ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

07 серпня 2012 року колегія суддів плати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Андрушкевича С.З.

суддів: Єрещенка А.М.,Котіка В.П.

з участю прокурора: Селюченко І.І.

засудженого: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_4 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2012 року.

Цим вироком

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, не одруженого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- 21.10.1998 року за ст.ст.140 ч.2,140 ч.3,141 ч.2 КК України 1960 року- на три роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на два роки,

- 28.07.1999 року за ст.ст.140 ч.3,43 КК україни 1960 року на три роки один місяць позбавлення волі,

- 6.12.2002 року за ст.ст.185 ч.3,187 ч.3, 304, 70 ч.1,71 КК України на сім років шість місяців позбавлення воліз конфіск5ацією 1/2 частин7и належного йому особисто майна,

-11.03.2009 року звільнений умовно-достроково з місць позбавлення воліна 2 місяці 29 днів,

засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі, за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначено покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_5 під вартою в період з 23 листопада 2009 року по 15 вересня 2011 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 6000 (шість тисяч) гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 81 КПК України.

Як визнав суд, повторно, 21 жовтня 2009 року близько 17 години підсудний ОСОБА_4, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на полі, яке знаходиться поблизу будинку № 2 по вул. Центральній в с. Березівка Коростенського району Житомирської області, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належало на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_7, а саме: коня коричневої масті віком 1 рік 8 місяців, вагою 300 кг. вартістю 6000 грн. заподіявши при цьому потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Повторно, 21 листопада 2009 року близько 21 години ОСОБА_4, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження замикаючого пристрою дверей, проник до приміщення сараю, який розташований ні подвір'ї будинку № 1 по вул. Центральній в с. Березівка Коростенського району Житомирської області та на праві власності належить ОСОБА_8, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8, а саме: коня чорної масті віком 11 років, вагою 500 кг., вартістю 8000 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

В апеляції засуджений ОСОБА_4 просив вирок суду змінити з помякшенням покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76, 104 КК України. Посилався на те, що суд при винесенні вироку врахував не всі помякшуючі обставини, а саме те, що він визнав вину, розкаявся у вчиненні злочинів, на даний час відшкодував заподіяну ОСОБА_8 шкоду.

Апелянт просив врахувати такі помякшуючі покарання обставини: постійне місце проживання, визнання вини та щире каяття, те, що має на утриманні матір похилого віку.

Заслухавши доповідь судді , ОСОБА_4,який підтримав вимоги апеляції, думку прокурора про залишення апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованим і законним, ніким з можливих апелянтів не оскаржується.

Що стосується покарання, яке суд обрав ОСОБА_4, то воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами тяжким та середньої тяжкості, даних про його особу, обставин, які помякшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обтяжуючою покарання обставин судом не встановлено.

Обставиною, що помякшує покарання засудженого, є зявлення із зізнанням.

Крім того, суд при обранні покарання врахував те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, але проживає зі співмешканкою, не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих умисних злочинів.

Тому, на думку колегії суддів, підстав для помякшення призначеного вироком суду першої інстанції покарання із застосуванням ст. 75, 76, 104 КК України немає.

Суд призначив ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та зробив правильний висновок про те, що виправлення та перевиховання засудженого можливе за умови його ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Житомирської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2012 року щодо ОСОБА_4 без зміни.

Судді