АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні 19 жовтня 2015 року матеріали кримінального провадження №0002286 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013 року, щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Горлівка, Донецької області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком суду ОСОБА_7 засуджено:
за ч. 1 ст. 358 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі;
за ч. 3 ст. 358 КК України на 2 роки обмеження волі;
за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, та за сукупністю вчинених злочинів, на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані зі здійсненням обслуговування клієнтів і розпорядженням грошовими коштами у банківських установах строком на 2 роки та з конфіскацією всього рухомого майна, яке є власністю обвинуваченого.

На користь держави з ОСОБА_7 стягнуті процесуальні витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 2647 грн. 80 коп., а також вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять вирок Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013 року змінити, звільнивши ОСОБА_7 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, посилаючись на несправедливість вироку через його суворість та неврахування при цьому судом молодого віку обвинуваченого, який позитивно характеризується, щиро розкаюється та вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Крім цього в обґрунтуванні апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 зазначає про неналежне врахування судом першої інстанції часткового добровільного відшкодування завданих злочином збитків; вибачення перед потерпілими; вчинення злочину виключно за збігом важких життєвих обставин; факту утримання непрацездатної матері, бездоганної його поведінки в минулому та позитивних характеристик за місцем роботи і проживання; стану здоров`я; відношення до злочину, який він вважає жахливою помилкою.

В доповненнях до апеляційної скарги від 11 вересня 2014 року, обвинувачений посилається на те, що після усвідомлення ним всієї тяжкості вчиненого злочину, який був для нього жахливою помилкою, а особливо після проголошення вироку через психоемоційний стан він отримав тяжкі неврологічні розлади, які по даний час негативно відбиваються на його стані здоров`я, а тому просить не позбавляти його волі. При цьому просить врахувати, що на даний час на його утриманні перебуває неповнолітня племінниця, яка через бойові дії в Донецькій області переїхала до Києва для переведення її в інший навчальний заклад.

Про час і місце апеляційного розгляду даного кримінального провадження його учасникам, в тому числі і обвинуваченому ОСОБА_7 , своєчасно було надіслано повідомлення, проте ніхто у судове засідання не прибув, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення судового засідання не заявляв, а тому, з врахуванням думки прокурора, який вважав за необхідне продовжити апеляційний розгляд цього кримінального провадження, оскільки в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого і його участь у судовому засіданні не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд вищеназваного кримінального провадження, за відсутності інших його учасників.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який заперечив відносно задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Вироком Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він виконуючого функціональні обов`язки старшого спеціаліста з обслуговування клієнтів у Київському відділенні №8 Київського регіонального управління ПАТ «Універсал Банк» 25 травня 2012 року, перебуваючи на робочому місці на перетині вулиць Івана Кудрі та Патріса Лумумби 23/25 у м. Києві, маючи умисел на привласнення грошових коштів ОСОБА_10 , яка відповідно до договору банківського обслуговування фізичної особи з ПАТ «Універсал Банк» мала відкритий депозитний рахунок, умисно підробив бланк заяви - підтвердження дострокового повернення суми депозиту фізичної особи та бланк заяви на видачу готівки від імені ОСОБА_11 шляхом особистого виконання у ньому її підпису та рукописного тексту від імені ОСОБА_10 , надав вказані документи до каси банку переконавши при цьому касира у необхідності надання саме йому грошових коштів в сумі 140 000 доларів США для подальшої передачі ОСОБА_11 .
У подальшому ОСОБА_9 особисто отримав у касі банку гроші в сумі 140 000 доларів США, які належать ОСОБА_10 , привласнивши їх, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду в особливо великому розмірі на суму 1 090 950 гривень.
Крім того, ОСОБА_9 31 серпня 2012 року, маючи умисел на привласнення грошових коштів ОСОБА_12 , який, відповідно до укладеного кредитного договору з ПАТ «Універсал Банк», мав відкритий позичковий банківський рахунок та поточний рахунок, з корисливих мотивів, склав від імені ОСОБА_12 «заяву на видачу траншу» на суму 377 500, 00 гривень та особисто виготовив платіжне доручення від імені ОСОБА_12 на перерахування грошових коштів в сумі 377 500, 00 гривень (сума із різницею відрахування за проведення банківської операції) з поточного рахунку ОСОБА_12 на поточний рахунок AT «Позняки-жилбуд» в AT «Укрбудінвестбанк» для оплати вартості житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до договору комісії, який було укладено між ОСОБА_13 та AT «Позняки- жилбуд», після чого підробив підпис ОСОБА_12 у «заяві на видачу траншу» на суму 376 500, 00 гривень і платіжне доручення, шляхом Особистого виконання підпису від імені вказаної особи, та надав операціоністу банку завідомо підроблені документи, у результаті чого з поточного рахунку ОСОБА_12 було перераховано грошові кошти у сумі 376 500,00 гривень на користь AT «Позняки- жилбуд». В ході аналізу отриманих грошових коштів AT «Позняки-жилбуд» було встановлено що ОСОБА_12 не є комітентом вказаного товариства, у зв`язку з чим 21.09.2012 року гроші у сумі 376 500, 00 гривень, були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_12 , як помилково перераховані.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на привласнення грошових коштів ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , у цей же день за місцем своєї роботи, самостійно виготовив платіжне доручення від імені ОСОБА_12 на перерахування грошових коштів в сумі 378 000, 00 гривень з поточного рахунку ОСОБА_12 в AT «Універсал Банк» на власний рахунок в AT «Укрбудінвестбанк» та надав операціоністу цього ж банку завідомо підроблений ним документ, а саме платіжне доручення складене від імені J ОСОБА_12 , відповідно до якого з поточного рахунку ОСОБА_12 відкритого в ПАТ «Універсал Банк» було перераховано гроші в сумі 378 000, 00 гривень на поточний рахунок ОСОБА_5 в AT «Укрбудінвестбанк», які ОСОБА_9 привласнив на свою користь, розпорядившись на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріальну шкоду в особливо великому розмірі на суму 378 000, 00 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 та ч. 5 ст. 191 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, тому відповідно з вимогами ч.2 ст. 394 КПК України цей висновок колегією суддів апеляційної інстанції, в тому числі щодо кваліфікації дій обвинуваченого, не перевіряється.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, на стадії перевірки кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено і не наведені такі обставини і в апеляційних скаргах.

Що стосується вимог апеляційних скарг про зміну вироку суду першої інстанції в частині пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_14 покарання, у звязку з невідповідністю призначеного судом йому покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості через незастосування до нього ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, то вони, на думку колегії суддів, є необгрунтованими. При цьому колегія суддів виходить з того, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості злочину, всі обставини справи і дані про його особу, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах як обвинувачений так і його захисник, про що прямо вказано у вироці.

Так, з вироку суду вбачається, що районний суд при вирішенні питання про міру покарання врахував молодий вік особи, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має вищу освіту, працював та займався суспільно корисною працею, неодружений, за місцем проживання характерезується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Також судом враховано наявність обставин, які помякшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин які його обтяжують.

При цьому, враховуючи вищезазначені дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції прийшов до переконання про необхідність застосувати відносно обвинуваченого ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.5 ст. 191 КК України.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання, яке не повязане з позбавленням волі, на що посилається в апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і не може бути визнане надміру суворим або не справедливим, навіть з урахуванням усіх доводів апеляційних скарг.

З огляду на викладене та те, що вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції ухвалено без порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і підстав для його зміни та призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не встановлено, то апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013 року, за яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Заставу в розмірі 91 759 грн. звернути в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/1292/2015 Категорія: ч.ч. 1,3 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_15 Доповідач: ОСОБА_1