АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1125/15-к Номер провадження 11-кп/786/704/15 Категорія ч.1 ст.289 КК України С.Т.Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури Полтавської області на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 липня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого керівником приватного підприємства «Гранд-трейл ЛТД», раніше не судимиого

засуджено за ч.1 ст. 289 КК України на 3 роки обмеження волі

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_9 процесуальні витрати в сумі 1259,04 грн.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо судових витрат.

За змістом вироку суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він 16.03.2015 року близько 2 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , без дозволу власника проник до автомобіля ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_10 , який стояв поряд з під`їздом. Перебуваючи всередині автомобіля, ОСОБА_9 , шляхом від`єднання жмуту електропроводки від замка запалювання і почергового з`єднання проводів, запустив двигун автомобіля та почав рух на ньому заднім ходом. Проїхавши приблизно 3 метри, ОСОБА_9 здійснив наїзд на металевий паркан прибудинкового газону та зупинився у зв`язку з фіксацією автомобіля металевими частинами паркану. Пошкодженням автомобіля була заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_10 на суму 1477 грн. 14 коп.

У апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого порушує питання про скасування вироку районного суду через надмірну м`якість покарання, постановлення нового вироку з засудженням ОСОБА_8 до реального покарання у вигляді 3 років обмеження волі. На його думку, суд недостатньо врахував суспільну небезпечність і тяжкість вчиненого Дроздом злочину, який він вчинив після притягнення його в той же день до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, шкоду, заподіяну злочином не відшкодував, а також дані про особу обвинуваченого, який, на думку прокурора, фактично свою дитину не утримує, характеризується з негативної сторони. Крім того, державний обвинувач вважає, що характеристика ОСОБА_8 , яка міститься у провадженні не може взята судом до уваги, оскільки за останнім місцем проживання Дрозд проживає невеликий проміжок часу. Також прокурор звертає увагу, що ОСОБА_8 втратив передані йому на зберігання речові докази (зв`язку ключів).

У письмових запереченнях обвинувачений ОСОБА_8 вважає апеляційні вимоги державного обвинувача щодо призначення йому реального покарання безпідставними, такими що не ґрунтуються на наявних у провадженні доказах.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляції, заперечення з приводу апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав до її задоволення.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 незаконного заволодіння транспортним засобом, за наведених у вироку обставин, та правильність юридичної кваліфікації його дій за ч.1 ст. 289 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Щодо тверджень прокурора про надмірну м`якість покарання ОСОБА_8 через необгрунтоване застосування ст.75 КК України, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Із мотивувальної частини вироку видно, що обираючи вид і розмір покарання, суд врахував як тяжкість вчиненого Дроздом злочину, що не є тяжким, так і конкретні обставини справи, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та обрав йому справедливе, необхідне та достатнє покарання у межах санкції статті кримінального закону.

Автор апеляції не спростував того, що ОСОБА_11 вчинив злочин вперше, до дня вчинення злочину ніяких конфліктів з законом не мав, навчається у ВУЗі, займається суспільно корисною працею, є підприємцем, утримує малолітню дитину, від його дій тяжких наслідків не настало і з потерпілим ОСОБА_12 , який є його сусідом, вони знайшли порозуміння і той по суті в суді не наполягав на застосуванні кримінального покарання.

Слід також зазначити, що відповідно до п.4 ч.1 ст.91 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, серед іншого, підлягають доказуванню і обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Статтею 92 КПК України обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого та прокурора.

У той де час вбачається, що матеріали, зібрані органом досудового розслідування на особу ОСОБА_8 (а.с.147-162) взагалі не містять інформації, яка б, як стверджує державний обвинувач, негативно характеризувала його особу.

За таких підстав посилання прокурора на наявність даних, які, на його думку, вкрай негативно характеризують обвинуваченого, є голослівними, такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Отже, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного та інші обставини в сукупності, а також можливість виправлення ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обґрунтовано в порядку ст.75 КК України звільнів його від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури - залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2