ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ознайомившись з касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком місцевого суду засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не судимого, уродженця села Путрівка Васильківського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1,

- за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди, та на користь ОСОБА_3 811 грн щомісячно на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи з 17.12.2014 і до досягнення останнім повноліття.

Згідно вироку, ОСОБА_1 25.09.2014 о 17:00, керуючи автомобілем «ЗАЗ Таврія» на вул. Декабристів в м. Василькові Київської області, здійснив розворот, порушивши п/п «б» п. 2.3, пп. 1.5, 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, та зіткнувся з попутним мотоциклом «Suzuki» під керуванням ОСОБА_5, що спричинило смерть останнього.

Апеляційний суд Київської області 17.09.2015 скасував цей вирок в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 щодо стягнення збитків за проведення відновлювального ремонту мотоцикла та проведення автотоварознавчого дослідження, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, а в решті вирок залишив без змін.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

При розгляді справи у суді першої інстанції учасники судового провадження не заперечували фактичні обставини справи, у зв'язку із чим кримінальне провадження розглядалося у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів. Розгляд справи за вказаною процедурою відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України позбавив їх права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а перегляду в касаційному порядку вони не підлягають відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України.

До того ж, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на що посилається засуджений у касаційній скарзі, самі по собі можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду, згідно до вимог ст. ст. 409, 410 КПК України, апеляційним судом.

Отже, в касаційній скарзі засудженого відсутні посилання на підстави для зміни чи скасування судових рішень судом касаційної інстанції, передбачені ч. 1 ст. 438 КПК України.

Призначаючи покарання суд дотримався загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, оскільки врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття та дані про особу засудженого, який є не судимим, характеризується позитивно, частково відшкодував завдану шкоду. Врахував суд й вік засудженого та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Отже, призначене ОСОБА_1 покарання є справедливим.

Цивільний позов вирішений судом у відповідності до вимог ст.ст. 127-129 КПК України.

Апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, вмотивувавши свої висновки, обґрунтовано залишив без зміни вирок суду першої інстанції в цій частині.

У касаційній скарзі відсутні переконливі доводи, які б були достатніми для спростування вищезазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.

Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8