провадження 1-кп/389/226/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 лютого 2016 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001793 від 30 листопада 2014 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Топило Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 скоїв умисне легке тілесне ушкодження та умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.
29 листопада 2014 року приблизно о 22.30 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де між ним та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 не менше 5 ударів кулаками обох рук в область голови та тулубу, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді синця по нижній повіці правого ока, саден по задній поверхні тулуба, садна по передній поверхні шиї, ділянки осаднення по задній поверхні правого передпліччя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1380 від 30 грудня 2014 року по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 29 листопада 2014 року приблизно о 22.30 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де між ним та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_5 не менше 9 ударів кулаками обох рук в область голови , тулубу та кінцівок, спричинивши таким чином останній тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, синця навколо лівого ока з переходом на ліку щоку, синця навколо правого ока з крововиливом в білкову оболонку, в кисті, по боковій поверхні тулуба справа, на лівій стопі, крововиливів в слизову оболонку верхньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи №57 від 20 серпня 2015 року по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 КК України не визнав, цивільні позови прокурора та потерпілої ОСОБА_5 також не визнав. Надав суду наступні показання. Так, 29 листопада 2014 року були хрестини його молодшого сина. Після закінчення хрестин, коли гості розійшлись і він вже лежав у ліжку, до нього прийшла теща ОСОБА_5 , присіла до нього на ліжко і почала вчити як потрібно жити, а потім дала йому ляпаса і побігла за чоловіком. Тоді вони напали на нього разом з чоловіком, штовхнули у дзеркало в коридорі, після чого штовхаючись вийшли на вулицю. ОСОБА_5 схопила його за статевий орган та тримала. Він ледве вирвався і втік, побіг до двору ОСОБА_10 , де хотів викликати міліцію.
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 надала суду показання, відповідно до яких повідомила суду, що тривалий час не спілкувалась з дочкою ОСОБА_11 внаслідок того, що чоловік останньої ОСОБА_7 не дозволяв. 29 листопада 2014 року вона зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та неповнолітнім сином ОСОБА_12 приїхала на хрестини до молодшого онука (сина ОСОБА_7 та її доньки ОСОБА_11 ), будучи вагітною на 2-му місці. Коли гості розходились приблизно о 19 годині прийшла кума ОСОБА_13 ОСОБА_14 , з якою зять вживав алкоголь. Коли ж вона пішла будити чоловіка, який відпочивав в іншій кімнаті, щоб їхати додому, ОСОБА_7 , залетівши в цю кімнату, без пояснень вдарив її ногою в обличчя, почав тягати по кімнаті. Її чоловік хотів заступитись, однак ОСОБА_7 не давав йому підвестись, вдарив і його, бив руками і ногами всюди. Її неповнолітній син ОСОБА_15 прийшов на шум і бачив як її та чоловіка бив ОСОБА_7 . Донька ОСОБА_11 теж бачила бійку, після чого почала збирати речі. Всі разом (з чоловіком ОСОБА_4 , сином ОСОБА_12 , донькою ОСОБА_11 та її двома малолітніми дітьми) тікали через город, де їх чекало таксі, оскільки ОСОБА_7 в цей час тримали його батько і дядько біля хвіртки. На таксі поїхали до м. Кіровограда, в якому проживають, спочатку до Ленінського відділу міліції, звідки їх направили до Кіровоградського міського відділу міліції, а вже звідти її забрала швидка допомога. Зрештою відкрили лікарняний, на якому загалом провела 2,5 місяці. Фотографії, які є в матеріалах справи, зроблено 30 листопада 2014 року.
Допитаний під час судового розгляду в якості потерпілого ОСОБА_4 надав суду показання аналогічні показанням його дружини ОСОБА_5 . Вказав, що 29 листопада 2014 року разом з дружиною ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_12 були на хрестинах у дитини ОСОБА_7 та доньки дружини ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 . Посиділи за столом, десь о 19 годині, гості розходились і він пішов відпочити, оскільки працює на маршрутному таксі і декілька діб працював у напруженому режимі. Прокинувся від того, що його будила дружина. В цей час забіг ОСОБА_7 і ногою вдарив дружину в праву сторону обличчя, його також вдарив в обличчя, ставав йому на груди, не даючи підвестися, після чого дружину потягнув до виходу з кімнати. Потім всі в процесі бійки вийшли на вулицю, де він зрештою зміг дати відсіч обвинуваченому, вдаривши його, після чого той побіг з двору. Його дружина не могла відбиватись від дій обвинуваченого.
Допитаний під час судового розгляду в присутності педагога та законного представника в якості свідка неповнолітній ОСОБА_16 надав суду такі показання. Так, 29 листопада 2014 року разом з матір`ю ОСОБА_5 та вітчимом ОСОБА_4 були на хрестинах дитини ОСОБА_7 та його старшої сестри по матері ОСОБА_11 , які відбувались по АДРЕСА_1 , де останні й проживають. По закінченню застілля його мати ОСОБА_5 почала допомагати прибирати зі столу, на що ОСОБА_7 в грубій формі почав робити їй зауваження щодо того, що він є господарем і вирішує коли прибирати. Мати пішла в іншу кімнату, в якій відпочивав вітчим ОСОБА_4 . В свою чергу, ОСОБА_7 побіг за нею і почав її сильно бити, бив і в обличчя, наніс 6-9 ударів, бив ногами, з розбігу, в область нирок, після чого мати лежала на підлозі з закритими очима. Також бив і вітчима ОСОБА_4 , душив його.
Допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_17 надав суду показання, відповідно до яких 29 листопада 2014 року десь з 15.00 до 19.00 години він був присутній на хрестинах сина ОСОБА_7 , які відбувались по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 разом із дружиною ОСОБА_11 та їхніми дітьми. На хрестинах також були присутні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та її син ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , приблизно десь 15 чоловік. ОСОБА_5 того дня вжила багато спиртних напоїв, кричала на свого молодшого сина і на його думку була найбільш в нетверезому стані. Він же спиртні напої не вживав, батьки ОСОБА_7 та сам ОСОБА_7 також спиртні напої не вживали. Коли він йшов з хрестин, десь о 19.00 годині, то ОСОБА_16 не бачив, тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не було. Наступного дня він возив ОСОБА_7 знімати побої, на обличчі у нього були порізи і синці.
Допитана під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_14 надала суду показання, відповідно до яких вона дружить з ОСОБА_7 багато років. 29 листопада 2014 року разом зі співмешканцем ОСОБА_18 , була присутня на хрестинах, які відбувались по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 . Прийшла вона на хрестини десь о 18.45 годині, коли інші гості вже розходились. Присіли за стіл, вживали спиртні напої з кумом ОСОБА_7 , який до того як повідомив цілий день нічого зі спиртного не вживав. Короленки між собою розмовляли на підвищених тонах, сварились і обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння. Десь о 20.30 годині вона та ОСОБА_5 почали прибирати зі столу, а ОСОБА_4 пішов спати до іншої кімнати Де був неповнолітній ОСОБА_16 вона не бачила. Також коли вони палили, повз проходила ОСОБА_5 , яка підійшла і ставши на ноги ОСОБА_7 , штовхнула його грудьми. Останній цей невдалий жарт не оцінив і, знаючи ОСОБА_7 , вона може сказати, що мала побоювання, що між ними виникне конфлікт, однак цього зрештою не сталося. Коли вона йшла додому ОСОБА_7 вже вкладався спати, тілесних ушкоджень на обличчях ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не було. Наступного дня ОСОБА_7 зайшов до неї і на його обличчі тілесні ушкодження були.
Допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_20 надав суду показання, відповідно до яких ОСОБА_7 запросив його бути хресним батьком його дитини. 29 листопада 2014 року після хрестин всі зібрались вдома у ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 і святкували цю подію. Він рано пішов, оскільки потрібно було вправлятись по господарству. Цього ж дня, приблизно о 23 годині, коли він вже був вдома, то вийшов з будинку і побачив, що посередині його двору лежить ОСОБА_7 весь в крові, в розірваних трусах, з гематомами на спині та на плечах, на обличчі були синці, губи розбиті, також були синці на очах. ОСОБА_7 перебував в дуже нетверезому стані. На його питання той повідомив, що його побили теща та тесть Короленки. Живе ж свідок десь за чотири будинки від місця проживання обвинуваченого. З хрестин вони всі йшли десь о 19 годині, якраз в цей час прийшла ОСОБА_19 .
Допитана під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_11 (дружина обвинуваченого та донька потерпілої ОСОБА_5 ) надала суду такі показання. 29 листопада 2014 року у них вдома по АДРЕСА_1 відбувались хрестини молодшої дитини. Запросили і її матір ОСОБА_5 , з якою вона тривалий час не підтримувала стосунків. Цілий день мати незадоволено дивилась на чоловіка, наступила йому на ноги, штовхнула. Десь о 22.00 годині її брат ОСОБА_15 ще не спав, вона прибирала зі столу, проводивши гостей і вона сказала матері, що їм теж пора збиратися додому. Потім мати прийшла до її чоловіка в кімнату і почала з`ясовувати стосунки, на що той хотів її вивести, а вона штовхнула його, що відбувалось далі вона не бачила, але чула, що була бійка. Чоловік пив лише ввечері. Виглянувши у двір, побачила, що мати ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_4 б`ють її чоловіка. Брат ОСОБА_15 під час бійки був з нею в іншій кімнаті і не міг нічого бачити.
Допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_21 надав суду показання, відповідно до яких 29 листопада 2014 року його в якості водія таксі в с.Топило Знам`янського району Кіровоградської області викликала ОСОБА_5 , попросила під`їхати зі сторони городу. Коли він приїхав, то побачив ОСОБА_5 , яка була побита, на ній бачив кров та порваний одяг, на ОСОБА_4 тілесних ушкоджень видимих не було, однак він казав, що і йому дісталось. Він відвіз ОСОБА_22 до м. Кіровограда, спочатку до міліції, тоді до лікарні, а потім і додому.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України підтверджується також дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- витягом з кримінального провадження №0001793 від 30 листопада 2014 року (а.с.1-2);
- рапортом оперативного чергового Знам`янського МВ від 30 листопада 2014 року (а.с.8);
- заявами ОСОБА_5 (а.с.9) та ОСОБА_4 (а.с.10) про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 ;
- висновком експерта №1380 від 30 грудня 2014 року (а.с.17), згідно якого у ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження у вигляді: синця на нижній повіці правого ока, саден по задній поверхні тулуба (3), садна по передній поверхні шиї, ділянки осаднення по задній поверхні правого передпліччя, які утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом ( об`єктами), індивідуальні ознаки яких в пошкодженнях не відобразились; можуть відповідати строку 29 листопада 2014 року; відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і утворились не менше як від 5 травматичних впливів; утворення вказаних тілесних ушкоджень при падінія з положення стоячи виключається; пошкодження доступні для спричинення власноруч, однак не характерні;
- висновком експерта №1379 від 15 січня 2015 року (а.с.21), згідно якого у ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо обох очей, крововиливом в білкову оболонку правого ока, в ділянці лобного бугра з переходом в щічну ділянку, правому плечі та передпліччі, тильній поверхні правої кисті, по боковій поверхні тулуба справа, лівої стопи, крововиливу в слизову верхньої губи, які утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), індивідуальні ознаки яких в пошкодженнях не відобразились; можуть відповідати строку 29 листопада 2014 року; відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і утворились не менше як від 7 травматичних впливів; утворення вказаних тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи виключається;
- висновком експерта №64 від 01 квітня 2015 року ( а.с.37-38), згідно якого, на підставі даних медичної документації, на тілі потерпілої ОСОБА_5 мались тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1 ст., численних забоїв м`яких тканин обличчя, кінцівок, гематоми повік очей, які утворились від дії тупих предметів; які, за давністю утворення можуть відноситись до 29 листопада 2014 року та за тяжкістю в сукупності відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я; відповідь на питання про кількість травматичних впливів та характер травмуючих предметів не можлива, оскільки в медичній документації немає конкретних описів тілесних ушкоджень; утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається;
- протоколом проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 від 01 квітня 2015 року (а.с.40-43);
- протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 01 квітня 2015 року (а.с.44-46);
- висновком судово-медичної експертної комісії № 57 від 20 серпня 2015 року (а.с.59-66), згідно якого: у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, синця навколо лівого ока з переходом на ліву щоку, синця навколо правого ока з крововиливом в білкову оболонку, в кисті, по боковій поверхні тулуба справа, на лівій стопі, крововиливів в слизову оболонку верхньої губи; тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупими об`єктами, могли утворитись 29 листопада 2014 року; утворились не менше як від 9 травматичних впливів; можливість виникнення цих ушкоджень при падінні з положення стоячи на тверду необмежену поверхню виключається; в тілесних ушкодженнях відобразились загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки яких не відобразились; судово-медичних даних, по яким можливо було би судити про положення нападаючого та потерпілого немає; тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_5 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; тривалість лікування зумовлена не тяжкістю мавших місце тілесних ушкоджень, а супутним захворюванням, на яке страждає ОСОБА_5 гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, тому при оцінці ступеню тяжкості не враховувалась;
- повідомленням про підозру від 18 вересня 2015 року (а.с.71-72), згідно якої ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України.
За наведених обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведеною, а його дії правильно кваліфікованими за ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 КК України за ознаками скоєння умисного легкого тілесного ушкодження та умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що він наніс тілесні ушкодження потерпілим лише, обороняючись від їхнього нападу, на підтвердження чого представив висновок судово-медичної експертизи № 238 проведеної 02.12.2014 року. Так, з описової частини висновку вбачається, що експертизу призначено на підставі постанови слідчого СВ Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_23 від 01.12.2014 року, обставини випадку: 29.11.2014 року о 22.30 год. Короленко нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
За висновком експерта на тілі ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді крововиливів, ссадин області голови та на кінцівках, які могли виникнути від дії тупих предметів не менше 17 травматичних дій, та які могли виникнути у строк та за обставин зазначених у вступній частині постанови, відносяться по тяжкості до категорії легких. Найбільш вірогідне розташування нападника і потерпілого обличчям до обличчя або близьке до такого, виникнення таких ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається, індивідуальні особливості травмуючих предметів в ушкодженнях не відобразились.
Отримання тілесних ушкоджень самим ОСОБА_7 в ході бійки не заперечується і потерпілими, які якраз і оборонялись від його нападу, відбиваючись по ходу бійки, на що і вказує характер отриманих ним ушкоджень. Відтак, наявність у ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень не спростовує обставин скоєння ним вказаних кримінальних правопорушень.
Зазначена поведінка обвинуваченого вказує на те, що такі дії були вчинені ним свідомо та не були спрямовані на відвернення небезпеки щодо себе шляхом застосування необхідної оборони.
Слід зауважити, що з диспозиції ст. 124 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за перевищення меж необхідної оброни, вбачається, що для визнання захисту правомірним достатньо, щоб особа, яка обороняється, лише переслідувала зазначену мету, і не обов`язково, щоб її було фактично досягнуто. Якщо той, хто захищався, керувався іншою метою, наприклад метою розправи над посягаючим, то його дії набувають протиправного характеру, у зв`язку з чим відповідальність за заподіяну шкоду повинна наступати на загальних підставах як за умисний злочин.
Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи поведінку обвинуваченого, вважати дії останнього перевищенням меж необхідної оборони неможливо.
Крім того, показання ОСОБА_7 спростовуються показами свідка ОСОБА_16 , який був безпосереднім очевидцем завдання обвинуваченим тілесних ушкоджень його матері. Доводи захисника з приводу того, що свідок є неповнолітнім, у свідченнях плутався, суд вважає безпідставними. За оцінкою суду свідок ОСОБА_16 є підлітком 12-річного віку, тобто перебуває у віці, в якому особа може на достатньому рівні сприймати навколишні події, що відбуваються, надавати їй відповідну оцінку. Крім того, покази цього свідка були послідовними та логічними, сумнівів у їх правдивості та достовірності суд не має, а намагання захисника по ходу допиту заплутати свідка зрештою залишились безрезультатними.
Разом з цим, показання свідка ОСОБА_11 суд піддає сумніву, враховуючи їх нелогічність та суперечливість. Так, свідок вказала, що коли почалась бійка, то вона зачинилась в іншій кімнаті разом із малолітніми дітьми та молодшим братом ОСОБА_16 , якого не випускала з кімнати. Бійка відбувалась близько півгодини, однак вона не викликала ні міліцію, ні швидку допомогу. А по закінченню бійки, вийшовши з кімнати та зрозумівши, що побитий її матір`ю та вітчимом чоловік, побіг у невідомому їй напрямку, вона, не цікавлячись обставинами місцезнаходження чоловіка, його самопочуттям, навпаки разом із матір`ю, вітчимом, молодшим братом, зібравши на швидкоруч свої та дитячі речі посеред ночі поїхала до м. Кіровограда за місцем проживання матері, де пробула близько тижня, поки її не забрав батько чоловіка.
З урахуванням наведених обставин суд вважає, що показання обвинуваченого спростовуються показами самих потерпілих, свідка ОСОБА_16 , а також матеріалами кримінального провадження, а тому суд розцінює показання обвинуваченого як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення.
Доводи захисника з приводу недопустимості як доказів експертних висновків за №№ 1380 та 1379 з огляду на те, що їх отримано з порушенням процесуального законодавства, так як проведено на підставі начебто не існуючих постанов слідчого від 29.11.2014 року, враховуючи, що експертизи у дійсності було призначено постановами слідчого від 30.11.2014 року, в яких до речі в описових частинах зазначено, що тілесні ушкодження ОСОБА_22 завдав ОСОБА_24 , а не ОСОБА_13 суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.
Так, згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Тобто недопустимим є доказ здобутий з порушенням кримінально-процесуального законодавства. В свою чергу, обставини, на які як на підставу недопустимості доказів вказує захисник є безпідставними, являються описками і на суть експертних висновків не впливають.
Необгрунтованими і надуманими суд вважає і доводи захисника щодо відсутності клопотання про тимчасовий доступ до медичної документації ОСОБА_5 за наслідками лікування в КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» та ухвали слідчого судді з цього питання, оскільки як вбачається з постанови слідчого від 03.07.2015 року (а.с. 55) додаткова судово-медична експертиза ОСОБА_5 дійсно була проведена на підставі вилучених матеріалів, які стосуються лікування потерпілої, згідно ухвали слідчого судді. У суду немає підстав ставити під сумнів обставини наявності такої ухвали. Медична документація була вилучена на підставі відповідної ухвали слідчого судді, з урахуванням даних цієї документації, які до речі в фотокопіях є в експертному висновку, проведено дослідження і експертом надано висновок. Порушень кримінально-процесуального законодавства в цьому випадку суд не вбачає.
Надаючи оцінку вказаним доказам у своїй сукупності, суд не сумнівається у їх належності, допустимості та вважає такі докази достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які закон класифікує як злочини невеликої тяжкості, особу ОСОБА_7 , а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, вину у скоєнні кримінальних правопорушень так і не визнав, у вчиненому не розкаявся.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Визнаючи ОСОБА_7 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за: ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 грн.; за ч.2 ст.125 КК України у виді двох років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді двох років обмеження волі.
