Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-111/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В.,

за участю прокурора Рифи Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, менеджера ДП "Капарол Україна", одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, кімн. 185 в м. Борисполі Київської області, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 198 КК України,

в с т а н о в и в :

13.08.2009 року, близько 16 год. 50 хв., ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 перебували в автомобілі "Шевролет Авео", н.з. АІ4221ВІ, в м. Борисполі Київської області у невстановленому досудовим слідством місці. В цей час ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 здати до ломбарду в м. Києві два золоті ланцюжки та золотий кулон, що були ним відкрито викрадені по вул. Воровського в м. Борисполі Київської області близько 16 год. 40 хв. цього ж дня.

ОСОБА_1 достовірно знаючи, що золоті ланцюжки та золотий кулон здобуті ОСОБА_2 злочинним шляхом, в результаті вчинення пограбування, погодився збути викрадене майно.

Після цього ОСОБА_1 на вказану автомобілі, яким керував ОСОБА_3, приїхав до ломбарду "Альянс", що розташований по вул. Київський Шлях, 10 в м. Борисполі Київської області, де він отримав від ОСОБА_2 золотий кулон вартістю 1500 грн., тим самим умисно та незаконно отримав та почав зберігати майно, завідомо отримане злочинним шляхом.

В подальшому ОСОБА_1, зберігаючи при собі майно отримане злочинним шляхом, зайшов до приміщення ломбарду "Альянс" та збув вказаний кулон, що належав ОСОБА_4, вартістю 1500 грн., який 13.08.2009 року, близько 16 год. 40 хв., перебуваючи по вул. Воровського в м. Борисполі Київської області у останньої викрав ОСОБА_2

За цим, ОСОБА_1 продовжуючи свою злочинну діяльність на автомобілі "Шевролет Авео", н.з. АІ4221ВІ, під керуванням ОСОБА_3, разом з ОСОБА_2, поїхав до ломбарду "Універсал", що розташований по проспекту Бажана, 3 в м. Києві. Перебуваючи в ломбарді, ОСОБА_1 діючи умисно та незаконно на своє водійське посвідчення ВАА 006738, видане Бориспільським РЕВ УДАІ ГУ МВС України в Київській області, збув золотий ланцюжок вартістю 2500 грн. та золотий ланцюжок вартістю 1800 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_1, які виразились в заздалегідь необіцяному отриманні, зберіганні та збуті майна, отриманого злочинним шляхом, органами досудового слідства, органами досудового слідства кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав згоду на проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст. 299 КПК України, оскільки він не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку. При цьому судом встановлено, що підсудний правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позицій. Тому заслухавши думку підсудного та прокурора, й розяснивши їм положення ст. 299 КПК України, про те що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються за виключенням документів, що характеризують особу підсудного, речові докази та судові витрати в справі.

Підсудний ОСОБА_1 під час судового розгляду показав, що він дійсно 13.08.2009 року, попередньо домовившись з ОСОБА_3, зустрівся з ним та ОСОБА_2 в м. Борисполі Київської області. Перебуваючи разом, вони приїхали до ринку "Центральний", що розташований в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, де ОСОБА_2 вийшов з машини та через деякий час повернувся й сів назад до машини. Після чого ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1, оскільки у ОСОБА_2 не було з собою документів, на водійське посвідчення ОСОБА_5 здати в ломбард золоті вироби, а саме два ланцюжки та один кулончик. При цьому ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1, що золоті вироби він отримав шляхом пограбування якоїсь особи в м. Борисполі. На вказану пропозицію ОСОБА_1 надав згоду і вони поїхали на автомобілі, під керуванням ОСОБА_3 до ломбарду в м. Борисполі, біля ринку "Зоряний" під назвою "Альянс", де він збув золотий кулон, що попередньо йому надав ОСОБА_6 В подальшому вони виїхали в м. Київ, де в ломбарді "Універсал" він збув, попередньо передані йому ОСОБА_2 золоті ланцюжки. Гроші за виручені вироби він передав ОСОБА_6, за що отримав 300-400 грн. Повернувшись з м. Києва на машині ОСОБА_3 вони всі розійшлись.

Враховуючи покази підсудного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому органами досудового слідства злочині доведена повністю, а його дії за ст. 198 КК України кваліфіковані правильно, оскільки останній вчинив умисні дії, які виразились в заздалегідь необіцяному отриманні, зберіганні та збуті майна, отриманого злочинним шляхом. Злочин вчинено за обставин, зазначених в обвинувальному висновку.

З цього приводу у суду відсутні сумніви з приводу призначення ОСОБА_1 покарання за ст. 198 КК України.

Призначаючи покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про особу підсудного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, у звязку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки санкцією статті 198 КК України передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років, вчинений ОСОБА_1 злочин є середньої тяжкості.

Визнання вини підсудним, його щире каяття у скоєному та активне сприяння ним розкриттю злочину суд визнає обставинами, які помякшують його відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор. Притягнення ОСОБА_1 раніше до кримінальної відповідальності не є обтяжуючою обставиною, але враховується судом при призначенні покарання.

З цих підстав суд вважає за достатнім визначити ОСОБА_1 міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців.

Судом при призначенні покарання також враховано, що ОСОБА_1 за місцем свого проживання та реєстрації, а також за місцем роботи характеризується позитивно. У лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 є батьком двох дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с. 139, 141).

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Таким чином суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ст. 198 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, із застосуванням ст. 75 КК України, та встановленням іспитового строку терміном 1 рік та виконанням підсудним обовязків згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів зважаючи на його сімейне становище, відношення до скоєного.

При вирішенні питання про речові докази, суд враховує що останні по справі відсутні.

Судові витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 322, 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 198 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та 6 місяців.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обовязків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Контроль за поведінкою ОСОБА_1 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

Іспитовий строк ОСОБА_1 рахувати з моменту проголошення вироку.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд, а після набрання вироком законної сили, - запобіжний захід скасувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції.

Суддя С.М.Вознюк