Справа № 591/6059/15-к
Провадження № 1-кп/591/363/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, кримінальне провадження за №0000089 від 21 липня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крутий Берег Лубенського району Полтавської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою,раніше не судимого, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 04.02.2015, оператора 1 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 12 реактивної артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону, солдата за призовом під час мобілізації на особливий період,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 407 КК України,-
Встановив :
На підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» солдат ОСОБА_5 5 лютого 2015 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).
В подальшому, 08.03.2015 солдат ОСОБА_5 переведений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), де призначений на посаду телефоніста лінійного наглядача телефонного відділення батареї управління, а згодом наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №24 від 31.05.2015 призначено на посаду оператора 1 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 12 реактивної артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 10 липня 2015 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - військову частину польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Факт відсутності ОСОБА_5 на службі встановлено командуванням частини під час перевірки наявності особового складу на ранковому шикуванні цього ж дня о 09.00 год. Отже, під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_5 обов`язків військової служби не виконував, а перебував за місцем проживання матері - ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , тому що у його вітчима ОСОБА_7 раптово погіршився стан здоров`я та останній потребував допомоги у побутових справах та лікуванні. Відповідно до цього, солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд, займаючись справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
22.07.2015 солдат ОСОБА_5 , усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 116 від 22.07.2015 останній відданий як такий, що прибув до військової частини (місця служби) та приступив до виконання обов`язків військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що в обвинувальному акті все викладене вірно, у вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу.

Аналізуючи надані докази суд вважає, що оператор 1 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 12 реактивної артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , без дозволу командування вказаної військової частини та без поважних причин, в період з 10 липня 2015 року по 21 липня 2015 року включно, самовільно залишив місце служби розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду і його дії органами досудового слідства кваліфіковані правильно.

Обставинами, що пом`якшують провину ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, участь в бойових діях АТО.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_5 не встановлено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується посередньо.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його провину і вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання , застосувавши ст. 69 КК України, у вигляді арешту, який необхідно відбувати на гауптвахті, що буде сприяти його виправленню.

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 374 КПК України, суд -

Засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 1 (одного) місяцю арешту з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання для ОСОБА_5 обчислювати з дня його прибуття на гауптвахту.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1