АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2725/15-к Номер провадження 11-кп/786/697/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Бугаївка Перевальського р-ну Луганської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимому останній раз: 13.05.2009 Краснолуцьким міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 хоча і відбув ? строку покарання, призначеного судом, проте засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки під час відбування покарання ОСОБА_8 неодноразово порушував вимоги режиму, виконував законні вказівки і розпорядження адміністрації установи виконання покарань під контролем, а не беззаперечно, не приймав участі у самодіяльних організаціях засуджених, раді колективу та суспільному житті засуджених. У Кременчуцькій ВК № 69 засуджений не виявив бажання працювати, хоча мав на це право.

Також суд при прийнятті такого рішення врахував, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий в тому числі за тяжкі злочини проти власності. Судимості не зняті та не погашені. Раніше звільнявся умовно-достроково, але не став на шлях виправлення та після закінчення строку умовно-дострокового звільнення вчинив новий особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, за який відбуває покарання.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений просить скасувати ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 липня 2015 року стосовно нього та ухвалити нову ухвалу, якою його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання про умовно-дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України від відбування покарання, призначеного 13.05.2009 Краснолуцьким міським судом Луганської області, яким він засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією - задовольнити.

При цьому вказує, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного ним судового рішення не врахував того, що він: з 7.02.2009 по теперішній час заохочувався 8 разів, накладені на нього 6 стягнень погашені, у період відбування покарання закінчив 12 класів та здобув професійно-технічну освіту автослюсаря 3-го розряду, в Роменській виправній колонії № 56 працював на пилорамі, у Кременчуцькій ВК № 69 не працював на посадах за штатом, але брав активну участь в ремонті житлових приміщень, має двох дочок.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги з доповненнями, перевіривши матеріали провадження за заявою засудженого та матеріали особової справи ОСОБА_8 , обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів провадження, ОСОБА_8 , 13.05.2009 засуджений Краснолуцьким міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та відбуває покарання у Кременчуцькій ВК № 69, куди прибув 26.12.2014 (а.о.с.10).

Відповідно до змісту вироку, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він напав з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло (а.о.с. 10-12).

Як видно із матеріалів провадження, за період відбуття покарання засуджений ОСОБА_8 в цілому характеризується задовільно, за характером мовчазний, спокійний, у відношенні до інших засуджених не конфліктний, на зроблені зауваження реагує задовільно, спілкується із засудженими різної спрямованості, бажання працювати у Кременчуцькій ВК № 69 не виявляв (а.п. 21).

20.06.2014 Комісією установи РВК (№56) в Сумській області відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України в зв`язку з недоведеністю засудженим ОСОБА_8 свого виправлення (а.п.21).

28.10.2014 Комісією установи РВК (№56) в Сумській області відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України в зв`язку з недоведеністю засудженим ОСОБА_8 свого виправлення (а.п.21).

10.02.2015 КВК (№69) в Полтавській області відмовлено в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України так, як засуджений ОСОБА_8 на момент комісії утримувався в установі не тривалий час та у зв`язку з цим недостатньо вивчено особистість останнього (а.п. 21).

Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, протягом відбування строку покарання засуджений ОСОБА_8 мав 8 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 6 стягнень, із яких застосовувались догани за: зберігання заборонених предметів, порушення режиму відбування покарання, порушення дисципліни в строю, порушення локалізації та 7 діб ДІЗО за перешкоджання проведенню обшуку (а.о.с. 15,136, а. п. 22).

Як було встановлено у суді першої інстанції Кременчуцькій ВК № 69 засуджений не виявив бажання працювати, хоча мав на це право (а.о.с.157). Зазначений факт підтвердив під час апеляційного перегляду заступник начальника Кременчуцької виправної колонії УДПтС України в Полтавській області (№69) із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_9 , який стверджував, що за спеціальністю яку має засуджений ОСОБА_8 роботи не було, але останній міг звернутися із заявою і працювати не за спеціальністю - прибиральником , але таких заяв від засудженого на протязі 9 місяців (строк відбування покарання в установі) не надходило. Відповідно до довідки головного бухгалтера ОСОБА_10 за час перебування засудженого ОСОБА_8 з 26.12.2014 по 19.09.2015 в установі, табель обліку робочого часу до бухгалтерії не надходив, заробітна плата не нараховувалась (а.п. 124).

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На це також спрямовує у свої практиці і Верховний Суд України, так у відповідності до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність:

а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції розглянув заяву засудженого з урахуванням вищевказаної норми кримінального Закону України та постанови Пленуму ВСУ та, виходячи з характеристики засудженого, кількості і характеру дисциплінарних стягнень, думки представника Кременчуцької ВК УДПтСУ Полтавської області № 69 ОСОБА_9 , який у суді першої інстанції заперечував проти звільнення засудженого ОСОБА_8 , оскільки останній не довів своє виправлення, а у суді апеляційної інстанції підтвердив відсутність бажання у засудженого постійно працювати, і прийшов до правильного висновку про те, що засуджений у Кременчуцькій ВК № 69 не виявив бажання постійно працювати, а поведінку засудженого за сумлінну визнати не можна і ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 .

Посилання засудженого на те, що він мав 8 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці було враховано судом із зазначенням про те, що за ці заохочення ОСОБА_8 був переведений в Кременчуцьку ВК № 69 з менш суворим рівнем безпеки і це є правильним.

Наявність погашення стягнень, родини (дружина, двоє малолітніх дітей) та робота по благоустрою і поліпшенні житлово-побутових умов у червні (1 день), липні (1 день), серпні (1 день), вересні (1 день) 2015 р. лише по 2 години, ще не свідчить про виправлення засудженого, на що посилається засуджений у апеляційній скарзі з доповненнями.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями засудженого задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 376,405,407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 липня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України від відбування покарання, призначеного вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 13.05.2009 яким він засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4