Ухвала

іменем україни

09 листопада 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Рівненського міського суду від 04 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 липня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Рівненського міського суду від 04 червня 2015 року,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Браніва Корецького району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, неодноразово судимого, востаннє - за вироком Корецького районного суду Рівненської області від 02 липня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК - на строк один рік шість місяців, за ч. 2 ст. 185 КК - на строк два роки, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК - на строк чотири роки.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_1 визначено у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК покарання за попереднім вироком Корецького районного суду Рівненської області від 02 липня 2014 року у виді штрафу в розмірі 850 грн постановлено виконувати самостійно.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів у м. Рівному за таких обставин.

24 січня 2015 року близько 17.25 год. він у приміщенні магазину «2-23» по вул. Коперника, 40-а повторно вчинив замах на викрадення п'яти банок кави на суму 291,66 грн.

14 лютого 2015 року близько 14.38 год. ОСОБА_1 в приміщенні експрес-маркету «7-23» по вул. Замковій, 13-а повторно таємно викрав м'ясні продукти харчування вартістю 241,51 грн, належних ТОВ «КЛЕВЕР СТОРС».

15 лютого 2015 року близько 12.06 год. він в приміщенні експрес -маркету «7-23» по вул. Замковій, 14-а повторно таємно викрав м'ясні продукти харчування вартістю 194,20 грн, належних ТОВ «КЛЕВЕР СТОРС».

16 лютого 2015 року близько 08.56 год. ОСОБА_1 у приміщенні магазину «2-23» по вул. Замковій, 14-а повторно вчинив замах на викрадення продуктів харчування на суму 513,30 грн.

17 лютого 2015 року близько 13.00 год. він же у приміщенні магазину «Все від 2 гривень» по вул. Соборній, 260 повторно вчинив замах на викрадення майна цього магазину на суму 246,00 грн.

Цього ж дня близько 19.00 год. ОСОБА_1 у приміщенні аптеки «Максимум» по вул. Соборній, 197 повторно відкрито вчинив замах на викрадення майна цієї аптеки на суму 239,70 грн.

19 лютого 2015 року близько 11.10 год. він у стані алкогольного сп'яніння в приміщенні супермаркету «Еко» по вул. Соборній, 17 повторно вчинив замах на викрадення дев'ятнадцяти тюбиків зубної пасти на суму 123,14 грн.

Апеляційний суд змінив вирок місцевого суду та виключив із його резолютивної частини вказівку про самостійне виконання вироку Корецького районного суду Рівненської області від 02 липня 2014 року на підставі ч. 3 ст. 752 КК у виді штрафу в розмірі 850 грн.

У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, оскільки він вважає, що його ніхто не бачив коли він мав намір викрасти майно з аптеки «Максимум», а також порушує питання про призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК. Судові рішення в іншій частині обвинувачення не оспорює.

Розглянувши касаційну скаргу, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК, місцевим та апеляційним судом зроблено на підставі показань представника потерпілої сторони ТОВ «Тайлон» ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, (яка, стверджувала, що підійшовши до ОСОБА_1 помітила у кишені його куртки кондиціонер, який він викрав та вийняла його, але останній її відштовхнув та почав тікати, але був затриманий і у нього знайшли ще викрадений крем), протоколу пред'явлення особи для впізнання та відеозапису з камер спостережень а аптеці «Максимум» (яким підтверджуються показання свідка ОСОБА_4.). Сукупність цих доказів дали суду обґрунтовані підстави визнати, що ОСОБА_1 повторно вчинив замах на грабіж, і кваліфікувати його дії правильно за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року п.4 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж. У судових рішеннях встановлено, що ОСОБА_1 намагався втекти з майном аптеки, але був затриманий з ним.

Апеляційний суд доводи засудженого про необхідність перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, перевірив і навів у своїй ухвалі ґрунтовні мотиви, чому визнав їх безпідставними, що відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Покарання ОСОБА_1 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК.

Переконливих доводів для перекваліфікації дій засудженого з ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК та пом'якшення призначеного засудженому покарання з касаційної скарги не убачається.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п.2 ч.2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_5