Справа № 351/488/15-к
Провадження № 1-кп/351/40/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представників потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сянитн кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяники України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженої, інваліда ІІ групи, раніше не судимої

за ст. 286 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Що обвинувачена ОСОБА_4 порушила правила безпеки дорожнього руху керуючи автомобілем, що стало наслідком спричинення смерті потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , спричинення тяжких тілесних потерпілому ОСОБА_9 за наступних обставин:

01.11.2014 р. приблизно 20 год, 45 хв. обвинувачена ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Сitroen Berlingo» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою дороги сполученням «Снятин-Косів» в напрямку м. Косів в салоні якого на передньому сидінні пасажира перебувала потерпіла ОСОБА_14 , наздогнавши невстановлений вантажний мікроавтобус, що рухався в попутному напрямку, порушила п.п. 1.2., 2.3.б., 10.1., 12.1., 14.2.в. ПДР, проявивши неуважність перед початком обгону не переконавшись, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів приступила до маневру обгону, під час якого вчинила зіткнення із автомобілем марки ВАЗ-2102 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , що рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку із пасажирами в салоні автомобіля потерпілими ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 від отриманих тілесних ушкоджень померли в реанімаційному відділенні Снятинської ЦРЛ, а потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину свою в скоєному визнала повністю пояснивши суду, що 01.11.2014 р. ввечері їй подзвонила по мобільному телефону її подружка потерпіла ОСОБА_14 і попросила приїхати за нею автомобілем в м. Снятин і забрати її від тітки та привезти додому у с. Хутір Будилів Снятинського р-ну, на що вона погодилась. Забравши потерпілу від її тітки і їдучи автомобілем дорогою додому побачила перед собою вантажний мікроавтобус. що рухався в попутному напрямку, рухаючись із швидкістю приблизно 80 км/год приступила до обгону мікроавтобуса збільшивши швидкість приблизно до 90 км/год і в цей момент побачила перед собою світло фар автомобіля, що рухався по зустрічній смузі руху і щоб уникнути зіткнення прийняла ліворуч, так як праворуч знаходився мікроавтобус і на краю зустрічної смуги руху відбулося зіткнення, після чого втратила свідомість, яка повернулась до неї в лікарні. В наслідок ДТП вона стала інвалідом другої групи і в даний час не може самостійно ходити, оскільки в неї закритий перелом обох стегнових кісток зі зміщенням відламків, закритий перелом внутрішньої кісточки лівого суглобу, струс головного мозку, правобічний пневмоторакс. Цивільні позови потерпілих в частині стягнення матеріальної шкоди визнає в межах долучених до справи підтверджуючих документів, в частині моральної шкоди частково, оскільки вважає, що суми які просять стягнути потерпілі завищені.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою її вина в скоєному доводиться показаннями потерпілих, письмовими документами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що ввечері 01.11.2014 р. знаходився в будинку потерпілого ОСОБА_15 у с. Хутір Будилів Снятинського р-ну, коли йому по мобільному телефону подзвонив потерпілий ОСОБА_6 запропонувавши йому поїхати разом із ним автомобілем марки ВАЗ 2102 до АЗС в м. Снятин, оскільки йому необхідно заправити пальним автомобіль, на що він погодився і коли приїхав ОСОБА_6 він сів на переднє пасажирське сидіння, а потерпілий ОСОБА_15 сів на заднє сидіння, і рухаючись дорогою в сторону м. Снятин з включеним ближнім світлом фар побачив, що по зустрічній смузі руху рухається білий мікроавтобус і його наздоганяє легковий автомобіль, та побачив, що водій легкового автомобіля, який наблизився впритул до мікроавтобуса включив лівий показник повороту щоб зробити маневр обгону і одразу приступив до його виконання, виїхавши на їхню смугу руху. Так як відстань між автомобілями була дуже незначною потерпілий ОСОБА_6 почав гальмувати і звертати праворуч і в цей час відбулося зіткнення. Під час ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді травм органів черевної порожнини з розривом селезінки, масивним крововиливом в черевну порожнину та заочеревний простір зліва, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Просить стягнути із обвинуваченої 29884 грн. 46 коп. матеріальної шкоди затрат на лікування, 300000,00 грн. моральної шкоди спричиненої йому болями та переживанням від отриманих тілесних ушкоджень та 100000,00 грн. із АТ «Страхова група «ТАС», оскільки транспортний засіб автомобіль «Сitroen Berlingo» д.н. НОМЕР_1 застрахований батьком обвинуваченої ОСОБА_16 , йому обвинуваченою частково відшкодована шкода в сумі 10000,00 грн., яку просить врахувати при вирішенні цивільного позову. В призначенні покарання обвинуваченій покладається на розсуд суду;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 01.11.2014 р. в час коли сталося ДТП, від якого загинула її дочка ОСОБА_14 знаходилася на роботі в республіці Греція, а тому про обставини ДТП їй нічого не відомо. Свій цивільний позов підтримує і просить задоволити його, стягнути із АТ «Стархова група «ТАС» 100000,000 грн. за життя дочки, 250000,00 грн. матеріальної шкоди вартості витрат на похорон, приїзду її з республіки Греція, втрачену вигоду від неможливості працювати через смерть дочки та просить стягнути із обвинуваченої 5000000,00 моральної шкоди спричиненої їй смертю дочки. В призначенні обвинуваченій покарання покладається на розсуд суду, їй обвинуваченою частково відшкодована шкода в сумі 10000,00 грн., яку просить врахувати при вирішенні цивільного позову;

