Справа № 182/7715/15-к
Провадження № 1-кп/0182/764/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0003139 стосовно:

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.04.2008 р. Томаківським районним судом за ст. 289 ч. 1 КК України до 4 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 20.01.2009 року Марганецьким міським судом за ст. 289 ч. 2, ст. 190 ч. 1, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 06.06.2012 року умовно-достроково, невідбутий строк: 1 рік 5 місяців 8 днів,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , 15.09.2015 року близько 01.00 год з метою таємного викрадення металевих виробів, які знаходяться на місці поховання, прийшов на територію кладовища, розташованого по вул. Папаніна в с. Шолохове, Нікопольського району, Дніпропетровської області, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що його злочині ніхто не бачить, таємно, умисно, шляхом вільного доступу витяг руками з-під надгробної плити на місці поховання ОСОБА_5 два металеві швелери, що слугували опорою для надгробної плити, а саме: 1 металевий швелер довжиною 1,2 м., вартістю 144 грн. та 1 металевий швелер довжиною 1,3 м, вартістю 156 грн., а всього на загальну суму 300 грн., спричинивши ти самим родичам померлого моральні страждання. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 297 КК України, як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене з корисливих мотивів.

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази по справі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю і суду пояснив, що 15.09.2015 року близько першого часу ночі пішов на кладовище в с. Шолохове, щоб викрасти метал. Ще в день побачив де можна його викрасти. Витяг два металевих швеллера, які знаходилися на могилі і сховав у кущах. Ранком прийшов і забрав швеллери. Металеві швеллери продав. Працівниками міліції швелери було вилучено та повернено потерпілому. Кається у скоєному. Запевнив суд, що такого більше не станеться.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності. Цивільний позов заявляти не бажає. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 3 ст. 297 КК України, і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. Стосовно відомостей про особу обвинуваченого, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце проживання. на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставини, що пом`якшують покарання, слід віднести визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 має бути обрано в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у вигляді обмеження волі, але в зв`язку з визнанням вини та щирим каяттям, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, тобто призначити покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 4 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання продовжити до вступу вироку у законну силу, після чого скасувати.
Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: два швелери, передані на зберігання потерпілому, залишити в користуванні власника.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :