Єдиний унікальний номер 219/4242/2015-к
Номер провадження 11-кп/775/173/2015

УХВАЛА

Іменем України

12 серпня 2015 року місто Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лівни Орловської області РФ, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого теслярем ГП «Артемсіль», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України,

встановив:

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 8 червня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 1 рік він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь НДКЕЦ при ГУМВС України в Донецькій області витрати, пов`язані з проведенням судової вибухотехнічної експертизи, в сумі 921 гривню 60 копійок.

ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він на початку липня 2015 року приблизно перебуваючи в районі ставка «Совхозський» на вулиці Сіверна в місті Сіверську Донецької області, виявив реактивну протитанкову гранату РПГ-18, яка є бойовим припасом, незаконно, без відповідного дозволу заволодів цією гранатою, відвіз її до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де зберігав її до 12 травня 2015 року, коли вона була виявлена та вилучена працівниками міліції.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Донецької області ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_9 та вирішення питання про судові витрати і ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі, а також прийняти рішення про стягнення судових витрат в сумі 921 гривня 60 копійок на користь держави. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції не врахував суспільної небезпечності дій, вчинених ОСОБА_9 , через що безпідставно прийняв рішення про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Крім цього всупереч положенням ст.124 ч.2 КПК України суд стягнув судові витрати не на користь держави, а на користь експертної установи.

В апеляційному суді прокурор прокуратури Донецької області ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу і просила задовольнити її з наведених у скарзі підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення скарги, вважаючи вирок щодо нього законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні незаконного придбання, перевезення та зберігання бойового припасу за встановлених у вироку обставин, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст.263 ч.1 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються і відповідно до вимог ст.404 КПК України підстави для перегляду апеляційним судом вироку в цій частині відсутні.

ОСОБА_10 покарання ОСОБА_9 призначена в межах санкції ст.263 ч.1 КК України, тобто, з урахування ступеню тяжкості вчиненого злочину. Прийнявши рішення про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції взяв до уваги до уваги те, що ОСОБА_9 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

Доводи апеляційної скарги про те, що в умовах проведення антитерористичної операції граната могла потрапити до представників терористичних організацій, не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі доводи є припущенням, тоді як фактично у справі відсутні будь-які дані про намір ОСОБА_9 використати цю гранату для бойових цілей особисто або для передачі її представникам терористичних організацій.

Тому рішення суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування призначеного йому покарання і про звільнення його від відбування покарання з випробуванням прийнято з урахуванням тяжкості злочину, даних про особу ОСОБА_9 , наявності обставин, що пом`якшують покарання, тобто, у відповідності з вимогами ст.75 КК України, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги в цій частині відсутні.

У той же час, рішення суду про стягнення судових витрат в сумі 921 гривня 60 копійок на користь експертної установи не відповідає положенням ч.2 ст.124 КПК України, згідно яких документально підтверджені витрати на залучення експерта суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Крім цього, згідно матеріалів кримінального провадження судова вибухотехнічна експертиза була проведена на підставі постанови слідчого і витрати на її проведення стороною обвинувачення не оплачувалася.

Разом з тим, види процесуальних витрат у кримінальному провадженні визначені в главі 8 КПК України і за змістом норм цієї глави під процесуальними витратами розуміються витрати, понесені сторонами кримінального провадження. Зокрема, відповідно до положень ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Експертам, спеціалістам, перекладачам оплачується проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам, спеціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що положення частини другої статті 124 КПК України застосовуються в разі здійснення фактичних витрат стороною обвинувачення на оплату експерту проїзду та добових в разі переїзду до іншого населеного пункту, а також винагороди за виконану роботу, якщо це не є службовим обов`язком експерта.

Оскільки у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 стороною обвинувачення таких витрат не було здійснено, підстав для прийняття рішення про стягнення з обвинуваченого на користь держави вартості експертизи, проведеної спеціалізованою державною експертною установою за дорученням слідчого, не малось.

Тому рішення суду про стягнення з обвинуваченого судових витрат на залучення експерта в сумі 921 гривня 60 копійок підлягає виключенню з вироку.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст. 404, 407, 418 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 8 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити: виключити з цього вироку рішення про стягнення з ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням судової вибухотехнічної експертизи в сумі 921 гривні 60 копійок.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Ця ухвала набирає законної силу з моменту її проголошення.

На судові рішення сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: