Справа № 667/4011/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2015 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження № 667/4011/15-к за обвинуваченням
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Херсона,
українця, громадянина України, з середньою-спеці-
альною освітою, неодруженого, без реєстрації,
фактично проживаючого за адресою
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Нова
Маячка Цюрупинського району Херсонської області,
українця, громадянина України, з вищою освітою,
неодруженого, зареєстрованого в

АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,
встановив:
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 05.04.2015 року близько 11-00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою між собою, в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому ґрунті, пов`язаному з особистими неприязними стосунками, умисно, маючи прямий умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, нанесли кухонними ножами множинні хаотичні удари у життєво важливі органи в області тулуба, грудної клітки, живота, шиї потерпілому ОСОБА_13 , від яких останній помер.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вбивстві ОСОБА_14 визнав частково та пояснив, що проживав у квартирі по АДРЕСА_4 разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , оскільки останні не мали свого житла. У нього з ОСОБА_14 виникали часто сварки через поведінку останнього, який пиячив, вмикав голосно музику, на що скаржилися сусіди. Олійник вів себе зухвало, він навіть вимушений був спати в своїй квартирі на підлозі біля сміттєвого відра. Він намагався переговорити з ОСОБА_14 , щоб той виїхав від нього, але той відмовчувався. Олійник деякий час жив в іншому місці, а потім повернувся знов. 05.04.2015 року ОСОБА_14 прийшов до його квартири вранці. Він готував їжу на кухні та почув, що у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виникла сварка та побачив, як вони штовхалися. Він ( ОСОБА_16 ) розборонив їх. ОСОБА_14 запропонував випити мирову та послав його за спиртним. Він купив горілку та пиво, потім самогон, які вони розпили. Олійник дуже сп`янів та ліг на диван і заснув. А він взяв кухонний ніж, що лежав на столі, за яким вони сиділи, та наніс декілька ударів потерпілому в шию. Потім продовжив наносити удари ножем, але не пам`ятає скільки та куди. Вважає, що вбив ОСОБА_14 першим ударом в шию, перерізавши артерію. ОСОБА_15 також іншим ножем став наносити удари лежачому ОСОБА_14 в бік, скільки ОСОБА_15 наніс ударів також не може сказати. Після того, як ОСОБА_14 вбили, він побачив, що у ОСОБА_15 порізана рука, якою він тримав ніж. У ОСОБА_15 зісковзнула рука вниз по лезу, коли він наносив удари ножем. Він надав ОСОБА_15 первинну медичну допомогу. Вони вирішили загорнути труп в простирадло та згодом винести його, щоб сховати, але через деякий час вирішили не ховатися. Він зателефонував до міліції та повідомив, що вбив людину та сказав адресу. Заперечує наявність попередньої домовленості з ОСОБА_15 на вбивство ОСОБА_14 . Свої дії пояснює неможливістю вирішити іншим шляхом проблему з потерпілим.
Обвинувачений ОСОБА_15 також визнав свою вину частково та пояснив суду, що познайомився з ОСОБА_14 , який шукав кімнату для проживання. Він тоді жив у ОСОБА_16 в квартирі на АДРЕСА_5 . ОСОБА_14 став жити разом з ними. В березні він виїжджав до села Нова Маяка та повернувся в ОСОБА_17 до ОСОБА_16 1 квітня, а 5 квітня до них біля 8-00 год. ранку прийшов ОСОБА_14 . Вони стали вживати спиртні напої. В нього виник конфлікт з потерпілим, причини якого не пам`ятає, бо сильно сп`янів. ОСОБА_16 в конфлікті участі не приймав, в його присутності ОСОБА_16 ніколи не сварився з ОСОБА_14 , він ( ОСОБА_16 ) лише хотів, щоб потерпілий з`їхав з його кімнати, бо ОСОБА_16 був вимушений спати в кухні на підлозі, в той час як ОСОБА_14 спав на його дивані. Біля 11-00 год. ранку ОСОБА_14 приліг на диван, а ОСОБА_16 почав наносити потерпілому удари ножем в шию. Він ( ОСОБА_15 ) взяв зі столу ніж з білою ручкою та також почав бити потерпілого ножем в спину в праву частину. Вони не домовлялися вбивати ОСОБА_14 , пояснити, чому він наносив удари ножем, не може, припускає, що це було викликано неприязними стосунками з потерпілим. Скільки він наніс ударів ОСОБА_14 сказати не може, але більше 10. Також не знає кількість нанесених ударів потерпілому ОСОБА_16 . Згодом помітив, що поранив ліву руку. Звернувся до лікарні, де йому зашили рану. Труп загорнули в простирадло, а речі потерпілого викинули. Біля 23-00 годин вирішили повідомити міліцію про вбивство. Бажання до цього випадку вбити ОСОБА_14 у нього не виникало. Припускає, що від нанесених ним ударів потерпілому він міг померти.
