Справа № 534/2012/15-к
№ 1-кп/534/18/16
№ 1-кп/534/34/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Комсомольську матеріали кримінальних проваджень №0001025 та №0001535 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

07 серпня 2015 року, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 умисно таємно викрав із сумочки своєї матері - ОСОБА_6 золоту сережку 585 проби вагою 1,57 г., чим завдав їй майнової шкоди в розмірі 643 грн. Вкраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

У першій половині дня 03 грудня 2015 року, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 повторно умисно таємно викрав пилосос марки «Samsung VC 6014» вартістю 368 грн., що належить потерпілій ОСОБА_6 . Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактами таємного викрадення чужого майна і пояснив, що встановлені судом злочини скоїв так та при тих обставинах, як це вказано в мотивувальній частині вироку. Об`єм викраденого майна та його вартість не заперечував. Додатково показав, що постійного місця робота, а відповідно джерел для існування, не має, тому викрав належну матері прикрасу щоб розрахуватися по власним боргам. Пилосос здав до ломбарду, а отримані кошти витратив на придбання їжі.

Потерпіла ОСОБА_6 показала в суді, що обвинувачений є її рідним сином, який ніде не працює і не навчається. Між нею та ОСОБА_7 склалися напружені відносини з привиду того, що останній не бажає працювати, вживає наркотичні засоби та неодноразово вчиняв крадіжки її майна. Наполягала на суворому покаранні, так як вважає, що лише позбавлення волі на певний строк буде сприяти його перевихованню.

Відповідно до ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , думку прокурора та потерпілої, думку обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності. Його дії підлягають кваліфікації:

- за ч.1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку);

- за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно;

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не засуджувався, суспільно-корисною діяльністю не зайнятий і не навчається, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Крім того, як обставину, що характеризує особу обвинуваченого з негативного боку, суд враховує також і те, що будучи у серпні 2015 року притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти власності (а.с.4), ОСОБА_7 , в той час коли кримінальне провадження стосовно нього вже перебувало в суді (а.с.28), продовжив свою злочинну діяльність і 07 грудня 2015 року (тобто майже через три місяці) вчинив аналогічний злочини, повторно викравши майно рідної матері.

В судовому засіданні ОСОБА_7 заявив, що вчиняв встановлені судом злочини тому, що потребував грошей для повернення боргів та на придбання їжі. При цьому на обліку в службі зайнятості він не перебування, фізичних вад, які б перешкоджали працевлаштуванню не має, за допомогою до соціальних служб не звертався, рівно як і за отриманням безкоштовної їжі, пояснивши це тим, що «це не його». Наведене дає підстави для висновку про нещирість ОСОБА_7 , зумовлену бажанням пом`якшити свою відповідальність

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття.

Обставин, що обтяжує його покарання, судом не встановлено.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілої, яка наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді арешту.

В судовому засіданні потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 643 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.. Розмір відшкодування майнової шкоди потерпіла мотивує її витратами, пов`язаними із викупом з ломбарду викраденої прикраси. Розмір відшкодування моральної шкоди душевними стражданнями, які вона зазнала в результаті викрадення її майна.

Обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що вимоги потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування завданої майнової шкоди підтверджено належними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Факт заподіяння моральної шкоди на думку суду є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком злочинних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_7 .

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину та ступень його вини, характер і глибину завданих потерпілій страждань, пов`язаних із викраденням її майна. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан обвинуваченого та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди за рахунок наявного у нього майна, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди, має становити 600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 місяця арешту;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання від вартою, затримавши його негайно в залі суду.

Строк відбуття покарання відраховувати з часу фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 643 грн. та моральної шкоди в розмірі 600 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Учасники судового розгляду справи мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1