Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула 14 грудня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу заступника прокурора Волинської області на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2015 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2006 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він в лютому 2015 року по вул. Рівненська у м. Луцьку, придбав шляхом привласнення скляну банку, об`ємом 1,5 л з подрібненою речовиною рослинного походження канабісом, який у подальшому переніс до місця свого тимчасового проживання по АДРЕСА_2 .

25 березня 2015 року о 13 год, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Липини, Луцького р-ну, у ході оперативної закупки, збув за 100 гривен ОСОБА_5 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 2,27 г у перерахунку на суху речовину.

Також, 08 червня 2015 року о 17 год 15 хв, перебуваючи по вул. Рівненська в м. Луцьк в дворі багатоквартирного житлового будинку №111а, у ході оперативної закупки, збув за 100 гривен ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 2,21 г у перерахунку на суху речовину.

08 червня 2015 року, під час огляду місця події біля житлового будинку АДРЕСА_3 та обшуку за місцем тимчасового проживання ОСОБА_4 , у останнього було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальними масами 3,89 г та 130,15 г у перерахунку на суху речовину відповідно, який останній зберігав при собі з метою збуту.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року вирок суду в частині призначеного ОСОБА_4 покарання змінено та призначено за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього майна, що йому належить.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із ухвалою суду апеляційної інстанції та ставить питання про її скасування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд помилково врахував перебування засудженого у фактичних шлюбних відносинах та утримання ним неповнолітньої дитини. Крім того, скаржник не погоджується з урахуванням щирого каяття, активного сприяння у розкритті злочину та визнання ОСОБА_4 вини обставинами, що пом`якшують покарання. Вказані обставини, на думку прокурора, призвели до призначення засудженому надто м`якого покарання.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини та кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 307 КК України у касаційній скарзі не оспорюються, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Як убачається з копії вироку, при призначенні покарання ОСОБА_4 судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, обставину, яка обтяжує покарання у відповідності до ст. 67 КК України рецидив злочину, та дійшов висновку про неможливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства.

При апеляційному розгляді суд належним чином перевірив доводи апеляційної скарги засудженого, та погодився з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі.
Разом з тим, як обґрунтовано зазначено колегією суддів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував щире каяття засудженого, активне сприяння у розкритті злочину, визнання ним своєї вини, а також дані про особу засудженого, який працює, має постійне місце проживання та роботи, де позитивно характеризується, перебуває у фактичних шлюбних відносинах та утримує неповнолітню дитину. Крім того, враховано також і незначний розмір збутого наркотичного засобу, вчинення ОСОБА_4 злочину під контролем правоохоронних органів та відсутність тяжких наслідків.
З урахуванням вищезазначених обставин кримінального провадження у їх сукупності, які знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, а також за наявності обставин, які пом`якшують покарання, суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є обґрунтованою та вмотивованою.
За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Волинської області на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1