УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/4818/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 К України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2015 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 14 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Житомира, українку, громадянку України, вдову, освіта середня спеціальна, не працюючу, таку, що має на утриманні троїх неповнолітніх неповнолітніх, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:
- 13.11.2002р. Богунським районним судом м. Житомира за ч.1 ст.185,75,76 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 08.09.2004р. Корольовським районним судом м.Житомира за ч.3 ст. 185, ч.3 ч.15, ч.2 ст. 185,70,71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 03.11.2009р. Корольовським районним судом м.Житомира за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- 12.03.2012р. Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185,70 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 31.08.2012р. Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі.
- 16.07.2014р. ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області звільнена від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014році», -
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту затримання - з 14 березня 2015 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченій ОСОБА_8 залишено - тримання під вартою.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС України в Житомирській області судово-товарознавчих експертиз в сумі 393,12грн.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 800грн на відшкодування матеріальної шкоди.
Речові докази: DVD-диск з відеозаписом інформації про вчинення крадіжки жіночої сумки ОСОБА_8 08.10.2014р. в приміщенні гіпермаркету «Караван» залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки Нокіа, переданий потерпілій ОСОБА_10 , мобільний телефон марки Самсунг, переданий потерпілій ОСОБА_11 , залишити таким як власникам.
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що близько 08 години 07 жовтня 2014 року, перебуваючи в маршрутному таксі №44, яке рухалось по маршруту «Західне шосе - вул. Малинська» в м. Житомирі, помітила ОСОБА_11 , в руках якої знаходилась сумочка з речами.
В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення будь-якого чужого майна, яке належить ОСОБА_11 та знаходиться у її сумочці.
Після чого, на зупинці громадського транспорту «Океан», що по вулиці Черняхівського, 92, ОСОБА_8 місце скоєння злочину з викраденим майном залишила, в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 937грн 50 коп.
Крім того, близько 14 години 55 хвилин 08 жовтня 2014р. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Караван», що знаходиться за адресою: вул. Київська,77 в м. Житомирі, побачила ОСОБА_9 , яка проходила рядами торгівельного залу вказаного супермаркету та штовхала металевий візок, на якому знаходилась її жіноча сумка.
В цей час, за вказаних вище обставин, у ОСОБА_8 , виник раптовий злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаному місці, за згаданих вище обставин, ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, з метою викрадення майна ОСОБА_9 , пересвідчившись, що за нею із сторонніх осіб ніхто не спостерігає та її дії залишаються таємними, викрала жіночу сумку, яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, в якій знаходились грошові кошти в сумі 800 гривень різними купюрами, з чим місце скоєння злочину в подальшому залишила та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 800 грн.
Крім того, близько 15 години 08 жовтня 2014р. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Караван», що знаходиться за адресою: вул. Київська,77 в м. Житомирі, побачила ОСОБА_12 , яка проходила рядами торгівельного залу вказаного супермаркету, при цьому штовхаючи металевий візок, на якому знаходилась її жіноча сумка, яка не була зачинена блискавкою та в якій знаходилися особисті речі, в тому числі мобільний телефон.
В цей час, за вказаних вище обставин, у ОСОБА_8 , виник раптовий злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаному місці, за згаданих вище обставин, ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, з метою викрадення майна ОСОБА_12 , пересвідчившись, що за нею із сторонніх осіб ніхто не спостерігає та її дії залишаються таємними, викрала із сумки останньої мобільний телефон марки «Nокіа 5130 с-2», вартістю 144 грн, в якому знаходились карта пам`яті, об`ємом 2 Гб, вартістю 50 грн та сім-карта мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_1 , вартістю 15 грн, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 18 грн та поклала його до кишені жакету, у який була одягнена, з чим в подальшому місце скоєння злочину залишила та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 227грн.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченої, не оспорюючи фактичних обставин провадження та доведеності її вини просить вирок суду змінити та пом`якшити обвинуваченій призначене судом першої інстанції покарання. Посилається на те, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, а саме: тяжкий матеріальний стан, тяжкий стан здоров`я, ряд хронічних захворювань - хронічний пієлонефрит в стадії ремісії, залишкові зміни перенесеного туберкульозу легень у вигляді поодиноких петрифікатів. Зазначає також, що суд не врахував, що у обвинуваченої залишилося троє неповнолітніх дітей, які потребують догляду матері, оскільки їх батько помер. Стверджує, що вищевказані обставини, які пом`якшують покарання можуть бути підставою для переконання, про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який частково визнав апеляційну скаргу захисника та просив вирок змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку зазначення судом у якості обставин, що обтяжують покарання рецидив злочину, оскільки вчинення злочину повторно є кваліфікуючою ознакою по даному обвинуваченню, в іншій частині вирок просив залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах і апелянтом не оскаржується.
ОСОБА_8 вчинила злочини проти власності, які відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості будучи неодноразово судимою за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та вчинила нові умисні злочини. Суд під час розгляду провадження в повній мірі встановив пом`якшуючі покарання обставин визнання вини та щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання судом встановлено рецидив злочинів та вчинення злочинів щодо осіб похилого віку.
Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено в найнижчих межах санкції ч.2 ст.185 КК України, із врахуванням вимог ст.65 КК України. При його визначенні, як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття та обставин, що обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочинів відносно осіб похилого віку. Судом враховано те, що ОСОБА_8 характеризується посередньо, не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, звільнялась від відбування покарання по амністії та вчинила нові корисливі злочини, що свідчить про стійкість її протиправної поведінки та не бажання до нормальної адаптації у суспільстві. Суд першої інстанції з урахуванням всіх обставин провадження, думки потерпілої, яка просила суворо покарати, правильно прийшов до висновку про те, що перевиховання обвинуваченої не можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.
З огляду на викладе доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не в повні мірі враховані пом`якшуючі покарання обставини: тяжке матеріальне становище, хвороби та наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, є безпідставними та не можуть бути в даному випадку з урахуванням всіх обставин провадження безумовними підставами для пом`якшення покарання. Всі пом`якшуючі обставини були встановлені під час розгляду провадження та враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання.
Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі її захисника, немає.
Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновками суду щодо зазначення у якості обставини, що обтяжує покарання, рецидив злочинів та вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду на таку обставину , оскільки кваліфікуючою ознакою вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень зазначено повторність. Таким чином відповідно до положень ч.4 ст. 67 КК України зазначена обставина, тобто рецидив злочинів, не може бути врахована при призначенні покарання як така, що його обтяжує.
У зв`язку з наведеним на підставі положень ст.. 404, 408 КПК України колегія суддів вважає за необхідне оскаржений вирок суду першої інстанції змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів.
В решті вирок суду є законним та обґрунтованим, зміні чи скасуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 14 квітня 2015 року щодо неї змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про рецидив злочинів як обставину, що обтяжує покарання.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченою, що знаходиться під вартою в той же строк з дня отримання нею копії ухвали.
Судді: