АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2783/14-к
Номер провадження 11-сс/786/165/14
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_7
на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2014 року,
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2014 року ОСОБА_7 поновлено строк на звернення до суду та в задоволенні його скарги щодо скасування постанови старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 від 28.12.2013 року про закриття кримінального провадження № 0000015 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході судового розслідування. Тобто в матеріалах провадження відсутні докази застосування незаконних методів дізнання, а саме застосування відносно ОСОБА_7 недозволених методів слідства. Тому прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою постанову старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 від 28.12.2013 року про закриття кримінального провадження скасувати, а матеріали повернути прокурору для проведення додаткової перевірки, оскільки вважає, що слідчі дії не були проведені в повній мірі, слідчим суддею не з`ясовані правові підстави проведення обшуку в його домоволодінні, не звернув увагу на результати службової перевірки щодо неправомірних дій ст. лейтенанта міліції ОСОБА_9 відносно нього, слідством не встановлено за яких підстав були спричинені тілесні ушкодження,
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора про законність прийнятого рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно до вимог ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_7 звернувся до районного суду зі скаргою в якій просив скасувати постанову старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 від 28.12.2013 року про закриття кримінального провадження № 0000015, а матеріали направити для проведення додаткової перевірки, оскільки вважав її такою, що не відповідає нормам чинного законодавства. Вказує на неповноту розслідування справи та відсутність належної правової оцінки встановленим обставинам.
Відповідно до вимог КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження, тобто закінчення досудового розслідування в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, судом неодноразово скасовувалися постанови про закриття кримінального провадження, а матеріали поверталися для проведення додаткового розслідування.
Під час досудового розслідування по даній справи було проведено значну кількість слідчих дій об`ємом в 4 томах кримінальної справи (Загальна кількість складає фактично 700 аркушів). По кримінальній справі були встановлені та допитані всі свідки зазначені ОСОБА_7 які були присутні під час скоєння злочину проти нього, в тому рахунку і цивільні особи, які твердження скаржника не підтвердили, як і всі особи на яких вказував скаржник. Тобто згідно заяв ОСОБА_7 вказаний злочин відбувався в умовах очевидності, в присутності особи, яка не являється міліціонером.
Під час досудового слідства було встановлені всі події які передували вказаному скаржником злочину, а саме факт знаходження його в дружніх відносинах з ОСОБА_10 на початку 1993 року, який потім фактично шахрайськім способом заволодів квартирою сестри скаржника згідно рішень по цивільній справі з цього приводу , в тому рахунку і за участі Верховного Суду України, якими було повернуто власність на квартиру сестрі скаржника. Після чого між сторонами склалися наявні неприязні стосунку внаслідок вказаного з взаємними звинуваченнями в скоєнні злочинів. ОСОБА_7 звинуватив ОСОБА_10 у викраденні нагробних пам*яників його батьків, а ОСОБА_10 звинуватив скаржника у викраденні належної йому рами від автомобіля Краз, яку ним було колись передано на добровільне зберігання останньому. Вказаний факт згідно офіційної заяви ОСОБА_10 і став підставою для проведення оперативно-розшукових та слідчих дій на подвір*ї
скаржника. Після написання пояснення 05.01.2010 року ОСОБА_7 дільничному інспектору про обставини вчинення ним злочину, здачі рами належної ОСОБА_10 в металобрухт на приймальному пункті, скаржник 06.01.2010 року звернувся в прокуратуру з заявою про застосування до нього недозволених методів слідства під час дізнання , а саме побиття руками та ногами по голові та застосування електрошокеру (а.с. 16 т.1) не тільки дільничім інспектором, а і ще і за участю 3-х міліціонерів , які входили до складу оперативно - слідчої групи , які проводили огляд його подвір*я.
При цьому вбачається , що ОСОБА_7 під вартою взагалі не находився і не утримувався .
На підставі вказаної заяви до прокурора, ОСОБА_7 був оглянутий судово-медичним експертом 06.01.2010 року. Згідно висновку виконаного дослідження , а саме акту судово-медичного дослідження № 31 від 06.01.2010 року, та потім послідуючого експертного висновку № 39 від 03.06.2013 року, в у ОСОБА_11 на тілі були виявлені ознаки множинних наявних опіків 1-2 ступеню по передній та боковим поверхням середньої третини лівого та правого стегна на загальній площі 1-1,5 % тіла. Під час досліджень ОСОБА_7 зазначав судмедексперту про нанесення ударів кулаками по голові та ногами по його нозі одним із міліціонерів. Але крім опіків, синців на тілі скаржника виявлено не було, хоча огляд відбувся не пізніше одної доби зазначених скаржником подій.
