АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2062/15 Справа № 209/3432/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0001201 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України,-

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянин України, одружений, офіційно не працюючий, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,-

засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст..ст.75,76 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки. Судом також вирішено питання щодо речових доказів та розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 31.05.2015 року приблизно о 21:00 годині ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , маючи намір га таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зі спальної кімнати, розташованої у зазначеній квартирі, навмисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, яке належало ОСОБА_9 , а саме: ноутбук марки LENOVO G505s, спричинивши тим самим потерпілому майнову шкоду, яка згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №345 від 21.06.2015 року становить 6900 гривень. Заволодівши викраденим, ОСОБА_8 з місця злочину зник, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В апеляції:
- перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 просить вирок в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягав застосуванню. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заперечень на дану апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , який також підтримав апеляцію прокурора, перевіривши матеріали провадження в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за який він засуджений, кваліфікація його дій за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення,який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря- нарколога, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та визнання своєї вини. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може на таких підставах.

Згідно ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п.6-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення про призначення покарання із застосуванням статті 69-1 КК у вироку має бути вмотивовано, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Так, при призначенні покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання ст.69-1 КК України відсилає до ст.66 цього Кодексу, в якій сказано, (ч.1 п.1 та 2) що «При призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення завданої шкоди.

Тобто, у цьому випадку повинен бути в наявності комплекс обставин, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст.66 КК України.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся, з`явився із зізнанням, а саме заявою про вчинення вищезазначеного злочину, матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 відшкодував у повному обсязі згідно заяви останнього, з якої вбачається, що з цих підстав він відмовляється від цивільного позову та не висуває жодних претензій до обвинуваченого, тим більш, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, до ОСОБА_8 повинні бути застосовані вимоги ст.69-1 КК України, а апеляція заступника прокурора Дніпропетровської області в даному випадку підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду щодо ОСОБА_8 належить змінити в частині призначення покарання, а саме його пом`якшення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.404, ст.405, ст.407, ст.408, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України змінити в частині призначення покарання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4