Справа № 372/82/16-к
провадження № 1-кп-25/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2016 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Обухові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2015 року за № 0000720 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жуківці Обухівського району Київської області, українця, громадянина України,одруженого, з професійно- технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді диспетчера-оператора ТОВ «ЛНК», раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
01 липня 2015 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки "ВАЗ-2109" державний номерний знак НОМЕР_1 , без пасажирів та без навантаження, рухався по автодорозі із бетонним покриттям, по вулиці Київській у місті Обухів, в напрямку від міста Києва до центру міста Обухів, в світлу пору доби, зі швидкістю близько 15-20 км/год. Автомобіль марки «ВАЗ-2109» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , перед ДТП знаходився в справному стані.

Наближаючись до пішохідного переходу, що розміщений поблизу автобусної зупинки «Піщана», навпроти житлового будинку № 164 у місті Обухів, рухаючись в світлий час доби, в населеному пункті, на ділянці дороги з обмеженням максимальної швидкості, в порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, із подальшими змінами від 07.11.2015 року, а саме:

- п. 18.4Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а впереконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

- п. 1.10 Правил дорожнього руху:

небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися;

перешкода для руху нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу;

пішохідний перехід ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначені для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою .14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки шириною тротуарів чи узбіч. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу, допустив наїзд на пішохода, що вийшов із-за передньої частини маршрутного транспортного засобу, який зупинився перед пішохідним переходом, позначеним дорожніми знаками та дорожньою розміткою, і рухався справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля, по нерегульованому пішохідному переходу.

За заданих дорожніх обставин водій автомобіля «ВАЗ-2109», номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , повинен був діяти у відповідності до вимог п. 18.4 та п. 1.10 Правил дорожнього руху, тобто, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Можливість запобігання наїзду на пішохода, за заданих дорожніх обставин, полягала у виконанні водієм автомобіля «ВАЗ-2109», номерний знак НОМЕР_1 , вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху, для чого у водія не було перешкод технічного характеру. Однак, ОСОБА_4 вирішив відступити від наведених вище вимог та створив дорожньо-транспортну пригоду, в ході якої пішоходу ОСОБА_5 , 1956 року народження, були заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді перелому проксимальної фаланги 1-го пальця лівої ступні. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №130 від 23.09.2015 року дане тілесне ушкодження утворилося від дії тупим твердим предметом, за часом утворення може відповідати терміну вказаному в фабулі постанови про призначення експертизи і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу.

Порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками: настанням наслідків у вигляді заподіяння тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу потерпілій ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав, та повністю, підтвердив обставини вчиненого ним злочину. Суду обвинувачений ОСОБА_4 показав, що він 01 липня 2015 року близько 17 години 30 хвилин керував автомобілем марки «ВАЗ-2109» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Київській у місті Обухів у напрямку до центру міста Обухів зі швидкістю приблизно 15-20 км/год. та коли він проїжджав пішохідний перехід біля автобусної зупинки «Піщана», перед ним різко вибігла на перехід потерпіла ОСОБА_5 і він здійснив наїзд на неї, оскільки вже не зміг зупинитись. Він вийшов з автомобіля, викликав швидку медичну допомогу та працівників міліції. ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, та визнає, що не був уважний до дороги, оскільки був стомлений, внаслідок чого і сталася дорожньо-транспортна пригода. У вчиненому він щиро кається, відшкодував потерпілій спричинену ним шкоду, просить суворо його не карати, та призначити покарання у виді обмеження волі та застосовувати відносно нього ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком, дуже шкодує, що так сталося та з його вини потерпілій завдано тілесні ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність в зв`язку з поганим самопочуттям. Покарання обвинуваченому просила призначити не пов`язане з позбавленням волі. Та зазначила в заяві, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого немає.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає і їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , які виразились в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 за ч.1 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України не виявлено.

На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості спричинених злочином наслідків, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі тому, що це покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Але, враховуючи думку потерпілої, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, офіційно працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відношення ОСОБА_4 до вчиненого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.75 КК України і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає можливим не застосувати щодо ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді 2 років обмеження волі, з випробуванням на 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 613 гривень 80 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1