Справа № 466/7817/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/63/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуадвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Негрово, Іршавського району, Закарпатської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого по ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 186 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.2015 року змінити. Призначити його підзахисному більш м`яке покарання, ніж йому було призначено за ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 186 КК України 4 роки і 3 місяці позбавлення волі.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.122 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до вказаного покарання частково приєднано покарання Шевченківського районного суду від 07.11.2012 за ч.1 ст.296, ч.1 ст.186 КК України та визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 4 років 3місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, адвокат ОСОБА_6 вважає, що вирок від 27.11.2015 року занадто суворий і такий, що не відповідає фактичним обставинам справи та особі засудженого.
Вказує, що ОСОБА_7 повністю визнав вину у вчинених злочинах, щиро розкаявся, потерпілий пробачив ОСОБА_7 і просив не позбавляти його волі. Тому вважає, що на підставі ст.. 69 КК України, ОСОБА_7 можна призначити покарання більш м`яке, ніж передбачено законом.

При апеляційному розгляді справи захисник підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги.

Прокурор, заперечив проти доводів апеляції.
Згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.2015 року, ОСОБА_7 24.03.2014 близько 22:30 год., перебуваючи по вул. Б.Хмельницького у м. Львові, поблизу магазину «Соломія» на ґрунті раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_9 декілька ударів руками та ногами в ділянку тулуба та голови, через що, той неодноразово падав на землю, в результаті чого потерпілий ОСОБА_9 отримав ушкодження у виді закритого перелому великого вертлюга верхньої третини лівої стегнової кістки, що є середньої тяжкості тілесним ушкодженням.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, попросив потерпілого ОСОБА_9 дати йому гроші у сумі 10 гривень на придбання горілки, на що той витягнув із кишені штанів усі наявні у нього кошти у сумі 980 гривень. Побачивши у руках потерпілого ОСОБА_9 гроші у більшій сумі ніж попередньо очікував, обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, не чекаючи добровільної передачі йому грошей, вирвав із рук потерпілого ОСОБА_9 кошти у сумі 980 грн., заподіявши йому шкоди на вказану суму та пішов у невідомому напрямку.

Заслухавши доповідача, захисника, прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

Вина ОСОБА_7 та правильність кваліфікації їх дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу за цей злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має невідбуте покарання за попереднім вироком, не працює, не має визначено місця реєстрації, перебуває на обліку в лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога. Суд також врахував щире каяття обвинуваченого у вчиненому, те, що потерпілий претензій до обвинуваченого не має та просить суворо не карати. Фактично суд врахував всі обставини, на які покликається захисник ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо неможливості застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж це передбачено санкцією відповідає вимогам закону та загальним засадам призначення покарання.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд в повному обсязі дослідив і дав належну оцінку всім доказам, зібраним по справі, врахував особу обвинуваченого та інші фактичні обставини справи та призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.2015 року відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляцію адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4