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , про те що про обставини ДТП йому не відомі, оскільки очевидцем її не був. Цивільний позов підтримує і просить задоволити його, просить стягнути із обвинуваченої 35384,00 грн. матеріальної шкоди на спорудження надгробного пам`ятника та 485384,00 грн. моральної шкоди спричиненої йому втратою сина та стягнути із АТ «Страхова група «ТАС» 100000,00 грн. за шкоду заподіяну життю, 14616,00 грн. за спорудження надгробного пам`ятника, 14057,00 грн. матеріального збитку спричиненого йому пошкодженням автомобіля, 5357,00 грн. за надання правової допомоги, 14616,00 грн. за спричинення моральної шкоди, а всього 148846,00 грн. Просить обвинувачену покарати суворо, не бажає отримувати відшкодування шкоди від обвинуваченої, а хоче отримати її тільки за рішенням суду;

· показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що вона очевидцем ДТП не була, а тому їй нічого не відомо про обставини загибелі її сина. Цивільний позов підтримує і просить задоволити його, просить стягнути з обвинуваченої та страхових компаній АТ «Страхова група ТАС» та ПРАТ «УПСК» 27174 грн. матеріальної шкоди та 500 000 грн. моральної шкоди підтримує. Щодо покарання обвинуваченій, то просить обрати їй покарання з урахуванням скоєного та з врахуванням вимог закону, їй обвинуваченою частково відшкодована шкода в сумі 10000,00 грн., яку просить врахувати при вирішенні цивільного позову;

· протоколом огляду місця події та схемою до нього з фото-таблицями (а.с.8-28 Т.1) про обставини скоєння злочину обвинуваченою, з якого вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів відбулося на зустрічній полосі руху відносно руху автомобіля останньої.

· копією посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, документів страхового полісу про те, що обвинувачена мала посвідчення водія і керувала автомобілем згідно доручення і, що автомобіль застрахований (а.с. 28-31 Т.1).

· висновком судово-медичної експертизи (а.с.51-53 Т.1) про те, що смерть потерпілої ОСОБА_14 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми , набряку головного мозку, крововиливів під оболонку головного мозку, перелому кісток черепа. Смерть настала в термін 24-36 годин до моменту розтину. При дослідженні крові і сечі не виявлено спиртів та їх ізомерів.

· висновком судово-медичної експертизи (а.с. 58-60 Т.1) про те, що смерть потерпілого ОСОБА_6 наступила від закритої черепно-мозкової травми, крововиливу під оболонку головного мозку. При дослідженні крові не виявлено спиртів та їх ізомерів.

· висновком судово-медичної експертизи (а.с.71-73 Т.1) про те, що смерть ОСОБА_15 наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, набряку головного мозку, крововиливу під оболонку головного мозку, перелому кісток черепа. При дослідженні крові та сечі не виявлено спиртів та їх ізомерів.

· висновком судово-медичної експертизи (а.с. 180-183 Т.1) про те, що потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких, а саме закритої травми органів черевної порожнини з розривом селезінки, масивними крововиливами в черевну порожнину та в заочеревний простір зліва, які в клінічному перебігу спричинили загрозливі для життя явища.

· із виписки епікризу із медичної карти хворої обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що в останньої виявлено закритий перелом обох стегнових кісток зі зміщенням відламків, закритий перелом внутрішньої кісточки лівого суглобу, струс головного мозку, забійну рану обличчя, закриту травму ОГК з правобічним пневмотораксом (а.с.116 Т1).

При таких доказах суд вважає, що винність обвинуваченої у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч.3 КК України доведена повністю, дії правильно кваліфіковано, так як вона порушила правила безпеки дорожнього руху керуючи автомобілем, що стало наслідком спричинення смерті потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , спричинення тяжких тілесних потерпілому ОСОБА_9 .

