Справа № 755/1617/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :
Слідчий Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,враховуючи наявність обставин передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України у кримінальному провадженні унесеному до ЄРДР за № 0000392 від 12.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, враховуючи особу підозрюваного, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий.

Також звернув увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, за яке законом передбачене покарання до п`яти років позбавлення волі, має не зняту та непогашену у встановлений строк судимість за вчинення умисного злочину, на даний час утримується в Київському СІЗО, має постійне місце проживання, одружений, офіційно не працевлаштований, отже не має постійного джерела матеріального забезпечення, окрім цього може перешкоджати вчиненню процесуальних дій та встановленню істини по справі, переховуватись від органів досудового розслідування, а також вчиняти нові аналогічні злочини, з метою забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не забезпечить досягнення мети застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що 20.01.2016 року Оболонським районним судом міста Києва він засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та до набрання цим судовим рішенням законної сили йому визначено запобіжний захід у вигляді утримання під вартою в умовах слідчого ізолятора.
Тож, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження,дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він 11.01.2016 року приблизно о 19 год. 30 хв. перебував в приміщенні супермаркету «Ашан України» який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Г. Ватутіна, 2-Т, де підійшов до ковбасного відділу та реалізуючи свій злочинний умисел повторно, таємно викрав дві палки ковбаси «Браунгшвейська», загальною вартістю без ПДВ 134,20 гривень, чотири палки ковбаси «Московська», загальною вартістю без ПДВ 231,49 гривень, одну палку ковбаси «Дрогобицька», загальною вартістю без ПДВ 73,94 гривень які приховав собі під одягнену на ньому кофту за ремінь штанів. В подальшому, пройшов до алкогольного відділу, де обрав одну пляшку пива «Чернігівського» для подальшого його придбання, так як вважав, що він буде не виявлений працівниками служби охорони та буде не притягнений до кримінальної відповідальності і утримуючи при собі під одягом викрадені продукти харчування, пройшов до кас, де розрахувався тільки за обрану пляшку пива «Чернігівське», при цьому не розрахувавшись за товар, який він викрав, однак при спробі здійснення свого злочинного наміру до кінця його довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони, вчинивши таким чином усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця.

За вказаним фактом, 12.01.2016року відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер № 0000392.

27.01.2016 року підозрюваного повідомлено про підозру.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Як убачається з матеріалів клопотання необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, як-то: рапортом про затримання ОСОБА_4 від 11.01.2016; протоколом огляду місця події від 11.01.2016; протоколами допиту свідків, у зв`язкуз чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може перешкоджати вчиненню процесуальних дій та встановленню істини по справі, переховуватись від органів досудового розслідування, а також вчиняти нові аналогічні злочини.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Тож, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язкувважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки у цій частині надані докази об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Однак, слідчий суддя не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації наявності ризиків у провадженні та неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи таке.

У судовому засіданні встановлено, що 20.01.2016 року Оболонським районним судом міста Києва підозрюваний засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та до набрання цим судовим рішенням законної сили йому визначено запобіжний захід у вигляді утримання під вартою в умовах слідчого ізолятора.
Тобто, на цей час, та найближчі 2 роки підозрюваний перебуватиме в ізоляції, а саме у кримінально-виконавчих установах.

З положень Закону України «Про попереднє ув`язнення» випливає, що особи, взяті під варту, зокрема, зобов`язані додержувати порядку, встановленого в місцях попереднього ув`язнення, і виконувати законні вимоги адміністрації.
Аналогічні положення передбачені ст. 9 КВК України.

Тобто, враховуючи вищезазначені правові норми, слідчий суддя вважає доводи сторони обвинувачення в частині того, що підозрюваний перебуваючи в межах кримінально-виконавчих установах при відбуванні покарання у вигляді позбавлення волі за вироком суду, може перешкоджати вчиненню процесуальних дій та встановленню істини по справі, переховуватись від органів досудового розслідування, надуманими, тобто такими, що не є реальними, на час обрання запобіжного заходу.

Щодо ризику можливості вчинення інших злочинів, то він є мінімальним, однак можливість його настання в силу положень КВК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» є фактично неможливою для настання враховуючи, що саме на посадових осібкримінально-виконавчих установах покладено обов`язок нагляду та контролю за поведінкою засуджених.
За таких умов, суд приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді утримання під варою, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (взяття під варту), про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Тож, слідчий суддя, враховуючи положення ч. 3 ст. 176 та ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає за необхідне, у даній конкретній ситуації, а саме перебування підозрюваного у межах слідчого ізолятора та його безпосереднє засудження до позбавлення волі, у задоволенні клопотання відмовити та звернути увагу сторони обвинувачення на можливість звернення до суду з клопотанням про тимчасове залишення ОСОБА_4 в умовах слідчого ізолятора, у порядку регламентованому п. 12 ч. 1 ст. 537 та п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, до суду який ухвалив вирок на час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя не убачає підстав для визначення підозрюваному іншого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний їх виконати змоги, на цей час, не має з об`єктивних підстав.

Враховуючи вище викладене, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 17 год. 00 хв. 01.02.2016 року.
Слідчий суддя: ОСОБА_1