18.08.2015 Справа № 756/1992/15-к

№ 1-кп/756/249/15
№ 756/1992/15-к

В И Р О К
Іменем України
18 серпня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи Васильківського району Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25 грудня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (штраф не сплачено),
що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
21 жовтня 2014 року приблизно о 17-ій годині 20 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні торгівельно-розважального центу «Метрополіс», що по вул. Малиновського, 12-А м. Києва, зайшов до магазину взуття «Карі», де з метою викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний ТОВ «Карі Україна» товар, а саме: кросівки фірми «Т.Таккарді», вартістю 399, 20 грн. Після цього ОСОБА_5 , бажаючи довести свій умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця, одягнув на себе зазначені кросівки та, не знімаючи з них бирок, пройшов лінію кас і намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак свій умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником магазину при виході з приміщення.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав, розкаявся, підтвердивши обставини вчиненого. Зокрема, показав, що 21 жовтня 2014 року приблизно о 17-ій годині 20 хвилин він знаходився в приміщенні торгівельно-розважального центу «Метрополіс», що по вул. Малиновського, 12-А м. Києва. У цей час він зайшов до магазину взуття «Карі», де з метою викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав кросівки фірми «Т.Таккарді». Після цього, бажаючи довести свій умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця, він одягнув на себе зазначені кросівки, пройшов лінію кас та намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак був затриманий працівником магазину при виході з приміщення. Вартість викраденого не оспорює й у вчиненому кається.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується формально позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що його перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.ст. 69, 75 КК України.
Ураховуючи, що ОСОБА_5 вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року, остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити з застосуванням ст. 71 КК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 71 КК України з урахуванням положень ст. 72 КК України, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі сплатою штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року, який виконувати самостійно.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області залишити без зміни.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, а саме з 23 червня 2015 року.
Речові докази по справі, а саме: кросівки фірми «Т.Таккарді - повернути власнику.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя