Номер провадження 11-сс/775/210/2015

УХВАЛА
іменем України
6 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську Донецької області апеляційні скаргипрокурора у кримінальному провадженні, прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури області ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 19вересня2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. ЦаричанкаЦаричанського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину, з середньою освітою, працюючого на посаді міліціонера-водія відділення № 1 взводу № 1 автотранспортної роти БМГБОП ГУМВС України в Дніпропетровській області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 відповідно до службового посвідчення № НОМЕР_1 від 16.06.2015 перебуває на посаді міліціонера-водія відділення №1 взводу №1 автотранспортної роти БМГБОП ГУМВС України в Дніпропетровській області.
У вересні 2015 року, більш точна дата слідством не встановлена, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з працівниками ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та невстановленими слідством особами з числа приватних підприємців, вступили у злочинну змову на забезпечення безперешкодного, незаконного перетину лінії розмежування в Донецькій області вантажів продовольчих та інших товарів.
Відповідно до досягнутої домовленості працівники міліції як представники правоохоронного органу, які мають владні повноваження та озброєння, повинні були забезпечувати безперешкодне перевезення вантажів на території Донецької області та проходження контрольно-пропускних пунктів включно до лінії розмежування.
Діючи умисно, за вищевказаним злочинним планом, перевищуючи свої службові повноваження, 17.09.2015 близько 02:00 ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прибули в район населеного пункту Очеретине Ясинуватського району Донецької області на автомобілі «Фольксваген транспортер», державні реєстраційні номера НОМЕР_2 якого йому не належали і були заздалегідь підготовлені для полегшення вчинення вказаного злочину та унеможливлення ідентифікації транспортного засобу. При цьому, автомобіль на якому вони рухались був обладнаний проблисковими маячками, а вони самі при собі мали автоматичну зброю.
Реалізуючи свій злочинний умисел, перевищуючи свої службові повноваження, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 засобами мобільного зв`язку, зв`язались із водієм ОСОБА_12 , номер телефону якого їм 16.09.2015 заздалегідь повідомила невстановлена слідством особа, та наказали ОСОБА_12 їхати за ними, забезпечуючи таким чином незаконну охорону автомобіля та вантажу. Крім того, у разі загрози законного зупинення та перевірки автомобілю та вантажу представниками органів державної влади України, Войи мали вжити заходів, які б унеможливили таку зупинку та перевірку.
Такі дії ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державнимта громадським інтересам, а саме: порушили встановлені законами та нормативно-правовими актами України порядок здійснення підприємницької діяльності, проходження перевірок на контрольно-пропускних пунктах вздовж лінії розмежування, виконання обов`язків працівників міліції встановлених Законом України «Про міліцію» та сприяли вчиненню невстановленими слідством особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.2585 КК України тобто фінансування тероризму на суму 239 846, 60 грн.
17.09.2015року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 365КК України.
18.09.2015року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 365КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зазначає, що ухвала слідчого судді єнезаконною,оскільки саме по собі клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містить лише абстрактні та загальні фрази, у зв`язку з чим стороною обвинувачення в порушення вимог ст. 92 КПК України не надано належних та допустимих доказів здійснення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Крім того, у клопотанні про обрання запобіжного заходу зазначені лише ризики зазначені у ст. 177 КПК України, але відсутні обставини та докази на доведення цих обставин,на підставі яких можна дійти обґрунтованого висновку про необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Свідок ОСОБА_12 був допитаний в судовому засіданні при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 та не впізнав його, як особу,
яка надавала йому вказівки щодо маршруту руху, а тому вважає, що підозра пред`явлена ОСОБА_6 не обґрунтована, ризики передбачені ст. 177 КПК України не підтверджені жодним належним доказом.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього, на підставі того, що інформація зазначена в витязі з ЄРДР не відповідає дійсності, а саме: «за фактом затримання 17.09.2015 року поблизу с. Верхньоторецьке …», однак затримання відбулось поблизу с. Очеретино, вважає, що неправдива інформація внесена до ЄРДР навмисно, з метою полегшення інкримінування йому злочину, оскільки с.Верхньоторецьке у безпосередній близькості до лінії розмежування на відміну від с. Очеретине, де він безпосередньо виконував свої службові обов`язки та проводив нічне патрулювання с. Очеретине та прилеглої території, рухаючись по маршруту с. Очеретине с. Керамік. Крім того, с. Очеретине віднесено до сектору С, а с. Верхньоторецьке віднесено до іншого сектору до якого у нього доступу не було.В іншій частині апеляційна скарга ОСОБА_6 містить доводи в своє обґрунтування, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі його захисника та описані вище в даній ухвалі суду.
Прокурор в судовому засіданніпідтримав доводи своєї апеляції та просив її задовольнити, в задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 - відмовити. Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 заперечували проти апеляції прокурора та просили в її задоволенні відмовити, задовольнивши їх апеляційні скарги.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляції та просив апеляційні скарги підозрюваного та його захисника не задовольняти, думку захисника, який вважав, що його та підозрюваного апеляційні скарги підлягають задоволенню, а прокурора не підлягає, підозрюваного, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, перевіривши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційні скаргипрокурора, підозрюваного та його захисника не підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст..404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 про те,щопідозра необґрунтована та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не підтверджена доказами, є безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 183 ч.4 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозоюйого застосування.
Відповідно до вимог ст. 182 ч. 4 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя урахував обставини кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_6 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, врахував те, що (як видно з пред`явленої йому підозри) насильство він не застосовував, врахував його майновий стан, інші дані про його особу, а саме: ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, врахував наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Згідно ст. 182 ч.4 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а саме (згідно ухвали суду першої інстанції): не відлучатись із населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду; утримуватись від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом або спілкуватись з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею. судом; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 , після внесення застави та звільнення з під варти, самостійно з`явився до апеляційного суду Донецької області, по першому виклику, чим на думку колегії суддів, виконує покладений на нього обов`язок.
Однак, підозрюваним та його захисником не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам.
В свою чергу, прокурором не надано доказів виключних обставин, якіб давали колегії суддів підстави вважати,що вказаний вище розмір застави ОСОБА_6 не здатний забезпечити виконання останнім, покладених на нього обов`язків, оскільки свідчень про те, що підозрюваний не виконує покладені на нього обов`язки, у суду немає.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 194, 407,419,422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Колегія суддів Апеляційного суду