Справа № 487/5781/15-к 18.02.2016 18.02.2016 18.02.2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0003024 за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2015 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, проживає в АДРЕСА_1 ,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 у відшкодування майнової шкоди 13 500 грн., моральної шкоди 3 000 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Апелянт вважає, що судом взагалі не надано оцінки обставинам злочину та його наслідкам, та не в достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину щодо особи похилого віку (1928 року народження). Відмічає, що обвинувачений раніше тричі судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі, проте, не покаявся, на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий корисливий злочин, майже через 4 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, не вживаючи жодних заходів задля пошуку постійного місця роботи та стабільного заробітку. Вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому слід врахувати, що в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва на даний час перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_6 низки умисних корисливих злочинів.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
27.06.2015р. близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на вчинення грабежу з проникненням до житла, діючи повторно, умисно та протиправно, через вікно проник до квартири АДРЕСА_2 , де знаходилась ОСОБА_9 . Знаходячись в квартирі, ОСОБА_6 , тримаючи потерпілу ОСОБА_9 за шию, зірвав з вух золоті сережки та, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 11 000 грн., які належать потерпілій ОСОБА_9 . Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 13 500 грн.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням до житла.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу винного та дані, що характеризують його особу раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліках в наркодиспансері та психіатричній лікарні не перебуває. Як обставину, що пом`якшує покарання, суд врахував щире каяття обвинуваченого та визнання вини. Як обставину, яка обтяжуює покарання, суд врахував вчинення злочину щодо особи похилого віку. Суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого виключно в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначив покарання у виді позбавлення волі реально.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Дослідженим доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та вірно кваліфікував його дії, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням до житла.
Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно та апелянтом не оспорюються.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово судимий: 23.05.2000 р. за ч. 2 ст. 17 ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково; 10.06.2002 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 11.08.2005 р. за відбуттям строку покарання; 27.06.2006 р. за ч. 3 ст. 185 КК України КК України до 6 років позбавлення волі, звільнився 06.02.2009 р. із заміною 2 років 11 місяців 6 днів позбавлення волі на виправні роботи з відрахуванням у дохід держави 20 % із заробітку; 15.08.2011 р. за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився за відбуттям строку покарання 04.03.2015 р.
Отже, через короткій проміжок часу через 4 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, а саме в червні 2015 року ОСОБА_6 продовжив злочинну діяльність та вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, поєднаний з насильством та з проникненням у житло відносно особи похилого віку.
З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не достатньо враховані дані про особу обвинуваченого, який не працює, живе за рахунок коштів, отриманих злочинним шляхом, вчинив злочин невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі.
Наведені обставини в їх сукупності вказують на схильність обвинуваченого ОСОБА_6 до продовження злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним заволодінням чужим майном та на системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про його небажання вставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_6 , а тому висновок суду першої інстанції про призначення йому покарання в межах, наближених до мінімальної межі санкції статті, є неправильним.
Згідно із ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України вирок суду відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначення покарання з постановленням нового вироку.
Призначаючи покарання, апеляційний суд, враховує вчинення ОСОБА_6 тяжкого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу ОСОБА_6 , якій раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, не працює і не має будь-яких джерел доходів, живе за рахунок коштів, отриманих злочинним шляхом. Апеляційний суд враховує обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку. З огляду на наведене, апеляційний суд вважає необхідним, доцільним та домірним скоєному призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 420, 424, 532 КПК України, суд -
у х в а л и в :
апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 186 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок суду апеляційної інстанції відносно ОСОБА_6 набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді
___________________ __________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3