АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 02.07.2015 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000936,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

13.11.2014 року за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

Засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, що є його особистою власністю, за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України зараховане відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2014 року та остаточно призначено, за сукупністю злочинів 12 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, що є його особистою власністю, з відрахуванням строку відбування з 29.07.2014 року.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду, 03.02.2014 року приблизно о 07 год. 00 хв. ОСОБА_5 , особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, та невстановлена слідством особа з метою заволодіння майном потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в особливо великих розмірах шляхом розбійного нападу на останніх із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, прибули до будинку АДРЕСА_3 , де проживали потерпілі і невстановлена слідством особа, яка зупинила автомобіль марки «Шкода» неподалік будинку де мешкали потерпілі, для попередження ОСОБА_5 і особу, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, які відійшли до будинку АДРЕСА_4 , про вихід з під`їзда потерпілих.
Цього ж дня, приблизно о 09 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, та невстановлена слідством особа, направилися на зустріч потерпілим, які прямували на зупинку громадського транспорту, при цьому на доріжці між будинками 33, 35 по бул. Чоколівському в м.Києві коли порівнялись з ними, то дістали з під курток металеві прути, які знаходились при них і, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, здійснили на останніх розбійний напад. При цьому, ОСОБА_5 наніс металевим прутом ОСОБА_8 удар по голові, а особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, нанесла металевим прутом удар ОСОБА_9 в область голови, від яких потерпілі впали на землю та намагалися чинити опір ОСОБА_5 та особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження.
Долаючи опір потерпілих діючи узгоджено між собою ОСОБА_5 , особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та невстановлена слідством особа, продовжували застосовувати насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, при цьому ОСОБА_5 наніс металевим прутом не менше п`яти ударів в область голови ОСОБА_8 , а особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, нанесла металевим прутом ОСОБА_9 удар в область голови та два удари в область спини. Подолавши таким чином опір потерпілих заволоділи майном потерпілих, а саме: курткою, вартістю 4000 грн., жилеткою, яка матеріальної цінності не становить, в якій знаходились грошові кошти в сумі 340 000 грн., 2 100 євро, 18 000 доларів США., мобільний телефон, кишеньковий ножик, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , сумкою, вартістю 180 грн., в якій було пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , пачкою сигарок та іншим майном, яке для потерпілих матеріальної цінності не становить. Після чого ОСОБА_5 , особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та невстановлена слідством особа, на автомобілі «Шкода» з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном потерпілих на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілим на суму 510680 грн.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та невстановленої слідством особи, потерпілому ОСОБА_8 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді перелому кісток склепіння й основи черепа, які утворюють єдиний комплекс відкритої черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя і знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті 04.02.2014 року о 03 год. 30 хв. в КМКЛ №7, а потерпілій ОСОБА_9 спричинені легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, застосувати до обвинуваченого п.1 ч. 1 ст. 66, ч. 4 ст. 71 КК України, остаточно призначивши покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обвинуваченому призначено суворе покарання в частині приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком. Також, не в повній мірі враховано повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, а також того, що вказані дії з боку обвинуваченого були добровільними, тобто базуються на його внутрішньому переконанні і обвинувачений бажає стати на шлях виправлення та налагодити своє життя.
Крім цього, вказує, що щире каяття обвинуваченого характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці його протиправної поведінки через визнання вини та готовність нести кримінальну відповідальність.

Тому вважає, що ці обставини повинні враховуватись, як обставини, що пом`якшують покарання та дають підстави для застосування до обвинуваченого положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України та призначення більш м`якого покарання.

Прокурором в провадженні подано заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, в яких прокурор вважаючи апеляційну скаргу захисника обвинуваченого безпідставною та необґрунтованою, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, в зв`язку з її безпідставністю.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у нападі з метою заволодіння чужим майном, у особливо великих розмірах, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судому засіданні та наведеними у вироку доказами у їх сукупності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи захисником обвинуваченого не оспорюються, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.
Таким чином дії ОСОБА_5 , виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, за ч. 4 ст. 187 КК України у нападі з метою заволодіння чужим майном, у особливо великих розмірах, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та оскільки в апеляційні скарзі не оспорюється кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, то колегія суддів вважає їх не обґрунтованими виходячи з наступного.
Обираючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який обвинувачується у вчинені злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких та особливо тяжких злочинів, обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем реєстрації, має на утриманні малолітню дитину, не працює, позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та за відсутності обставин, що обтяжують покарання призначив ОСОБА_5 покарання в межах санкцій статей за вчинені злочини, яке відповідає ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім того врахував те, що ОСОБА_5 13.11.2014 року засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 с. 187 КК України, за вчинення злочину 29.07.2014 року, тому з урахуванням того, що злочини, за якими він засуджується вчинені ним 03.02.2014 року за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначив покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому та призначення більш м`якого покарання, як про це ставиться в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, в тому числі з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, на які він вказував в апеляційній скарзі, зокрема щирого каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, а також того, що вказані дії з боку обвинуваченого були добровільними, колегія суддів не вбачає з огляду на конкретні обставини справи, зокрема вчинення злочину групою осіб з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, а також характеру злочинних дій, а саме застосування знаряддя злочину заздалегідь заготовлених та спеціально пристосованих предметів - металевих прутів за допомогою яких при розбійному нападі було нанесено, в томі числі, і тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до незворотних наслідків, а саме смерті потерпілого від спричинених тяжких тілесних ушкоджень.
Отже, враховуючи суспільну небезпеку вчинених злочинів, а також ту обставину, що злочин був вчинений за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, в тому числі з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, та наслідки, нанесення ОСОБА_5 потерпіломупо голові металевим прутом численних ударів (відкрита черепно-мозкова травма), які призвели до смерті, а також особи обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, а отже вчинив умисний корисливий злочин з метою власного збагачення, що на думку колегії суддів, не дає підстав для призначення, за сукупністю злочинів, більш м`якого покарання, оскільки злочини за які обвинувачений відбуває покарання, та за оскаржуваним вироком вчинялись в аналогічний спосіб, зокрема розбійні напади вчинялись на осіб, які займаються купівлею-продажем валюти, з метою заволодіння їх майном з застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я.
Призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи захисника обвинуваченого про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання є необґрунтованими.
Разом з тим, колегія суддів, в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вважає за необхідне уточнити резолютивну частину вироку, в частині зарахування відбутого покарання за попереднім вироком та початку строку відбування покарання, оскільки судом при зарахуванні відбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області не зараховано в строк відбування покарання фактично відбуте покарання за зазначеним вироком з 29.07.2014 року по 01.07.2015 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування вироку колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 02.07.2015 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000936 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України уточнити резолютивну частину вироку зазначивши, що строк відбування покарання ОСОБА_5 належить рахувати з 02.07.2015 року, зарахувати в строк відбування покарання відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2014 року, з 29.07.2014 року по 01.07.2015 року включно.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1590/2015 Категорія КК: ч.4 ст.187
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1