АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

15 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 р. задоволено клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 про визнання наявності підстав для продовження домашнього арешту до фактичної передачі (екстрадиції) правоохоронним органам Республіки Білорусь щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гомель, Республіки Білорусь, громадянина Республіки Білорусь, білоруса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в Україні не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь (заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою /шахрайстві/, вчиненому в особливо великих розмірах).

Визнано наявність підстав для продовження обраної ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , екстрадиційної міри запобіжного заходу до фактичної передачі його правоохоронним органам Республіки Білорусь у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22:00 години до 6:00 години наступної доби строком дії до 18 березня 2016 року включно.

Також продовжено термін дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків: з`являтись на виклики в прокуратуру м. Києва та носити електронний засіб контролю.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 подане згідно з вимогами кримінального процесуального закону України та прийшов до висновку про задоволення даного клопотання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва по справі №757/1765/16-к від 18.01.2016 року. Постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання без покладення обов`язку носити електронний засіб контролю.

Вказує, що при винесенні слідчим суддею вказаної ухвали були порушені вимоги ст. ст. 1, 9, 177, 181, 184, 199, 584, 585 КПК України та ст. ст. 57, 58, 59, 80 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 1993 року.

Також зазначає, що слідчий суддя не розглянув та не врахував ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме відсутність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду.Крім цього звертає увагу, що при застосуванні домашнього арешту в певний період доби використання електронного засобу контролю є незаконним та безпідставним.

Заслухавши доповідь судді, захисника та особу, щодо якої продовжено застосування екстрадиційного арешту у вигляді тримання під домашнім арештом, які підтримали апеляційну скаргу та просили про її задоволення, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

ОСОБА_5 розшукується компетентними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь.

28.02.2008 року старшим слідчим слідчого відділу Гомельського РВВС за погодженням із прокурором Гомельського району Республіки Білорусь щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
15.12.2014 року старшим слідчим Гомельського РВ слідчого комітету Республіки Білорусь винесена постанова про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_5 за злочин, передбачений ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь.

08.12.2014 року ОСОБА_5 затриманий на території України як особа, що перебуває у розшуку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року у відношенні ОСОБА_5 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб до отримання запиту щодо його видачі.

Прокуратурою міста Києва 13.01.2015 року з Генеральної прокуратури України отримано запит Генеральної прокуратури Республіки Білорусь щодо видачі громадянина ОСОБА_5 , а також надано доручення для проведення екстрадиційної перевірки.

За результатами естрадиційної перевірки обставин, передбачених ст. 589 КПК України, які б перешкоджали видачі ОСОБА_5 компетентним органам Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину не встановлено.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі.

Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не закінчився.

Генеральною прокуратурою України прийнято рішення про фактичну передачу ОСОБА_5 правоохоронним органам Республіки Білорусь для притягнення його до відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року до ОСОБА_5 застосовано екстрадиційний арешт.

11.03.2015 р., 05.05.2015 р., 30.06.2015 р., 25.08.2015 р., 23.10.2015 р. ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва визнано наявність підстав для подальшого утримання ОСОБА_5 під вартою и продовжено дію екстрадиційного арешту.

Генеральною прокуратурою України 16.11.2015 р. прокурору м. Києва дано доручення № 14/2-28620-14 щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на іншу міру запобіжного заходу, яка гарантуватиме попередження втечі особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, і забезпечить в подальшому його видачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2015 р. клопотання прокуратури м. Києва задоволено частково, змінено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на домашній арешт в певний період доби, а саме з 22.00 години до 06.00 години наступної доби за адресою: АДРЕСА_2 . На ОСОБА_5 покладено обов`язки: носити електронний засіб контролю, з`являтися на виклик в прокуратуру м. Києва.

18.01.2016 року заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про визнання наявності підстав для продовження домашнього арешту до фактичної передачі (екстрадиції) правоохоронним органам Республіки Білорусь щодо ОСОБА_5 .

18.01.2016 року клопотання заступника прокурора задоволено, визнано наявність підстав для продовження обраної ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , екстрадиційної міри запобіжного заходу до фактичної передачі його правоохоронним органам Республіки Білорусь у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22:00 години до 6:00 години наступної доби строком дії до 18 березня 2016 року включно.

Задовольняючи клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 , суд вказав, що на даний час існують правові підстави, передбачені кримінальним процесуальним законом для подальшого утримання ОСОБА_5 під домашнім арештом, оскільки він може переховуватися від органів досудового слідства, з метою уникнення передачі його вказаним органам, а тому з метою попередження негативних наслідків необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Правовідносини між Україною та Республікою Білорусь щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до ст. 585 КПК Україниза наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Розглядаючи клопотання про застосування заходу забезпечення у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен перевірити наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою та у разі відсутності зазначених обставин, зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Слідчий суддя суду першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Задовольняючи клопотання заступника прокурора щодо наявності підстав для подальшого утримання під домашнім арештом та продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_5 суд виходив з того, що існують всі підстави для подальшого утримання ОСОБА_5 під арештом, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і фактичну передачу компетентним органам Республіки Білорусь є єдиною достатньою мірою, яка попередить можливі спроби ОСОБА_5 переховуватись з метою уникнення передачі його компетентним органам Республіки Білорусь.

При цьому судом вірно встановлено, що ОСОБА_5 є громадянином Республіки Білорусь і за вчинення злочину, на підставі якого запитується видача ОСОБА_5 , передбачено покарання більше одного року позбавлення свободи; строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані діяння у відповідності до ст. 49 КК України, не закінчився.

Крім того, слідчим суддею вірно зазначено, що на час оскарження ОСОБА_5 рішення Головного управління Державної міграційної служби України щодо відмови визнання його біженцем, продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім засобом, аби попередити спроби ОСОБА_5 уникнути передачі компетентним органам Республіки Білорусь.

Вказані обставини, суперечать доводам апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо порушення судом норм КПК України. Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи щодо того, що клопотання прокурора не містить достатніх підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування екстрадиційного арешту та підстав його продовження, при цьому врахував дані про особу затриманого, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності з вимогами КПК України, положеннями Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_5 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422, 585 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 р., якою задоволено клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 та визнано наявність підстав для продовження обраної ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2015 р. щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , екстрадиційної міри запобіжного заходу до фактичної передачі його правоохоронним органам Республіки Білорусь у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22:00 години до 6:00 години наступної доби строком дії до 18 березня 2016 року включно, а також продовжено термін дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків: з`являтись на виклики в прокуратуру м. Києва та носити електронний засіб контролю, залишити без змін.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:
ОСОБА_9 ОСОБА_10 к у р е н к о