечення цивільних позовів, вважає за необхідне накласти арешт на майно вказане у клопотанні слідчого.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, потрібно накласти арешт на майно.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити прокурору першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.10.2015 р.

Апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 20.10.2015 р., якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР під №0000881 від 08.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 227, ч. 2 ст. 273, ч. 2 ст. 275 КК України, про накладення арешту на майно, яке на праві приватної власності належить ТОВ «Парком Транс» (), скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні під №0000881 від 08.06.2015 р., задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке на праві приватної власності належить ТОВ «Парком Транс» (), а саме на:

- дизельне паливо, обсягом 1459,821 тон, вартість якого складає 31 876973, 51 грн., яке на даний час перебуває на зберіганні ПП «Петра-Резерв»;

- паливно-мастильні матеріали, які на даний час знаходяться у 11 залізничних цистернах на станції Васильків-1, загальною вартістю 511779,13 EUR, що станом на 24.09.2015, згідно із курсом Національного банку України дорівнює 12 344109, 5 грн.

Заборонити ТОВ «Парком Транс» розпоряджатися дизельним паливом, обсягом 1459,821 тон, вартість якого складає 31 876973, 51 грн., яке на даний час перебуває на зберіганні ПП «Петра-Резерв», паливно-мастильними матеріалами, які на даний час знаходяться у 11 залізничних цистернах на станції Васильків-1, загальною вартістю 511779,13 EUR, що станом на 24.09.2015, згідно із курсом Національного банку України дорівнює 12 344109, 5 грн. та будь-яким чином використовувати його.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали Апеляційного суду м. Києва покласти на прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 к у р е н к о