Справа № 135/1470/15-к
Провадження № 1-кп/135/98/15
ВИРОК
іменем України

16.12.2015 року Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000141, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Северинівка Тростянецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ст.128 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
22.07.2015 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля домогосподарства № 115, що по вул. Леніна в м. Ладижин Вінницької області, допомагав водію вантажного автомобіля «ГАЗ 53» здійснити заїзд до подвір`я вищевказаного домогосподарства для вивантаження дров. Для виконання маневру заїзду вантажного автомобіля до подвір`я домогосподарства АДРЕСА_2 , водій вказаного автомобіля ОСОБА_7 відтягнув в сторону мопед синього кольору, що стояв на узбіччі проїзної частини вулиці Леніна навпроти домогосподарства АДРЕСА_3 , з метою уникнення його пошкодження. В цей час з подвір`я домогосподарства АДРЕСА_3 вибіг ОСОБА_5 , у якого виникла словесна суперечка із ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_5 умисно, протиправно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс кулаком близько трьох ударів по обличчю ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді множинних синців в ділянках обличчя, забійної рани верхньої губи рота, що згідно висновку експерта № 210 від 11.08.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

При цьому, виходячи із подвір`я домогосподарства, ОСОБА_5 не вжив належних заходів для усунення можливості його собаці породи німецька вівчарка покинути двір домогосподарства, з якого він вийшов. Цим самим ОСОБА_5 допустив порушення пункту 2, підпункту «в» пункту 3, підпункту «а» пункту 7 «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української PCP» від 17.06.1980 року.

Усвідомлюючи суспільну небезпечність своєї бездіяльності, що полягала в невжиттю заходів по обов`язковому забезпеченні безпеки людей, ОСОБА_5 допустив, що його собака вибіг з двору домогосподарства АДРЕСА_3 без намордника та повідка. В результаті вказаної бездіяльності ОСОБА_5 його собака, вибігши на вулицю без намордника та повідка, кинувся на ОСОБА_4 та почав кусати зубами за ліву ногу.

При цьому власник собаки, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своєї бездіяльності, не вжив заходів щодо припинення спричинення укусів собакою ОСОБА_4 , чим останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних забійно-рваних ран лівих ділянок паху, стегна, гомілки, стопи зі значним пошкодженням м`язової тканини, ахілового сухожилка, що згідно висновку експерта № 210 від 11.08.2015 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я, більш як 21 день.

Вказані діяння ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, та за ст. 128 КК України - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом встановлено, що 16.12.2015 року потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 уклали угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_4 з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_5 з іншої сторони, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України. Обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень та щиро покаявся.
Потерпілий ОСОБА_4 з цивільним позовом звертатися не буде, оскільки за домовленістю з обвинуваченим матеріальна та моральна шкода в сумі 4500 грн., яка була йому завдана внаслідок вчинення злочинів, йому буде відшкодована обвинуваченим в повному обсязі не пізніше 1 місяця з дня набрання вироком законної сили. З обвинуваченим ОСОБА_5 він примирився. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме: за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України громадські роботи строком 100 годин; за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України громадські роботи строком 150 годин; на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт строком 150 годин. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які відомі потерпілому, обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування погодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В судовому засіданні суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 394, ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 394, п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Узгоджена в угоді міра покарання за кожен із злочинів знаходиться у межах санкції відповідно ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, підстав для відмови в затвердженні угоди немає. Суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання із одночасним стягненням узгодженого відшкодування на користь потерпілого.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 16.12.2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 16.12.2015 року покарання:
-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком 100 годин;

-за ст. 128 КК України у виді громадських робіт строком 150 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді громадських робіт строком 150 годин.

На виконання укладеної угоди про примирення стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4500 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. Зобов`язати обвинуваченого виплатити дані кошти не пізніше одного місяця з дня набрання вироком законної сили.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: