Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/649/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2015 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого с. Асіївка Балаклійського р-ну Харківської області, освіта середня, розлученого, працює водієм служби таксі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -
за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
20 жовтня 2015 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, в ході конфлікту з колишньою дружиною - ОСОБА_5 , з якою продовжував проживати разом і після розірвання шлюбу, - що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно почав хапати за руки та штовхати ОСОБА_5 , після чого наніс один удар правою ногою в область правої стопи потерпілої, чим спричинив ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи, закриту тупу травму правої стопи у вигляді косого перелому діалізу п`ятої плюсної кістки зі зміщенням, які відносяться до тілесних пошкоджень середньої тяжкості як такі, що тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я, та синці на верхніх кінцівках та правій нозі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення правопорушення, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються. Цивільний позов визнав.
Потерпіла, вона ж цивільний позивач, ОСОБА_5 прохала суд задовольнити її цивільний позов, уточнила позовні вимоги: матеріальна шкода складає 3000 грн. 00 коп., моральна шкода 2000 грн. 00 коп.
Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що учасники судового провадження не спростовують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, - у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів, відносно фактичних обставин справи, визнано судом недоцільним. Суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий; на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; не перебуває на обліку у лікаря-нарколога; розлучений, працює водієм у службі таксі військовозобов`язаний; характеризується посередньо; не інвалід; на обліку в туберкульозному диспансері не перебуває; іншими хронічними і важкими захворюваннями не страждає; не є депутатом; не є учасником бойових дій; не є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС (т.1 а.с. 22-28).
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання підсудному, суд визнає щире розкаяння в скоєному, сприяння у розкритті злочину.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудному судом не установлено.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до підсудного ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом. Підстав для застосування підсудному ст. 69-1 КК України - не вбачається.
Враховуючи наведене, суд вважає, що виправити обвинуваченого та запобігти його злочинній діяльності можливо без фактичної ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим ОСОБА_4 має бути засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання в межах передбачених санкцією даної статті із застосуванням ст. 75 КК України. На підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.
Заявлений цивільний позов потерпілою, незважаючи на повне його визнання обвинуваченим, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні потерпіла, як цивільний позивач, пояснила, що прохає стягнути із винного 5000 грн. матеріальної шкоди. Але, будь-яких розрахунків і підтвердження матеріальної шкоди заподіяної злочином на суму 5000 гривень не надала. Потерпіла уточнила позов і вказала, що позов складається із матеріальної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп. та 2000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Тому, суд вважає, що моральна шкода підлягає стягненню з винної особи, а позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп. - суд залишає без розгляду. При цьому суд роз`яснює ОСОБА_5 її право звернення до суду у порядку цивільного провадження з вимогами про стягнення матеріальної шкоди (т.1 а.с. 7).
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Питання про речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 349, 368, 129, 370, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді ОДНОГО року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на ОДИН рік. На підставі п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку невідомий, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку невідомий., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. 00 коп. ( дві тисячі гривень 00 копійок).
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим у той же термін, але з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1