Враховуючи тяжкість скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та наявність обставини, яка обтяжує його покарання, суд все ж таки вважає, що виправлення ОСОБА_7 наразі можливе без ізоляції його від суспільства шляхом застосування до останнього положення ст. 75 КК України. На думку суду, з урахуванням наведених обставин справи та особи ОСОБА_7 , саме таке покарання є необхідним та буде достатнім для виправлення останнього та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень зі сторони обвинуваченого.
Прокурором пред`явлено цивільний позов в інтересах Кіровоградської обласної лікарні до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_5 , яка знаходилась на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні в нейрохірургічному відділенні з 02.12.2014 року по 12.12.2014 року, тобто 10 ліжко-днів (а.с. 119) у розмірі 3 495,60 грн., виходячи з вартості одного ліжко-дня, що становить 349,56 грн.
Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Згідно ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності з 15 липня 2015 року, встановлено, що:
- представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1);
- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обгрунтовується прокурором у порядку передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина 3);
- наявність підстав для представництва має бути обгрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частина 4).
Прокурор звернувся до суду з цивільним позовом в інтересах Кіровоградської обласної лікарні, яка є комунальним закладом, заснованим Кіровоградською обласною радою.
Водночас, в цивільному позові прокурором не підтверджено підстав для представництва Кіровоградської обласної лікарні у суді по даній справі.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, у яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, у зв`язку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до вимог ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Подаючи позов в інтересах держави прокурор не зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Окрім цього, зазначаючи в позові про захист інтересів держави, не обґрунтовав необхідність їх захисту.
З урахуванням вищенаведених обставин, суд залишає цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної лікарні без розгляду, враховуючи, що таку заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи в порядку п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно з якою якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
По даному кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 6155,91 грн. та моральної шкоди в сумі 15000 грн. На підтвердження вимог в частині відшкодування майнової шкоди суду надано консультативний висновок спеціаліста від 30.11.2014 року, виписний епікриз № 22166 з Кіровоградської обласної лікарні за період лікування в нейрохірургічному відділенні з 02.12.2014 року по 12.12.2014 року та епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 422492 КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» за період стаціонарного лікування з 12.01.2015 року по 22.01.2015 року. Вказані медичні документи мають перелік медикаментозних призначень ОСОБА_5 . Також на підтвердження витрат на лікування потерпілою ОСОБА_5 представлено копії чеків на придбання відповідних медикаментів та супутніх товарів, пов`язаних з лікуванням (а.с. 128-133).
Суд погоджується з позицією захисника з приводу того, що витрати, пов`язані зі сплатою благодійних внесків (а.с. 133) на загальну суму 2367 грн. (214,50 грн.+1632 грн.+199,50 грн.+213 грн.+108 грн.) не можна вважати витратами, що потерпіла понесла на лікування, оскільки благодійна діяльність - це добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених Законом «Про благодійну діяльність та благодійні організації» цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара (ст. 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації»).