В подальшому в заяві до прокурора від 11.01.10 року ОСОБА_7 просить притягнути до кримінальної відповідальності тільки одного працівника міліції , а саме ОСОБА_12 за вчинене ним побиття по голові і ногах та застосування електрошокеру. При цьому звинуватив працівника міліції ОСОБА_12 в злочинній змові з ОСОБА_10 з метою помсти. (а.с. 2 т.1). Вказані дві заяви ОСОБА_7 не написані , як звичай власноручно , а за раніше, до їх надання, були віддруковані за допомогою комп*юторної техніки. ( надруковані особою з юридичною освітою, яка відсутня у скаржника, згідно тексту заяв).
Вказані заяви скаржника до прокуратури і висновки судо-медичних досліджень ОСОБА_7 про наявність у нього слідів опіків і стали підставою для висновків службової перевірки ОВС 17-го ВВБ у Полтавській області СВБ ГУБОЗ МВС України про підтвердження застосування неправомірних заходів фізичного та психологічного впливу ОСОБА_9 по відношенню до скаржника, без будь якого іншого підтвердження цього.( т.1. а.с.67)
Вказаний, на явно передчасний висновок, фактично і був підставою для задоволення багато чисельних скарг ОСОБА_7 для скасувань висновків перевірки прокуратури за вказаним фактом та після чого було відкрите кримінальне провадження за № 0000015.
Під час досудового слідства, після встановлення всіх свідків та осіб які мали будь яке відношення до вказаного інцинденту, була проведена призначеною прокуратурою комісійна судова- медична, кримінальна експертиза № 39 ( а.с.58 т.3, яку проводили 5 ведучих експертів ОБ СМЄ), під час якої, на трупі людини вдягненому в двоє брюк, вилучених у скаржника ( в яких був згідно його заяви, одягнутий ОСОБА_7 під час зазначених ним подій і під час дослідження яких під мікроскопом було виявлено оплавлення волокон тканини), імітувалися нанесення ударів іскровим розрядником « ІР-4» який знаходиться на озброєнні підрозділу МВС (відповідно до його розмірів, потужності та його призначення по домінуючому відношенню до засобів , які знаходяться в легальному та нелегальному продажу), які імітували завданням ударів електрошокеру в обставинах зазначених скаржником.
Відповідно до висновку експерта № 105-МК від 23.04.2013 року на чоловічих штанях, які належать ОСОБА_7 , по передній поверхні середньої правої штанини в нижній частині виявлено 2 пошкодження, а на лівій штанині в ділянці лівого колінного суглобу виявлено групу пошкоджень, що утворилися внаслідок дії високої температури. Проте, при співставленні тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 та пошкодженнями на брюках, не виявлено, що вони виникли від дії одного і того самого предмета. Окрім того, ушкодження на тілі могли утворитися від дії електричного струму, але не приладом. Тобто відсутні дані, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 та пошкодження брюк, могли утворитися від дії саме іскрового розрядника ІР-4, наданого на експертизу.
Опитані в ході слідства свідки також спростовують твердження потерпілого про застосування до нього електрошок ера та іншого убдь якого насильства. Не підтвердив це і ОСОБА_12 під час одночасного допиту його з ОСОБА_7 .
Отже з вказаного вбачається, що тілесні ушкодження не могли бути спричинені при обставинах, вказаних потерпілим ОСОБА_7 , а саме при застосування іскрового розрядника ІР-4.
У зв`язку з цим слідчий виконав всі необхідні слідчі дії для встановлення обставин справи та прийняв правильне рішення про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя районного суду детально вивчив матеріали перевірки та відповідно до вимог чинного законодавства, з дотримання процесуальних норм та на підставі наявних матеріалів дійшов висновку про відсутність належних підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, тому правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 , оскільки постанова слідчого мотивована.
Що ж до доводів апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, то вони не спростовують правильності прийнятого рішення слідчим про закриття кримінального провадження та законність ухвали слідчого судді районного суду. А саме, скаржником не наведено ні яких вимог з вказівкою про не проведення слідчих дій, які стосуються його заяви про спричинення йому міліціонером ОСОБА_9 під час його опитування. Навпаки допитані експерти, які проводили комісійну експертизу, спростували можливість отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень при вказаних ним обставинам та на підставі дослідження ними всіх матеріалів справи.
Таким чином під час проведення багаторазових перевірок прокуратурою та під час кримінального провадження, при проведенні всіх можливих слідчих дій, не було доведено та встановлено правомірність заяви скаржника, а навпаки , було встановлено, що фактично виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження були спричинені йому у інший спосіб , ним не зазначений в його заявах та під час його допиту. Данні у справі , про те , що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 за обставин ним зазначених, були йому спричинені саме міліціонером ОСОБА_9 , відсутні. Сам факт знаходження ОСОБА_7 в приміщенні міліції на законних підставах, на протязі короткого часу та у денний час, без позбавлення волі, не може враховуватись як засіб проведення незаконних методів ведення дізнання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 407, 413, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2014 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження без зміни.

С У Д Д І :

________ __________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4