Суд, дослідивши надані прокурором докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинувачених знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
В протоколі огляду від 27.05.2014 року зазначено, що предметом огляду є оптичний диск запису дзвінків на «02», де записано дзвінок чоловіка, що назвався ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомив про те, що за адресою: АДРЕСА_1 він вбив людину. На питання чергового, як це трапилося, він відповів, що він перерізав людині горло та це трапилося на ґрунті вживання алкоголю.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 403 від 22.04.2015 трупа ОСОБА_13 , 1993 р.н. на трупі виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаючі колото-різані рани грудної клітини та живота з пошкодженням легень (рани №№ 21-24, 29-33, 37,38), печінки (рана № 20), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя, перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті; непроникаючі колото-різані рани шиї (рани №№1-20), грудної клітини (рани №№ 25-28, 35,36), поперекової області (рани №№ 34,39) відносяться до легких тілесних пошкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я; колото-різані рани верхніх кінцівок (рани №№ 40-47) відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також виявлені крововиливи під м`яку мозкову оболонку, які виникли незадовго до настання смерті віл дії тупого предмета (предметів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Смерть наступила від множинних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та живота з пошкодженням легень, печінки, що супроводжувались гострою крововтратою. В крові та сечі потерпілого виявлений етиловий спирт в концентрації, що викликає тяжке алкогольне сп`яніння.
У висновку судово-психіатричної експертизи № 224 щодо обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що останній не є психічно хворим та на момент інкримінованого злочину та на теперішній час може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Також вказано, що при опитуванні експертом він повідомив, що потерпілий «його постійно бив. Коли він пішов за алкоголем та повернувся, ОСОБА_18 спав, а ОСОБА_19 був схвильований, його трусило. Він сказав, що так більше не може, що хоче, щоб вони його вбили. Визнав, що він першим вдарив, потім ОСОБА_19 зірвався та все тіло його поколов» .
З пояснень обвинувачених судом, встановлено, що смертельні поранення потерпілому в грудну клітину завдані саме ОСОБА_15 , бо і він сам і ОСОБА_16 показали, що пам`ятають, що ОСОБА_15 наносив удари лише в праву частину спини, в грудну клітину. Хто наніс одне із смертельних поранень в живіт з пошкодженням печінки та інші смертельні удари в грудну клітину обвинувачені не пояснили, бо погано пам`ятають обставини нанесення тілесних ушкоджень, так як знаходилися в стані сильного алкогольного сп`яніння. Нікого іншого в квартирі не було. Таким чином, судом встановлено, що всі виявлені експертом ножеві поранення були нанесені обвинуваченими спільно. З пояснень обвинуваченого ОСОБА_16 щодо характеру нанесення ним ударів ножем в шию ОСОБА_14 («провернув ніж в шиї, почав різати») вбачається, що він бажав смерті потерпілому, та вважав, що вбив ОСОБА_14 саме ударом в шию, тому той факт, що за висновком експерта рани шиї є непроникаючими та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я, не спростовує вини ОСОБА_16 у заподіянні смерті потерпілому.
Критично ставиться суд і до пояснень обвинувачених щодо відсутності в них попередньої домовленості щодо заподіяння смерті потерпілому. Так, в обох були неприязні стосунки з померлим на побутовому ґрунті. В той же ранок між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 сталася сварка та бійка, що підтверджується наявністю у потерпілого крововиливів під м`яку мозкову оболонку, що виникли незадовго до настання смерті. Акастєлова також дуже дратувала та обурювала поведінка ОСОБА_14 та, як він пояснив суду, він бажав його позбутися, та не вбачав іншого шляху. Тому узгодженість дій обвинувачених, одночасність нанесення тілесних ушкоджень двома ножами, велика кількість ударів (47), на погляд суду, свідчать саме про наявність попередньої домовленості на позбавлення життя ОСОБА_14 .
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_16 необхідно кваліфікувати за п.12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки він вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині за попередньою змовою групою осіб.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_15 необхідно кваліфікувати за п.12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки він вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині за попередньою змовою групою осіб.