Обираючи покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченої. До пом`якшуючих відповідальність обставин суд відносить щиросердечне розкаяння у вчиненому, позитивну характеристику із місця проживання та навчання, молодий вік, стан здоров`я, яка в даний час є інвалідом другої групи і не може самостійно ходити, часткове відшкодування шкоди потерпілим, а тому суд вважає, що їй слід призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 286 ч.3 КК України, застосувавши ст.69 КК України до основного покарання.

Щодо розгляду цивільних позовів обласної клінічної лікарні, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 суд приходить до наступних висновків:

Зокрема, цивільний позов Обласної клінічної лікарні до ОСОБА_4 слід залишити без розгляду, оскільки ст. 128 КПК України визначено, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов обласної клінічної лікарні не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, так як у позові не вірно вказано найменування суду до якого подано позов, не зазначені дані про відповідача, не надано розрахунків, які б підтверджували витрати на медикаменти, які саме витрачено та по якій ціні, які проведено обстеження та яка їх вартість.

Оскільки механізм усунення недоліків передбачений ЦПК України не може бути застосований у межах розгляду даного кримінального провадження, а тому позов слід залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу, що він має право пред`явити цей позов у порядку цивільного судочинства.

Статтею 1187 ЦК України визначено, що діяльність, пов`язана з використанням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 керувала автомобілем «Citroen Berlingo» на підставі довіреності. Експлуатація даного транспортного засобу згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була застрахована від ризиків цивільної відповідальності ОСОБА_16 , який теж мав право на керування вказаним автомобілем на підставі довіреності, що підтверджується страховим полісом NAI/0136433, виданим АТ «Страхова Група «ТАС».

Відповідно до ст.979 ЦК України у разі настання певної події (страхового випадку) страховик зобов`язався виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Згідно із ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталось за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілого.

У відповідності до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. IV 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є частиною страхового випадку.

Зі змісту ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Ст.990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визнаної договором, і страхового акта.

Відповідно до ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілій чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування, до якої долучає обов`язковий перелік документів.

Згідно із ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після подання такої заяви приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування чи про його відмову та узгоджує розмір такого відшкодування.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що потерпіла ОСОБА_7 звернулася з заявою до АТ «Страхова група ТАС» про виплату страхового відшкодування пов`язаного зі смертю її дочки, однак у матеріалах справи відсутнє рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 під час судового розгляду справи подали суду документи на підтвердження факту подання ними заяви про відшкодування завданих збитків до АТ «Страхова Група «ТАС», ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що права потерпілих на відшкодування завданих їм збитків з боку страхової компанії не порушено, правові підстави для виплати потерпілим з боку страхової компанії не настали, а заявлені цивільні права до ОСОБА_4 , АТ «Страхова Група «ТАС», ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є передчасними і тому їх слід залишити без розгляду.

За наведеними мотивами суд приходить до висновку, що визнання ОСОБА_4 цивільних позовів в частині стягнення матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, та зі страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також порушує права страхових компаній. Тому, керуючись ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд не приймає визнання обвинуваченою позову потерпілих в частині відшкодування потерпілої шкоди.

Крім того, слід зазначити, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 про солідарне стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_4 , АТ «Страхова Група «ТАС», ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах ст.541 ЦК України, оскільки правила солідарного обов`язку до даних правовідносин не застосовуються.

Таким чином, не дотримання потерпілими встановленого порядку при відшкодуванні страховиками шкоди, завданою особою, цивільно-правова відповідальність якої до страховика, унеможливлює визначити розмір матеріальної та моральної шкоди з винної у ДТП особи, яка підлягає відшкодуванню потерпілим.

Залишаючи без розгляду цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд роз`яснює потерпілим, що вони мають право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, відповідно до вимог встановлених ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування та стягнення спричиненої їм матеріальної шкоди.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КК України, а саме: автомобіль ВАЗ-2102 повернути ОСОБА_6 , автомобіль марки «Citroen Berlingo» повернути ОСОБА_16 .

Суд вважає, що із обвинуваченої слід стягнути в користь Івано-Франківського НДЕКЦ 2088,00 грн. вартості проведених експертиз, розрахунки вартості яких долучені до матеріалів справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України щодо основного покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання після вступу вироку в законну силу.

Цивільні позови Івано-Франківської клінічної лікарні про стягнення витрат на лікування, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь Івано-Франківського НДЕКЦ 2088,00 грн. вартості проведених експертиз по справі.

Речові докази: автомобіль ВАЗ-2102 повернути ОСОБА_6 , автомобіль марки «Citroen Berlingo» повернути ОСОБА_16 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення через Снятинський районний суд.

Головуючий: підпис

Голова Снятинського районного суду ОСОБА_1 .