АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника заявника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду матеріали за апеляцією представника заявника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2016 р., -

встановила:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 3 листопада 2016 р. задоволено клопотання ст.слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області та накладено арешт на транспортний засіб «VOLKSWAGEN - TRANSPORTER» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який знаходився в користуванні ОСОБА_9 .

Відповідно до наданих матеріалів, невстановлені особи у період часу з грудня 2014 р. по теперішній час на території м. Дніпропетровська організували незаконне виготовлення та сбут фальсифікованих лікеро-горілчаних напоїв, виготовлених з недоброякісної сировини, з використанням обладнання, яке забезпечує їх масове виробництво.

Виготовлення фальсифікованих лікеро-горілчаних напоїв здійснюється в приміщенні гаражного боксу на території гаражного кооперативу «ЛАДА» у м. Дніпропетровську зі спирту невідомого походження та сумнівної якості. Реалізація продукції здійснюється через мережу роздрібної торгівлі в м. Дніпропетровську.

На думку слідства, транспортування сировини та виготовленої фальсифікованої продукції здійснює організатор незаконного виробництва та сбуту, а саме ОСОБА_9 із застосуванням транспортного засобу «VOLKSWAGEN - TRANSPORTER» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який належить на праві власності ОСОБА_8 .

Матеріали кримінального провадження знаходяться в СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відомості щодо якого 10 квітня 2015 р. внесено до ЄРДР за № 0000046 про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Суд, задовольняючи клопотання слідчого, послався на те, що дані кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення відшкодування завданих збитків державі та з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного злочину накладення арешту на майно є необхідним.

Представник заявника не згоден з рішенням суду. В апеляції просить його скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб і ключі від нього.

Посилається на суттєві порушення процесуального закону, допущені органом слідства. Так, обшук транспортного засобу було проведено 2 жовтня 2015 р. до отримання дозволу суду на проведення такої процесуальної дії, оскільки ухвала щодо цього була постановлена суддею 26 жовтня 2015 р.

Вказує, що по справі не визнана підозрюваною, обвинуваченою або іншою особою, майно яких може відповідно до ст. 170 КПК підлягати арешту.

Стверджує, що слідчий, а також суддя не навели в своїх рішеннях жодної підстави для арешту майна, передбачені ст. 167 КПК. Між тим, послались на не існуючи, а саме про необхідність забезпечення відшкодування завданих державі збитків, а також для встановлення відомостей про обставини вчинення злочину.

Вважає, що суд порушив процесуальні права заявника, передбачені ст. 172 ч. 1 КПК, розглянув клопотання слідчого без її участі, при цьому обгрунтував своє рішення необхідністю забезпечення арешту майна. З посиланням на вимоги ст. 172 ч. 2 КПК вважає, що такий порядок можливий, якщо майно, на яке накладено арешт, не було тимчасово вилученим. Між тим? автомобіль був вилучений в ході обшуку, після якого було накладено арешт.

Посилається на ч. 6 ст. 170 КПК, про те, що не може бути накладено арешт на майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача. В порушення вказаної норми процесуального закону, суддя не прийняв до уваги, що вона не являється відповідною процесуальною особою, майно якої може бути арештованим, а автомобіль придбаний на законних підставах.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника заявника, який підтримав апеляцію, думку прокурора про обгрунт ованість апеляції, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів за клопотанням вбачається, що 3 листопада 2015 р. ст.слідчий з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровський області звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «VOLKSWAGEN - TRANSPORTER» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який на праві власності належить ОСОБА_8 .

У клопотанні слідчий вказує на те, що в його провадженні знаходяться матеріали справи № 0000046 від 10 квітня 2015 р. у відношенні невстановлених осіб, які у період часу з грудня 2014 р. по теперішній час на території м. Дніпропетровська організували незаконне виготовлення та сбут фальсифікованих лікеро-горілчаних напоїв, виготовлених з недоброякісної сировини, з використанням обладнання, яке забезпечує їх масове виробництво. Дані дії кваліфіковано за ст. 204 ч. 3 КК.

На думку слідчого судді, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, оскільки дають підстави для висновку, що з метою забезпечення відшкодування завданих збитків державі та з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного злочину накладення арешту на майно є необхідним.

З вказаним висновком колегія суддів не може погодитись, оскільки суд не звернув увагу, що в порушення вимог ст. 171 КПК України, слідчим у клопотанні не зазначено ніяких відомостей стосовно підстав у зв`язку з якими потрібно здійснювати арешт майна.

Між тим, відповідно до ст. 170 КПК України, - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладеним на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 171 КПК із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням із прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Між тим, дослідивши матеріали за клопотанням, колегія суддів вважає, що слідчим, а також слідчим суддею не були дотримані вимоги ст. ст. 170, 171, 173, 214 КПК України при його внесенні та розгляді.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим суддею не враховано, що у клопотанні не зазначено чітких та конкретних підстав для здійснення арешту вищезазначеного майна, а лише посилання на ст. ст. 167 та 170 КПК, що не дає обґрунтованих підстав для застосування цього заходу кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту на транспортний засіб із мотивів викладених як у клопотанні, так і в ухвалі слідчого судді не ґрунтується на вимогах вказаних вище норм процесуального закону.

Крім того, при прийнятті рішення, колегія суддів враховує, що як у матеріалах за клопотанням, так і у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що по справі заявлявся цивільний позов.

Складаючи клопотання, слідчий не врахував те, що у ньому не зазначено розмір шкоди, завданої злочином; не міститься посилання на докази факту її спричинення,і розміру, що свідчить про не дотримання останнім вимог ст. 171 КПК України.

Необґрунтованим, таким, що не відповідає матеріалам як судового, так і кримінального провадження є і висновок слідчого судді про те, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення відшкодування завданих збитків державі та з метою встановлення відомостей про обставини вчинення злочину, накладення арешту на зазначене майно є необхідним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість ухвали суду від 3 листопада 2015 р. У підтвердження вказаного висновку слідчий суддя у судовому рішенні не посилається на підстави для арешту майна.

Відповідно до ст. ст. 409, 410 КПК, - неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення, а з урахуванням вимог ст. 407 цього Кодексу зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.

Отже, з наведеного витікає, що слідчим суддею не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про накладення арешту на майно.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не може бути визнане законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню, з постановленням нового, яким клопотання прокурора необхідно повернути для усунення допущених недоліків відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170 - 173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляцію представника заявника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2015 р., якою задоволено клопотання ст.слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області та накладено арешт на транспортний засіб «VOLKSWAGEN - TRANSPORTER» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який знаходився в користуванні ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову, якою клопотання ст.слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області та накладено арешт на транспортний засіб «VOLKSWAGEN - TRANSPORTER» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 » повернути для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4