Разом з цим, суд вважає підтвердженими витратами на лікування витрати на придбання медикаментів за лікарськими призначеннями та супутніх товарів, що відповідають періоду лікування, згідно чеків:
- а.с. 128: №9982 від 02.12.2014 року на суму 340,91 грн., № 2209 від 19.01.2015 року на суму 81,76 грн. (за виключенням позицій синарта, спазмалгон, тиоктацид, що відсутні в лікарських призначеннях, відтак необхідність їх придбання для лікування не підтверджена належними та допустимими доказами), № 218095 від 04.12.2014 року на суму 83,88 грн. (за виключенням позиції пакет-майка 0,15 грн.), № 9980 від 02.12.2014 року на суму 35,55 грн. (супутні товари). Суд не приймає як доказ ще один чек, що міститься на цій сторінці, внаслідок неможливості сприйняття інформації, що міститься в ньому, при звичайному читанні, не відображена дата, сума, перелік товарів;
- а.с. 129: № 5558 від 12.01.2015 року на суму 53,55 грн. (супутні товари), № 2282 від 17.01.2015 року на суму 36,24 грн. (за винятком інтим-мила, моваліс розчину, синарта, спазмалгону, тіоктациду, що не входять до переліку лікарських призначень), №218617 від 07.12.2014 року на суму 6,95 грн. (інші товари з чеку не відображено в переліку лікарських призначень). Медикаменти згідно чеку № 218472 від 06.12.2014 року згідно представлених суду потерпілою медичних документів, не визначені як необхідні для її лікування;
- а.с. 130: № 217672 від 02.12.2014 року на суму 111,87 грн. (за винятком товарів, що не входять до листа призначень), № 11571 від 17.01.2015 року на суму 125,74 грн., № 12055 від 16.01.2015 року на суму 136,75 грн. Товари, придбані за чеками від 01.12.2014 року та від 07.12.2014 року не відповідають даним призначень лікарів;
- а.с. 131: № 218061 від 04.12.2014 року на суму 20,98 грн. (за винятком позиції но-соль, призначення якої для лікування потерпілої, останньою не доведено відповідним чином, та за винятком позиції пакет-майка 0,15 грн.), № 2098 від 15.01.2015 року на суму 159,69 грн. (за винятком позиції пакет-майка 0,60 грн.), № 217723 від 07.12.2014 року на суму 134 грн. (за винятком препаратів кваматела, метамакс, нейроксон, піколакс, які відсутні у лікарських призначеннях). Медикаменти, придбані за чеками №№ 218619 від 07.12.2014 року та 5580 від 13.01.2015 року не відносяться до призначень, пов`язаних з лікуванням;
- а.с. 132: № 2331 від 11.12.2014 року на суму 25 грн., № 9909 від 02.12.2014 року на суму 4,95 грн., № 9356 від 30.11.2014 року на суму 50 грн., № 10674 від 12.01.2015 року на суму 357,92 грн., тобто за винятком позиції пакет-майка 0,60 грн.; № 2405 від 21.01.2015 року на суму 81,84 грн., тобто лише позиції підтверджені лікарськими призначеннями, що доведено доданими до цивільного позову вищезазначеними епікризами та висновком. Необхідність придбання інших медикаментів, придбаних за цим чеком, потерпілою не доведено, до списку лікарських призначень вони не входять. Відтак, факт відношення їх до лікування залишився не доведеним.
- а.с. 133: № 0099 від 01.12.2014 року на суму 41,15 грн., №0001 від 04.12.2014 року на суму 37,90 грн., № 0084 від 02.12.2014 року на суму 35 грн. В свою чергу, не відповідають лікарським призначенням придбання потерпілою медикаментів згідно фіскального чеку № 5527 від 09.01.2015 року на суму 299,45 грн.
Підсумовуючи вищенаведене та враховуючи, що потерпілою обґрунтовано та доведено заподіяння матеріальної шкоди саме на суму 1961,63 грн., що підтверджується копіями чеків на придбання медикаментів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 , в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, підлягають задоволенню частково у вказаному розмірі.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити частково, з урахуванням моральних страждань, які перенесла потерпіла, визначивши суму відшкодування моральної шкоди з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості в 5000 грн. Визначаючи в чому саме полягає моральна шкода заподіяна потерпілій ОСОБА_5 , суд бере до уваги, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, потерпілій були спричинені легкі з короткочасним розладом здоров`я тілесні ушкодження. Суд також враховує безпосередні обставини вчинення щодо неї цього кримінального правопорушення, під час якого обвинуваченим були застосовані фізичні насильницькі дії, тяжкість вимушених змін у житті потерпілої, пов`язаних з лікуванням та відновленням здоров`я.
Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався, речові докази як і процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання за: ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 грн.; за ч.2 ст.125 КК України у виді двох років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки.
У відповідності зі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 , на період іспитового строку, обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної лікарні залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування, заподіяної кримінальним правопорушенням, матеріальної шкоди 1961,63 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а всього стягнути 6 961,63 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1