АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003722 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 2 лютого 2015 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомира, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні, та йому призначене покарання:
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі п. в ст.. 1 Закону України «Про амністію 2014 року» ОСОБА_6 звільнений від відбуття покарання.
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, судом визнано доведеним, що 29 березня 2014 року приблизно о 8 год. ОСОБА_6 прийшов до Міжнародного виставкового центру, що по проспекту Броварському, 15 в м. Києві, з метою відвідання виставки.
Перебуваючи на виставці колекціонерів у Міжнародному виставковому центрі, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Броварський 15, в період часу з 8 до 15 год. ОСОБА_6 придбав у невстановленої досудовим слідством особи пістолет моделі «ROHM RG88», вартістю 2000 грн., який почав зберігати при собі. В подальшому, під час проведення огляду місця події працівниками міліції в присутності понятих у ОСОБА_6 виявлено та вилучено пістолет моделі «ROHM RG88», який останній зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.
Крім того, в цей же день, перебуваючи в приміщення виставкового центру, що по проспекту Броварському, 15 в м. Києві, близько 15 год. ОСОБА_6 підійшов до прилавку, на якому були представлені антикварні експонати, звідки взяв сучасну копію монети РСФСР номіналом 1 рубль 1922 року карбування та почав розглядати її. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме сучасної копії монети РСФСР номіналом 1 рубль 1992 року карбування, вартістю 512.60 грн., що належить ОСОБА_8 .
Реалізуючи задумане, керуючись корисливим мотивом, з метою власного

протиправного збагачення, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, не розрахувавшись, утримуючи монету в руках, почав відходити від столу з продажу антикварних речей. Виконавши усі дії, які ОСОБА_6 вважав за необхідні для доведення злочину до кінця, довести його не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки відійшовши на декілька метрів, був затриманий сторонніми особами.
Своїми злочинними діями ОСОБА_6 намагався завдати потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 512.60 грн.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікацію дій останнього, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування Закону України «Про амністію», що потягло за собою призначення ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 263 КК у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити останнього від відбування остаточно покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор зазначає, що неврахування судом першої інстанції характеру та тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який є умисним злочином та відноситься до категорії тяжких злочинів, призвело до неправильного застосування положень ст. 1 п. в, ст. 9 абз. 3 Закону України «Про амністію 2014 року» до обвинуваченого, оскільки відповідно до вимог ст. 1 вказаного закону, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не тяжкими або особливо тяжкими, відповідно до ст. 12 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та розглянувши провадження в її межах, колегія суддів приходить до такого висновку.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Разом з тим, на думку колегії суддів, вирок суду не відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, серед іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Проте, суд не дотримався вимог ст.. 374 КПК України та при постановленні вироку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити обґрунтоване рішення.

Під час розгляду кримінального провадження суд не дав належної оцінки невідповідності обвинувального акту, яке полягало у відсутності в ньому фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щодо придбання, носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та відповідного формулювання обвинувачення по даному епізоду.

Колегія суддів вважає, що посилання в обвинувальному акті на висновок експерта № 246 від 11 квітня 2014 року є істотним порушенням вимог ст.. 7, 8, 9, 10, 17, 22, 26, 291 КПК України, а тому таке посилання не може бути розцінено як виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення.
Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором дії, передбачені ст. ст.. 337, 338 КПК України, вчинені не були.

Як вбачається з вироку, при викладенні у його мотивувальній частині фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, які суд вважає встановленими, суд вказав про те, що ОСОБА_6 у невстановленої досудовим слідством особи придбав пістолет моделі «ROHM RG88», який почав зберігати при собі, та який в подальшому був у нього виявлений та вилучений. Проте у вироку не зазначено даних, що ОСОБА_6 придбав та носив саме вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу, тобто, в цій частині обвинувачення не було висунуте ОСОБА_6 в суді першої інстанції у встановленому законом порядку, що потягло за собою порушення права обвинуваченого на захист.

З огляду на викладене, враховуючи невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з порушенням права на захист обвинуваченого та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Керуючись ст..ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 2 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання залишити без зміни.

___________________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3