Справа № 304/1020/15-к
Провадження № 1-кп/304/102/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2015 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, продавця АВС «Золотий Тур», заміжньої (має на утриманні двох неповнолітніх дітей), українки, громадянки України, раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -
18 листопада 2014 року о 09.30 год. обвинувачена ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «RENAULT LAGUNA», н/з НОМЕР_1 , по автодорозі Перечин Свалява Липча навпроти будинку № 90 по вул. Карпатській в селі Сімер Перечинського району в напрямку м. Перечин, в порушення п. п. 10.1., 12.1, 12.3., 13.4 Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки при виникненні перешкоди, що рухалася попутно в межах смуги руху її транспортного засобу, виїхала на смугу зустрічного руху на такій відстані до автомобіля марки «MERSEDES BENZ 208D», д/н НОМЕР_2 , що рухався під керуванням потерпілого ОСОБА_5 у зустрічному напрямку, на якій останній вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, в результаті чого допустила з ним зіткнення, що призвело до отримання потерпілим тілесних ушкоджень у вигляді «Закритої черепно-мозкової травми, посттравматичного церебрального арахноїдиту з частою цефалгією, синдромом внутрішньочерепної гіпертензії, помірними статико-координаторними порушеннями, антено-вегетативними порушеннями, легкими когнітивними розладами», які згідно висновку експерта кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 286 ч. 1 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що 18 листопада 2014 року біля 09.10 год. разом з чоловіком ОСОБА_8 їхала автомобілем в м. Ужгород. Коли вони проїжджали с. Сімер Перечинського району, по її смузі руху в зустрічному напрямку рухалася жінка з двома дітьми, а позаду них велосипедист, який почав їх об`їжджати. Пригальмувавши, вона в повній мірі не врахувала дорожню обстановку, так як дорожнє покриття було слизьким, і в момент гальмування її автомобіль винесло на зустрічну смугу руху, в результаті чого вона допустила зіткнення з автомобілем «MERSEDES BENZ», який в цей час рухався в зустрічному напрямку. Удар відбувся лобовою частиною її автомобіля в ліву сторону автомобіля «MERSEDES BENZ», яким керував потерпілий ОСОБА_5 , після чого її автомобіль розвернуло в зустрічному напрямку, а автомобіль під керуванням потерпілого занесло в кювет. Внаслідок даної ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, оскільки його затиснуло між кермом і сидінням, а їх транспортні засоби механічні пошкодження. Тоді її чоловік відразу по мобільному телефону викликав карету швидкої допомоги та працівників міліції. Під час розгляду справи заявила суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням винної з потерпілим. У вчиненому злочині щиро кається, примирилася з потерпілим та повністю відшкодувала заявлену ним шкоду.
Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченої, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.
З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_7 в інкримінованому їй злочині і кваліфікує її дії за ст.286 ч. 1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про заявлене обвинуваченою ОСОБА_7 клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, суд, заслухавши потерпілого, який також просив звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, а також позицію прокурора, який не заперечив проти задоволення даного клопотання, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ст. 286 ч. 1 КК України, який згідно ст. 12 цього Кодексу відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Також встановлено, що обвинувачена вказаний злочин вчинила вперше, щиро покаялася, примирилася з потерпілим, який не має до неї претензій ні морального, ні матеріального характеру.
Згідно ст. 284 ч. 2 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 цього Кодексу особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинувачену ОСОБА_7 на підставі ст. 46 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілим, закривши провадження у справі.
Вирішуючи клопотання потерпілого ОСОБА_5 про відмову від цивільного позову у зв`язку з примиренням з обвинуваченою, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 205 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Оскільки потерпілий відмовився від цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_7 , суд вважає, що його відмова від позову не суперечить вимогам закону та інтересам сторін, тому може бути прийнята судом.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_7 під час досудового розслідування не обирався.
Питання про речові докази та заходи забезпечення кримінального провадження вирішуватимуться в порядку ст. ст. 100, 174 КПК України.
Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.
Отже, враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 128, 284, 369, 372, 285, 286, 288 КПК України, ст. 205 ч. 1 п. 3 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч. 1 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу звільнити у зв`язку з примиренням винної з потерпілим, а кримінальне провадження, в тому числі й в частині цивільного позову закрити.
Захід забезпечення кримінального провадження, застосований ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 17 червня 2015 року у виді арешту майна скасувати.
Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», н/з НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні власника ОСОБА_8 такому повернути.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1