Справа № 474/469/15-к
П. № 1-кп/474/39/15
У Х В А Л А
Іменем України
02.09.15року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Учасники кримінального провадження:
секретар судового засідання ОСОБА_4

прокурор ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_2

захисник обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_8

в с т а н о в и в:
В провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, визначених законом посилаючись на те, що ОСОБА_2 повністю визнав вину в заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень, дав суду докладні і детальні свідчення. В ході досудового слідства ОСОБА_2 частково відшкодував потерпілому завдану ним шкоду в розмірі 3000 грн.

Крім того, обґрунтовуючи своє клопотання захисник посилається на те, що в період проведення досудового слідства, ОСОБА_2 з 17 березня по 7 квітня 2015 року перебував на волі, і маючи фактично статус підозрюваного, виконував свої процесуальні обов`язки у відповідності з нормами чинного кримінально-процесуального законодавства, зокрема, не намагався сховатися від слідства і суду, тим чи іншим чином впливати на потерпілого і свідків.

Захисник вказує на те, що в ході досудового слідства були допущені суттєве порушення прав людини і основоположних свобод, передбачених ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України та кримінально-процесуальним кодексом України, зокрема, були суттєво порушені його права на захист.

Також захисник ОСОБА_7 посилається на те, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання, є інвалідом ІІІ групи по зору, так як втратив зір на одне око.

Тому захисник вважає, що прокурор аргументуючи своє клопотання про продовження строку тримання під вартою, мотивував тим, що ОСОБА_2 будучи раніше умовно-достроково звільнений від відбуття покарання, знову підозрюється в кримінальному правопорушенні, тобто він теоретично, перебуваючи на волі, ніби то зможе знову скоїти кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Представник потерпілого висловив позицію потерпілого про те, що останній не бажає призначення обвинуваченим покарання пов`язаного з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника ОСОБА_2 .

Заслухав доводи захисника про необхідність задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, думку обвинуваченого ОСОБА_2 , прокурора, представника потерпілого та захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_2 є особою раніше судимою: 25.07.2005р. Врадіївським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в один рік; 24.04.2007р. Врадіївським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки; 29.09.2008р. Первомайським районним судом за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 грн.; 06.10.2009р. Врадіївським районним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; 01.06.2010р. Врадіївським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. 03.03.2014р. на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання, невідбутий строк 1 рік 8 місяців 5 днів.
ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб та ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за наступних обставин.
17 березня 2015 року біля 00.20 годині, ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_3 на автомобілі останнього марки ВАЗ-21015, сірого кольору, д/н НОМЕР_1 , та під його керуванням, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, рухались по вул. Первомайській в смт. Врадіївка Миколаївської області. У цей час ОСОБА_3 запропонував безпричинно спричинити кому небудь тілесні ушкодження, на що ОСОБА_2 погодився. Перебуваючи біля будинку №34 по вул. Первомайській в смт. Врадіївка вони зустріли раніше невідомого їм хлопця, який виявився ОСОБА_10 . Грідчин зупинивши автомобіль, спільно з ОСОБА_11 вийшли з нього. У ході цього, ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, безпричинно та умисно наніс ОСОБА_10 два удари кулаком в обличчя з лівої сторони під оком, один удар кулаком в потилицю та два удари кулаком в груди, в результаті чого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи, закритої черепно-мозкової травми, що проявилася струсом головного мозку, садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 переслідуючи корисливу мету та умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, умисно та відкрито заволодів майном, що належить ОСОБА_10 , стягнувши з останнього балонову куртку сірого кольору, бувшу у використанні, в кишені якої знаходився паспорт громадянина України, посвідчення тракториста-машиніста та код платника податків на його ім`я. З викраденим ОСОБА_2 зник та розпорядився ним на власний розсуд. Вказаними діями ОСОБА_2 завдав ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 450 грн., які в ході досудового розслідування не відшкодовано.
07.04.2015 слідчим суддею Врадіївського районного суду Миколаївської області відносно підозрюваного ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, тобто до 05.06.2015 року.
Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 28.05.2015р. строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 продовжено до 04.08.2015р.
Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16.07.2015р. строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 продовжено до 02.10.2015 року.

Відповідно до частини 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відтак і його продовження може бути застосовано щодо раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. При цьому слід враховувати визначені ст. 177 КПК ризики.
Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до п. С ч. 1, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), КПК України для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, серйозність пред`явленого обвинувачення та ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості (Рішення Європейського Суду Харченко проти України від 10.02.2011р.).
Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу суд, в силу приписів ст. 178 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_2 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, наявності ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, оскільки обвинувачений є особою раніше неодноразово судомою, в тому числі за корисливі та тяжкі злочини, те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочинів протягом невідбутої частини покарання, від якого він був умовно-достроково звільнений, що, в свою чергу, свідчить про системність вчинення ним злочинів, та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини (Рішення Європейського Суду Харченко проти України від 10.02.2011р.) виправдовує тримання обвинуваченого під вартою наявністю конкретного суспільного інтересу (попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів), який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, тяжкості та способу вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, на підставі наданих матеріалів враховує також його вік, сімейний стан, майновий стан та особу ОСОБА_2 .
Щодо стану здоров`я обвинуваченого суд враховує те, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи по зору, так як втратив зір на одне око, та згідно слів останнього, в зв`язку з незадовільним освітленням в камері, втрачає зір на інше око, проте суд враховує також те, що ні обвинувачений безпосередньо, ні його захисник, як вказали останні, не зверталися до лікарів за медичною допомогою у зв`язку зі скаргами на стан здоров`я ОСОБА_2 , а тому суд позбавлений можливості встановити достовірність вказаних фактів.
Крім того, обвинувачений не зміг пояснити суду чи потребує він, у зв`язку з його інвалідністю та станом здоров`я, певного лікування чи медичного обстеження, які він не може отримати в СІЗО.

Таким чином, суд вважає, що захисником не доведено, що стан здоров`я обвинуваченого по медичним показникам перешкоджає триманню останнього під вартою.

Твердження захисника про порушення в ході досудового слідства прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права обвинуваченого на захист, передбачених ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України та Кримінально-процесуальним кодексом України, суд оцінює критично, оскільки по даним фактам відкриті кримінальні провадження, які не завершені. Правова оцінка фактам порушення прав обвинуваченого буде надана судом виходячи з сукупності обставин встановлених під час судового розгляду та обставин встановлених у вказаних кримінальних провадженнях.

В сукупності вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обставини зазначені в клопотанні захисника не дають обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню і підстав для зміни запобіжного заходу не має.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 197, 201, 331, 396-372, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1