Дата документу Справа № 10-85/11
Справа № 10-85/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-85/11 Головуючий в 1-ій інстанції: Категорія: ст. 194 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач: Жовніренко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: судді Кузьмичова В.Ю.

суддів: Жовніренко В.П., Шаповал О.С.

за участю прокурора: Пересади О.С.,

адвоката ОСОБА_2

розглянула в апеляційному порядку, у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляцією адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2011 року, якою щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який навчається на 5-му курсі Полтавського Національного педагогічного університету ім. В.Г. Короленко, неодруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: м. Полтава, вул. Монастирська, б. 7, кім. 232, раніше судимого:

- 16.08.2010 року Октябрьським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

задоволено подання слідчого СВ Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 та обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Як вказано в постанові суду, органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 30.01.2009 року, приблизно з 02 год. до 03 год., за попередньою змовою з ОСОБА_5, маючи намір на умисне пошкодження майна шляхом підпалу, знаходячись біля будинку 4 по вул. Парамонова в м. Запоріжжі, шляхом розбиття невстановленим предметом склопакету приміщення Комунарського районного комітету Комуністичної партії України, закинули лампи із запалювальною сумішшю у вищезазначене приміщення. Своїми діями ОСОБА_3 і ОСОБА_5 скоїли підпал приміщення, у результаті чого було пошкоджено майно Комуністичної партії України на загальну суму 11 101, 96 грн.

22.01.2011 року о 18.10 год. ОСОБА_3 затриманий у порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

25.01.2011 року ОСОБА_3 предявлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Постановою суду від 25.01.2011 року строк затримання обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено до 10 діб.

Суд задовольнив подання слідчого, вказавши, що ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років і, який представляє підвищену суспільну небезпеку, раніше був засуджений вироком Октябрьського районного суду м. Полтави від 16.08.2010 року за замах на скоєння аналогічного злочину, крім того, не працює, постійних і законних джерел доходів не має, в м. Запоріжжі не зареєстрований і не мешкає, що свідчить про те, що, знаходячись на волі, ОСОБА_3 може ухилитися від слідства і суду, перешкодити встановленню істини по кримінальній справі і продовжити злочинну діяльність. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, про яку йшла мова в письмовому зобов'язанні народного депутата України ОСОБА_6, викладеному в телеграмі, що надійшла на адресу суду 25.01.2011 року.

В апеляції адвокат ОСОБА_2 просить постанову суду щодо ОСОБА_3 скасувати, у зв'язку з допущеним судом грубим порушенням норм кримінального і кримінально-процесуального права, а також його права на свій захист.

В обґрунтування апеляції вказала на наступне:

- не дивлячись на те, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2011 року строк затримання ОСОБА_3 продовжений до 10 діб для збору відомостей, що характеризують його особу та іншого, 10 діб його затримання закінчувалися 01.02.2011 року, вже 27.01.2011 року суд прийняв рішення про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу, позбавивши можливості захист зібрати необхідні відомості, що характеризують особу, а також інші дані, що мають значення для вирішення питання про необхідність обрання запобіжного заходу;

- в обґрунтування обрання щодо ОСОБА_3 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, пославшись на тяжкість скоєного ним злочину, всупереч положенням ч. 2 ст. 2 КК України, наперед, до дослідження доказів по справі, висловився про його винність у скоєнні злочину;

- суд в постанові послався на наявність у ОСОБА_3 судимості на підставі вироку Октябрьського суду м. Полтави від 16.08.20010 р., проте при цьому не врахував, що злочин, по якому йому пред'явлено обвинувачення 25.01.2011 року, мав місце 30.01.2009 року, тобто два роки тому, до притягнення його до кримінальної відповідальності Октябрьським судом м. Полтави, тому, якщо судом буде доведена винність ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 194 КК України, слід вважати, що він скоїв його, будучи ще не судимим;

- ОСОБА_3 не може ніде працювати і мати постійний дохід, як вважає суд, оскільки він є студентом 5 курсу історичного факультету денної форми навчання Полтавського національного педагогічного університету їм. ОСОБА_7, і ці відомості були відомі суду, проте він їх не взяв до уваги;

- не дивлячись на те, що у розпорядженні суду були письмові свідоцтва того, що ОСОБА_3 народився і виріс в Полтавській області, вчиться і постійно проживає в м. Полтаві і не збирається ухилятися від суду і слідства, суд безпідставно зробив висновки про те, що він може ухилитися від суду і слідства, перешкодити встановленню істини;

- суд, порушуючи вимоги ст. 16-1 КПК України, відмовив захисту в продовженні затримання ОСОБА_3 до 10-ти днів, як це було передбачено постановою цього ж суду від 25.01.2011 року для надання можливості оформити особисту поруку щодо затриманого відповідно до ст. ст. 152, 154 КПК України або внесенні застави;

- судом не взято до уваги, що ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєному, давав слідству покази, брав участь в інших слідчих діях, виховувався без батька, який помер, має матір-інваліда II-ї групи.

Крім того вказала, що є письмове зобов'язання народного депутата України ОСОБА_6 про бажання взяти ОСОБА_3 під особисту поруку.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, адвоката ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляції, просила постанову суду скасувати та застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистої поруки, думку прокурора, який заперечував проти апеляції, колегія суддів, розглянувши матеріали справи і перевіривши доводи апеляції, вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у статті 148 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Обираючи ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд врахував ці вимоги кримінально-процесуального закону, мотивував в постанові свої висновки, які на думку колегії суддів є обґрунтованими.

Суд при обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано врахував, що він обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років і, який представляє підвищену суспільну небезпеку, що він в м. Запоріжжі не зареєстрований і не мешкає, і що, знаходячись на волі він може ухилитися від слідства і суду, перешкодити встановленню істини по кримінальній справі і продовжити злочинну діяльність.

Суд також обгрунтовано при вирішенні питання про застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взяв до уваги, як обставину, що його характеризуэ, що він 16.08.2010 року був засуджений Октябрьським районним судом м. Полтави за замах на вчинення аналогічного злочину, який він вчинив згідно з вироком 22.12.2009 року.

Доводи апеляції адвоката ОСОБА_2, що суд в постанові послався на тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину та всупереч положенням ч. 2 ст. 2 КК України, наперед, до дослідження доказів по справі, висловився про його винність у вчиненні злочину є необґрунтованими, оскільки в постанові суду зазначено, що ОСОБА_3 органом досудового слідства обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Також не обґрунтовані доводи адвоката, що суд при вирішенні питання про застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставно не взяв до уваги письмове зобов'язання народного депутата України ОСОБА_6 про бажання взяти ОСОБА_3 під особисту поруку.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.152 КПК України при застосуванні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, число поручителів не може бути менше двох.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.152 КПК України поручителі повинні бути повідомлені про суть справи, по якій обирається запобіжний захід, їм розяснюються їх обовязки та наслідки, якщо обвинувачений ухилиться від слідства і суду, а також право відмовитися від поруки.

Вказані вимоги кримінально-процесуального закону свідчать про те, що при вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, поручителі повинні особисто подати слідчому чи суду заяву про бажання взяти на себе обовязки поручителя і саме слідчий чи суд повідомляє їх про суть справи, по якій обирається запобіжний захід, розяснює їх обовязки, наслідки, якщо обвинувачений ухилиться від слідства і суду, а також право відмовитися від поруки.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_6, який бажав взяти ОСОБА_3 під особисту поруку, в суді першої інстанції присутній не був, зобовязань суду не давав.

До апеляційного суду Запорізької області заяви про бажання взяти на себе обовязки поручителя щодо ОСОБА_3 від ОСОБА_6 чи інших осіб не надходило, не було його і іншої особи в судовому засіданні апеляційного суду.

Надане адвокатом ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду письмове зобовязання від ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, не адресовано апеляційному суду, в судовому засіданні апеляційного суду він присутній не був.

Крім того, у вказаному письмовому зобовязанні вказано імя ОСОБА_8, а відповідно до наданої фотокопії паспорта громадянина України зазначено імя ОСОБА_9.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування постанови суду та обрання іншого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3, у тому числі у вигляді особистої поруки, немає .

Керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2011 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 задоволено подання слідчого СВ Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_10ОСОБА_11ОСОБА_12