АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1854/15 Справа № 176/513/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001331, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Жовті Води, Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_11

В с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення інфляційних сум та 3% річних задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 150 365 грн. 30 коп., моральної шкоди - 10 000 грн., а всього 160 365 грн. 30 коп.
В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 - відмовлено.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно вироку суду 06 листопада 2014 року приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний з проникненням в інше сховище, не маючи дозволу на керування автомобілем «Вольсваген Джетта» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , проник на територію автостоянки № 2, по вул.Кропоткіна, 10, в м. Жовті Води, та переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, при невстановлених слідством обставинах, проник до салону вказаного автомобіля, завів двигун та привівши його в рух, проїхав по території автостоянки до шино-монтажного комплексу, де здійснив технічне обслуговування автомобілю. Після чого, покинув автостоянку на вищевказаному автомобілі та поїхав по місту Жовті Води у невідомому напрямку, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом, який належить ОСОБА_6 , ринковою вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 39.2014 від 15.11.2014 року, 279 894 грн. 95 коп.
В цей же день, 06.11.2014 року приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та незаконно керуючи вказаним транспортним засобом, проїжджаючи перехрестя вулиць Першотравневої та Заводської в м.Жовті Води Дніпропетровської області, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого завдав вказаному автомобілю, механічних пошкоджень, чим заподіяв реальний матеріальний збиток відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 39.2014 від 15.11.2014 року в сумі 150 365 грн. 30 коп., чим завдавав потерпілому ОСОБА_6 значної матеріальної шкоди.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 та інші фактичні обставини кримінального провадження просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необґрунтованістю та незаконністю вироку суду в частині вирішення цивільного позову та просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді 8 років позбавлення волі та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, яке на його думку є занадто м`яким. При цьому вважає, що судом не враховано належним чином тяжкості вчиненого злочину, який вчинений за обставини, що обтяжує покарання, в стані алкогольного сп`яніння, не враховано належним чином дані про особу обвинуваченого, який заперечував свою провину, визнавши її тільки під час судового розгляду під тиском зібраних доказів, у вчиненому не розкаявся, матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі не відшкодував. Також, вважає безпідставним висновок суду про те, що ОСОБА_9 працює, оскільки дана обставина нічим не підтверджується.
В своєму уточненому позові просив стягнути з ОСОБА_9 на його користь матеріальну шкоду в сумі 246 655, 84 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 117 610,52 грн. та 3 % річних у розмірі 5433,19 грн.; стягнути з ОСОБА_9 на його користь в рахунок втрати товарної вартості автомобіля 118000,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 56264,80 грн. та 3% річних у розмірі 2599, 23 грн.; моральну шкоду в розмірі 215000,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 102 516,37 грн. та 3 % річних у розмірі 4735, 89 грн.; грошові кошти в сумі 4350, 00 грн., які ОСОБА_9 викрав 11.09.2014р. з квартири потерпілого. Вважає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі оскільки, на його думку, у вироку суду взагалі відсутнє будь-яке обґрунтування з приводу часткового задоволення вищевказаних вимог.
В судовому засіданні потерпілий та його представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити в повному обсязі, а вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким скасувати звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, призначити більш суворе покарання та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений вважали вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою і просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, правова кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 289 КК України та інші фактичні обставини кримінального провадження ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, то апеляційний суд не здійснює перевірку вказаних обставин та виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Перевіряючи доводи потерпілого та його представника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через свою м`якість, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З вироку вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_9 покарання, належним чином виконав вимоги ст. ст. 65-67 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який вину визнав, частково відшкодував матеріальні збитки, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність обставини, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання стан вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді… позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на ці положення закону, суд при призначенні покарання повинен враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й ті норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, підстави та умови звільнення від покарання, в тому числі й тих положень, що передбачені ст. 75 КК України.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який вину визнав, частково відшкодував матеріальні збитки, до кримінальної відповідальності притягується вперше, а також обставини даного конкретного кримінального провадження, з урахуванням того, що кара є другорядною метою покарання, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відносно доводів апеляційної скарги потерпілого про неправильне вирішення судом першої інстанції цивільного позову, а саме безпідставне не задоволення його в повному обсязі, колегія суддів, перевіривши матеріали провадження та обґрунтування вироку в даній частині, приходить до висновку, що суд належним чином виконав вимоги ст.ст. 127-129 КПК України і прийняв законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Позовні вимоги потерпілого та відповідні доводи апеляційної скарги щодо стягнення з ОСОБА_9 на його користь матеріальної шкоди в сумі 246 655, 84 грн., інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 117 610,52 грн. та 3 % річних у розмірі 5433,19 грн.; стягнення з ОСОБА_9 на його користь в рахунок втрати товарної вартості автомобіля 118000,00 грн., інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 56264,80 грн. та 3% річних у розмірі 2599, 23 грн.; моральної шкоди в розмірі 215000,00 грн., інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 102 516,37 грн. та 3 % річних у розмірі 4735, 89 грн. та суми викраденого 4350, 00 грн., - є аналогічними з позицією потерпілого в суді першої інстанції, яким суд дав належну правову оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, так як потерпілий ОСОБА_6 вийшов з межі висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, оскільки зазначений ним розмір збитку, відповідно до примітки статті 289 КК України, є великою матеріальною шкодою і, як наслідок, дії обвинуваченого повинні бути кваліфіковані за більш тяжкою кваліфікацією ч.3 ст.289 КК України, а обвинувачення по факту крадіжки майна потерпілого ОСОБА_9 не висувалося зовсім.
Так, дія частини другої статті 625 ЦК України про обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди.
Таким чином, вирок суду в частині вирішення цивільного позову ґрунтується на вимогах матеріального та процесуального закону, а висновки суду першої інстанції, що суд у кримінальному судочинстві не розглядає позовні вимоги, які не випливають із пред`явленого обвинувачення, - є обґрунтованими та мотивованими.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст. 87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для зміни чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4