ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 1-кс/201/9279/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб прокуратури м. Дніпропетровська, прокуратури Дніпропетровської області та Генеральної прокуратури України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернулася до суду з відповідною скаргою, в якій оскаржує бездіяльність посадових осіб прокуратури м. Дніпропетровська, прокуратури Дніпропетровської області та Генеральної прокуратури України. Таку бездіяльність ОСОБА_5 просить визнати незаконною та зобов`язати прокурора м. Дніпропетровська внести відомості про скоєння кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 22 травня 2012 року та почати досудове розслідування.

ОСОБА_4 у судовому засіданні наполягала на задоволенні вимог, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання з`явився, надав суду письмові заперечення проти задоволення скарги, представники прокуратури м. Дніпропетровська та Генеральної прокуратури України в судове засідання не з`явились, від ГПУ до суду надійшло письмове заперечення на скаргу ОСОБА_4 на дії, рішення і бездіяльність органів прокуратури.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, безпосередньо дослідивши матеріали скарги та письмові заперечення, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

З матеріалів скарги випливає, що 22 травня 2012 року на адресу Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було подано заяву ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. 02 листопада 2012 року в прокуратурі Жовтневого району м. Дніпропетровська скаржниці була вручена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи №4003-2012 від 11 серпня 2012 року. Скориставшись своїм правом, ОСОБА_4 08 листопада 2012 року в порядку КПК України 1960 року звернулась із скаргою на вищезазначену постанову до прокурора м. Дніпропетровська.

Згідно із п. 7 Розділу XІ «Перехідні положення» КПК України в редакції 2012 року, оперативно-розшукові заходи, слідчі дії, розпочаті до дня набрання чинності КПК України (2012 року), завершуються у порядку, який діяв до набрання його чинності.

Порядок розгляду прокурором скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи КПК України (1960 року) не регламентував, а лише вказував на граничні строки такого розгляду, на відміну від розгляду таких скарг судом, які розглядаються відповідно до ст. 236-2 КПК України (1960 року) та передбачають певну процедуру (процес).

Таким чином, надходження до прокурора скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи не може вважатися початком вчинення процесуальної дії. Безпосередньою процесуальною дією у даному випадку є прийнята відповідно до ст. 130 КПК України (1960 року) постанова. У зв`язку із чим, нерозгляд прокуратурою м. Дніпропетровська скарги у порядку, передбаченому саме КПК України (1960 року), не є порушенням кримінально-процесуального законодавства, що свідчить про відсутність неправомірних дій чи бездіяльності уповноважених працівників прокуратури м. Дніпропетровська.

Крім того, слід зазначити, що доводи ОСОБА_4 про наявність у неї права на оскарження рішення про відмову у порушенні кримінальної справи до вищестоящого прокурора не відповідають вимогам ч. 1 ст. 99-1 КПК України (1960 року), оскільки оскаржуване рішення прийнято органом дізнання, а тому дана постанова повинна була бути оскаржена до прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська.

27 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із скаргою в порядку чинного КПК України, що за загальними правилами розглядаються в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, тобто слідчим суддею. У зв`язку із чим, подальше оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора м. Дніпропетрвоська щодо розгляду скарги останньої від 08 листопада 2012 року до вищестоящих прокурорів не передбачено чинним КПК України, а тому дії та рішення службових осіб прокуратури Дніпропетровської області та Генеральної прокуратури України не можуть бути визнані у судовому порядку протиправними.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги, а тому питання щодо визнання дій службових осіб органів прокуратури неправомірними не можуть бути предметом судового розгляду.

Відповідно до посилань ОСОБА_4 у частині зобов`язання органів прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою останньої, суд виходить з наступного.

Первинну заяву про злочин скаржник подавала до Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетрвоській області, а не до органів прокуратури, за якою було прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи. У зв`язку з цим, за заявою відповідно до п. 3 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України матеріали не можуть бути передані до органу досудового розслідування для початку досудового розслідування, при цьому ОСОБА_4 у своїй скарзі не порушує питання скасування вищезазначеної постанови про відмову у порушенні кримінальної справи.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 28, 91, 220, 306, 307 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб прокуратури м. Дніпропетровська, прокуратури Дніпропетровської області та Генеральної прокуратури України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений 27 жовтня 2015 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1