гСправа № 187/973/15-к Провадження №1-кп/0187/170/15
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року смт. Петриківка
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Пролетарське Магдалинівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23 грудня 2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст.. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на один рік;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ново-Пролетарське Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 31 серпня 2010 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.2, 75, 76 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки; 2) 24 травня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 70 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст.. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання шість місяців за вироком від 31.08.2010 року, звільненого з місць позбавлення волі 11 серпня 2014 року за ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 04 серпня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» Дніпропетровської області;
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,-
за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3
10 вересня 2014 року близько 20 години 00 хвилин, в с. Ново-Пролетарське Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні будинку, що належить ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою, намагалися повторно, таємно викрасти належну ОСОБА_6 чавунну плиту печі твердого опалення, вартістю 230 грн., але не змогли довести свій злочинний намір до кінця, так як були застигнуті на місці вчинення злочину.
Будучи допитаними в якості обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свою вину в скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, фактичні обставини скоєного ними кримінального правопорушення не оспорювали та пояснили, що дійсно при обставинах вказаних в обвинувальному акті вони 10 вересня 2014 року у вечірній час, з метою переночувати, через вікно залізли до приміщення будинку АДРЕСА_3 , де побачили чавунну плиту печі твердого опалення, яку вирішили викрасти, оскільки вона їм була необхідна щоб повернути іншій особі, яка звинувачувала їх що вони викрали в неї подібну металеву плиту. В зв`язку з чим, вони разом демонтували плиту з печі твердого опалення, однак не змогли її викрасти, так як на місці скоєння крадіжки були застигнуті потерпілим та його сином, які викликали працівників міліції. На час приїзду працівників міліції вони перебували в шафі та не хотіли звідти вилазити. Свою провину визнають повністю, в скоєному вони щиро каються.
Винність обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення також повністю підтверджується наступними доказами, а саме:
Показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що 10 вересня 2014 року в вечері, йому зателефонував його син та повідомив, що в належному йому будинку АДРЕСА_3 хтось є і двері зачинені. В зв`язку з чим, він приїхав до вказаного будинку, відчинивши вхідні двері зайшов разом з сином до приміщення будинку, де він виявив, що з печі твердого опалення знята чавунна плита, яка стояла поряд з піччю, а в шафі сховались обвинувачені ОСОБА_8 , які не хотіли самостійно на їх прохання вилазити звідти. В зв`язку з чим, він зателефонував працівникам міліції, які приїхали і обвинувачені їм розповіли для чого вони залізли в будинок, а саме щоб переночувати та в подальшому побачивши чавунну плиту вирішили її викрасти, однак він вважає, що обвинувачені раніше знали, що в його будинку була зазначена чавунна плита. На даний час претензій матеріального та морального характеру він до обвинувачених не має.
Долученими прокурором доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.09.2014 року, згідно яким ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 10.09.2014 року проникли до його будинку АДРЕСА_3 , звідки намагалися вчинити крадіжку належного йому майна;
- протоколом огляду місця події від 10.09.2014 року з фото таблицями до нього, згідно якого проведено огляд території будинку АДРЕСА_3 та в ході якого було оглянуто чавунну плиту, зняту з печі твердого опалення;
- Речовим доказом по справі: чавунна плита;
- висновком експерта від 25.09.2014 року, відповідно до якого вартість нанесеного збитку в результаті крадіжки чавунного листа плити пічного опалення складає 230 грн.;
- протоколами проведення слідчого експерименту від 27.09.2015 року з фото таблицями до нього, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пояснили та показали коли та при яких обставинах ними вчинено злочин.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в не закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Посилання потерпілого на те, що обвинувачені знали про знаходження в його будинку чавунної плити та вони проникли до його будинку саме з метою її викрадення, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи дані його особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що він за місцем мешкання характеризується посередньо, має постійне місце проживання, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, при цьому вчинив злочин, який в силу ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, проте розкаявся у вчиненому, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання вчинення злочину судом не встановлено.
З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора щодо можливості застосування ст. 75 КК України, наявність обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_4 можливе без відбування покарання при звільненні його від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального кодексу України та покладанням на них обов`язків передбачених статті 76 Кримінального кодексу України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує дані його особистості, а саме, що він за місцем мешкання характеризується посередньо, має постійне місце проживання, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, при цьому вчинив злочин, який в силу ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості повторно в період відбування іспитового строку за попереднім вироком, проте розкаявся у вчиненому, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання вчинення злочину судом не встановлено.
З огляду на викладене, з урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції статті закону, встановленої Особливою частиною КК України за вчинений злочин у виді позбавлення волі реально.
Крім того, зважаючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2013 року, суд вважає за необхідне призначити покарання згідно вимог ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
Долю речових доказів вирішити на підставі статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 368-370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_4 встановити 2 (два) роки.
Згідно статті 76 частини 1 пунктів 2, 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 скасувати, звільнивши його з - під варти в залі суду негайно та застосувати до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Про покладені обов`язки повідомити ОСОБА_4 письмово під розпис та роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків та до призначеного покарання частково приєднати не відбутий термін покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2013 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 12 березня 2015 року, залишивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ по справі: чавунна плита вважати повернутою потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1