Наданий прокурором в якості доказу протокол огляду місця події від 06.04.2015р., а саме кв. АДРЕСА_3 , в ході якого виявлені: труп зі слідами насильницької смерті та інші сліди злочину, а також вилучені кухонні ножі та змиви крові, липка стрічка, сліди рук, виріз ковдри, куртка та використаний бинт, судом визнано недопустимим доказом за таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.237 КПК України огляд житла здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Статтею 234 КПК України, що регулює порядок проведення обшуку, зазначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді (ч.2). Інших підстав не зазначено.
Посилання прокурора на наявність заяви власника квартири ОСОБА_11 на проведення огляду його квартири від 06.04.2015р. необґрунтоване, оскільки законом не передбачено як підстава для проведення огляду чи обшуку житла згода власника. Згідно зі ст.233 КПК України така згода можлива лише при проникненні до житла чи іншого володіння особи, тому не позбавляє прокурора, слідчого від обов`язку звернутися з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку чи огляду житла.
Не можуть бути визнані судом допустимими доказами і висновки експертиз №1243 від 15.04.2015, № 79 від 17.04.2015, № 81 від 24.04.2015, № 80 від 20.04.2015, № 66/ц від 21.05.2015, № 63-МК від 27.05.2015, № 18/403 від 22.05.2015 р., оскільки на їх дослідження були направлені докази, які відповідно протоколу, були виявлені та вилучені під час огляду житла. Таким чином, ці докази також отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому є недопустимими згідно з вимогами ч.5 ст.101 КПК України про те, що висновки експертів не можуть ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
Це стосується і речових доказів, які вилучені при огляді квартири.
Протоколи слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та диски з відеозаписом цих слідчих дій, на які посилався прокурор в підтвердженні вини обвинувачених, також не відповідають вимогам кримінально-процесуального Кодексу. Так, слідчий експеримент з ними проводився як з підозрюваними, але і ОСОБА_16 , і ОСОБА_15 були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України та перед проведенням слідчого експерименту згідно протоколу їм роз`яснювалися права та обов`язки лише потерпілого.
Пунктом 3 частини 2 ст.87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права. Посилання прокурора на роз`яснення їм прав підозрюваних при затриманні та участі захисника при слідчому експерименті, а також технічну помилку слідчого при складанні протоколів не заслуговують на увагу з огляду на таке. Згідно з вимогами, передбаченими ч. 2 ст.223 КПК України, перед проведенням слідчої дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом. Оглядом в судовому засіданні наданих дисків з відеозаписом слідчого експерименту встановлено, що права та обов`язки підозрюваним ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не роз`яснювалися під відеофіксацію.
Крім того, згідно з вимогами ч.5 ст.240 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 пояснив, що не надавав згоду на проведення в його квартирі слідчих експериментів, а посилання прокурора на наявність у справі його письмової заяви на проведення огляду в квартирі є необґрунтованою.
Таким чином, слідчі експерименти за участі підозрюваних ОСОБА_15 та ОСОБА_16 також є недопустимими доказами.
Відповідно до ч.2 ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Обговорюючи вид та міру покарання, суд враховує суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, особи винних, які раніше не притягалися до кримінальної відповідальності, характеризуються позитивно, в якості обставини, що пом`якшую покарання часткове визнання ними вини, обвинуваченому ОСОБА_15 часткове відшкодування матеріальної шкоди, обвинуваченому ОСОБА_16 добровільне повідомлення правоохоронних органів про скоєння злочину, та вважає, що їх виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню, у відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню з обвинувачених солідарно 2500 грн. з урахуванням часткового погашення збитків, у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з обвинувачених солідарно 20000 грн. При визначенні глибини душевних страждань потерпілого суд враховує ступінь родинного зв`язку потерпілого та загиблого. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України,
Засудив:
ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.
Запобіжний захід тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту його затримання - з 06.04.2015 року.
ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.
Запобіжний захід тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту його затримання - з 06.04.2015 року.
Стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 солідарно на користь потерпілого ОСОБА_8 2500 грн. матеріальної шкоди та 20000грн. моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь держави судові витрати по проведенню експертиз по 5938,85 грн. з кожного.
Речові докази знищити.
На вирок суду можуть бути подані апеляційні скарги до Херсонського апеляційного суду через Комсомольський районний суд м.Херсона протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими з моменту вручення їм копії вироку.
Головуючий:

Судді: