АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 , розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляції першого заступника прокурора Дніпропетровської області та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше судимий:

-04.10.2000 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-01.03.2002 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі;

-26.12.2003 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

-13.12.2004 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

-09.02.2010 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

-30.11.2011 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2014 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 18 днів,

засуджений: - за ч.3 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2011 року, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину за таких обставин.

09 липня 2015 року приблизно о 13.50 годині, ОСОБА_8 прибув до будинку АДРЕСА_1 , зайшовши в під`їзд вказаного будинку, на перший поверх, де побачив не зачинені двері квартири АДРЕСА_2 . Тоді у нього раптово виник умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, відчинив не зачинені вхідні двері вказаної квартири і зайшов до неї, таким чином ОСОБА_8 незаконно проник у квартиру АДРЕСА_3 .

Продовжуючи доводити свій злочинний умисел до кінця, направлений на викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , із корисливих мотивів та особистої зацікавленості обвинувачений попрямував до столу, який знаходився у кімнаті неподалік від ліжка власника, взяв гаманець, переконався, що у ньому є грошові кошти у розмірі 64 грн., та залишив собі.

Далі, ОСОБА_8 , знаходячись в тому ж місці та у вказаний час, почав озиратись навкруги квартири, та підшукувати інше майно, яке можливо викрасти, і побачив власника квартири ОСОБА_9 , який сидів на ліжку і спостерігав за його діями. З цього моменту, ОСОБА_8 зрозумів, що його дії стали явними для потерпілого, і незважаючи на це, у нього виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 ..

Бажаючи довести свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна до кінця, вчинюючи злочин повторно, з метою подавити волю потерпілого до опору та запобігти можливому виклику працівників міліції, діючи умисно, наніс один удар відкритою долонею своєю правою рукою в грудну клітину ОСОБА_9 , завдавши останньому фізичного болю, тобто застосував насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тим самим подавив волю ОСОБА_9 до вчинення будь-якого опору його злочинним діям.

Після цього, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи при собі майно потерпілого, розуміючи відкритий характер своїх дій, з місця скоєння злочину зник з майном належним ОСОБА_9 , а саме: гаманцем чорного кольору, вартістю 294 грн. та грошовим коштами у розмірі 64 грн., які знаходились в середині гаманця, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 358 грн..

В апеляції перший заступник прокурора Дніпропетровської області, не оскаржуючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікацій дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в зв`язку з його м`якістю, при цьому ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.186 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, не відбуте за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2011 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

З апеляції та доповнення до апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він не заперечуючи фактичні обставини справи, а також правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду щодо нього змінити внаслідок суворості призначеного покарання і з урахуванням пом`якшувальних обставин у справі призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.69,75,76 КК України, при цьому обвинувачений зазначає, що він активно сприяв розкриттю злочину, має ряд хронічних захворювань, на його утриманні знаходиться малолітня дитина 2007 року народження, яка є інвалідом дитинства, а також просить врахувати думку потерпілого, який в судовому засіданні просив не карати обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію, захисника ОСОБА_7 , який також підтримав апеляцію обвинуваченого та заперечував проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляціях, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю засновані на розглянутих у судовому засіданні і наведених у вироку доказах, при цьому прокурором та обвинуваченим в апеляціях не оскаржуються.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Порушень у ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування або зміни вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Докази, зібрані по справі, є допустимими, достатніми і достовірними.

Відносно доводів апеляцій прокурора про призначення обвинуваченому більш суворого покарання, та обвинуваченого про пом`якшення призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає, що вони не можуть бути підставою для зміни або скасування вироку суду першої інстанції оскільки являються безпідставними та не обґрунтованими.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.65 КК України врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_8 та обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом при призначені покарання ОСОБА_8 було враховано, що він раніше судимий, вчинив умисний тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в психоневлогічному диспансері не перебуває, відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності».

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 судом визнано рецидив злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 судом встановлено щире каяття.

Доводи обвинуваченого про те, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина 2007 року народження, яка є інвалідом дитинства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах провадження відсутні офіційні документи, які підтверджують даний факт, а саме свідоцтво про народження дитини.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора та призначення обвинуваченому більш суворого покарання, а також для задоволення апеляції обвинуваченого та пом`якшення йому покарання із застосуванням ст.ст.69,75,76 КК України, при цьому вважає, що покарання призначене ОСОБА_8 є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляції першого заступника прокурора Дніпропетровської області та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4