АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/4155/15-к Номер провадження 11-сс/786/491/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
слідчого ОСОБА_7
скаржника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ТОВ «Бест Трейд Груп», ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою клопотання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про скасування арешту майна задоволено частково. Скасовано арешт на автомобіль «MERCЕDES-BENZ», модель E 220 D, д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього, що належить ОСОБА_9 , який накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука від 16 вересня 2015 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в іншій частині та в задоволенні клопотань ОСОБА_8 , ТОВ «Бест Трейд Груп» про скасування арешту майна відмовлено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на положення ч.2 ст.167 та ч.2 ст.170 КПК України, згідно яких майно, що відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватись незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи приховання) на майно, що як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та можливої конфіскації майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Бест Трейд Груп» просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині незадоволення клопотання ТОВ «Бест Трейд Груп» та ОСОБА_8 про скасування арешту їх майна, а саме: автомобіль Volvo FH12, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом «Ломберст», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , спирт розлитий в поліетиленові пакети місткістю 100 мл під виглядом косметичного лосьйону торгової марки «Боярышник» в кількості 40 900 штук, що належить на законних підставах ТОВ «Бест Трейд Груп».

В обґрунтування свої вимог апелянт зазначає, що апелянт зазначає, що лосьйон торгової марки «Боярышник» в кількості 40900 штук був законним способом придбаний та належить на праві власності ТОВ «БЕСТ-ТРЕЙД-ГРУП». Вказує, що ні посадові особи ТОВ «БЕСТ-ТРЕЙД-ГРУП», ні ОСОБА_10 (особа, яка супроводжувала товар), ні ОСОБА_8 (власник автомобіля Volvo FH12 та напівпричепа «Ломберст»), на час вилучення майна не були підозрюваними, а тому арешт майна був здійснений з порушенням вимог КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині незадоволення клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту майна, а саме: автомобіль Volvo FH12, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом «Ломберст», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_8 аналогічні обґрунтуванню апеляційної скарги ТОВ «Бест Трейд Груп».

Крім того, апелянт зазначає, що автомобіль та напівпричіп належать йому на праві приватної власності, які він на підставі усної домовленості передав в тимчасове користування своєму знайомому ОСОБА_10 , на ньому останній неодноразово перевозив різні товари. При цьому ОСОБА_8 посилається на те, що являється законним володільцем належного йому майна і законів України не порушував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_11 , який підтримв свою апеляційну скаргу та прохав її задовольнити, думку прокурора, який, посилаючись на законність ухвали слідчого судді просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Відповідно до ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Постановою слідчого від 15.09.2015 року речі та документи, на які в подальшому було накладено арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000026.

Слідчий суддя дійшов до вірного висновку, що вилучені речі та документи були підшукані та використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди , призначалися для фінансування кримінального та є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами.

З огляду на положення ч.2 ст.167 та ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватись незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи приховання) на майно, що як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та можливої конфіскації майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

На думку колегії суддів, слідчий суддя з`ясувавши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевіривши обставини кримінального провадження, правильно встановив правові підстави для накладення арешту.

У зв`язку з вказаним, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту. Крім того слідчий у справі та прокурор в судовому засіданні обґрунтовано зазначили , що ОСОБА_8 на протязі тривалого часу ухиляється від проведення необхідних процесуальних та слідчих дій необхідних для пред*явлення підозри у скоєнні вказаного злочину та встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

З огляду на вказане, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги ТОВ «Бест Трейд Груп», ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2015 року без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4