УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Хмельницький 11 листопада 2015 року
В скарзі зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з чисельними порушеннями Кримінально-процесуального кодексу України, досудове розслідування проведено без всебічного та повного дослідлження всіх обставин справи, висновки слідчого викладені в постанові про закриття кримінального провадження не відповідають дійсності і є передчасними.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вимог скарги, мотивувавши тим, що постанова є законною та досудове розслідування проведено в повному обсязі.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З метою підтвердження чи спростування заяви про незаконні методи слідства в справі не допитано лікарів, які проводили психіатричне та наркологічне обстеження ОСОБА_4 13.11.2014 р., висновки про їх результати містяться в т.1 на арк..193 та зворот арк.. 193 (лікарі Сухоцький, Проскурняк, Гринькевич).
Слідчий не перевіряв заяви ОСОБА_4 стосовно здійснення на нього психічного тиску у вигляді погрози знищення будинку і вбивства батьків. Зокрема, вказане питання не з`ясовано в ході допиту працівників міліції, на яких вказав при впізнанні заявник, а також з цього приводу не допитано самого заявника, чи повідомляв він будь-кому зазначену інформацію (співкамерникам, рідним чи іншим особам, яких не встановлено і не допитано).
При наявності суперечливих даних про обставини події кримінального правопорушення, слідчий не вжив заходів до їх усунення.
Зокрема, в протоколі допиту ОСОБА_4 том 1 арк.229-234 той зазначив, що після несення чергування у військовій частині 10.11.2014 р. після 17 години пішов до райвідділу міліції, де його побили та здійснили затримання. Натомість з інших матеріалів провадження (книги обліку доставлених арк..176 том 2 ) видно, що ОСОБА_4 лише 11.11.2014 р. близько 11 години вперше прибув до міліції, після чого його побили, оформили протокол затримання, а далі проводили слідчі дії.
При проведенні працівниками міліції 11.11.2014 р. обшуку по АДРЕСА_1 зазначається, що даний будинок є помешканням ОСОБА_4 . Разом з тим, в інших процесуальних документах, зокрема в ухвалі слідчого судді при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 13.11.2014 р. вказується, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також у протоколі допиту батька скаржника свідка ОСОБА_9 він стверджує, що син проживав по вул.Свободи, звідки він забрав особисті речі сина.
В матеріалах кримінального провадження зібрано ряд доказів на підтвердження заяви ОСОБА_4 .
Під час його допиту він докладно повідомив про обставини застосування незаконних методів слідства, в ході впізнання вказав на конкретних причетних працівників міліції, під час слідчого експерименту показав місце та інші обставини здійснення фізичного і психічного тиску, а також в ході одночасного допиту з працівниками міліції підтвердив викладені в заяві обставини та повідомив їх подробиці. (арк..89-95, 97-99, 220-222 том 2).
Однак, у постанові про закриття кримінального провадження слідчий на них не послався та не навів мотивів, чому не взяв їх до уваги, а надав перевагу іншим доказам показам заінтересованих працівників міліції (арк..6 оскаржуваної постанови).
При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_4 впізнав кабінет, де його били та одягали протигаз, вказавши, що у ньому змінилась обстановка, а саме нема шафи, замість якої стоїть диван. Однак доводи про зміну обстановки, які би підтверджували правдивість показів ОСОБА_4 , слідчий не перевірив. З цього приводу не допитано жодного співробітника райвідділу міліції.
Не допитано начальника СКР Зарічанського ВМ ОСОБА_10 , який під час огляду помешкання ОСОБА_4 примушував його зізнатись у правопорушеннях, та не встановлено, чому саме він звернув увагу учасників слідчої дії на барсетку, що лежала на видному місці - на підвіконні, яку до цього ніхто не бачив.
Отже, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч. 2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова є не вмотивованою, винесена передчасно та прийнята без дотримання вимог ст.ст. 9, 91-93, 110, 284 КПК України і має бути скасована, а кримінальне провадження має бути проведено та завершено з метою встановлення всіх обставин, з прийняттям подальшого рішення в порядку КПК України.
В решті вимог скарги слід відмовити, оскільки вони не підлягають розгляду в суді в порядку ст. 303 КПК України.
Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, -
Відповідно до вимог ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя