УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №280/1859/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року, щодо
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.
Дніпропетровська, громадянина України,
АДРЕСА_1 , зареєстрованого по
раніше судимого,-
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
Дія ухвали закінчується 11.02.2016 року.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
14.12.2015 року близько 02.год. 00 хв. у вахтовому приміщенні приватного підприємства по обробітку природного каменю ФОП « ОСОБА_9 », що знаходиться в АДРЕСА_3 , після вжиття спиртних напоїв між ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого останній було нанесено множинні удари по різним частинам тіла, більшість із яких була спрямована в область голови. Від отриманих тяжких тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу під оболонку та в речовину головного мозку, набряку головного мозку із здавленням, закритої черепно-мозкової травми, ОСОБА_10 померла.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.12.2015 року. Звільнити ОСОБА_8 , який перебуває в Житомирській УВП №8, з-під варти, обравши відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки органом досудового слідства порушено ст. 29 Конституції України, ст. 208 КПК України, п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Апелянт зазначає, що підстав, передбачених ч.1 ст. 208 КПК України для затримання ОСОБА_8 не існувало. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, жодним чином від проведення слідчих дій не ухилявся.
На думку захисника ОСОБА_7 при прийнятті рішення доводи сторони захисту прийняті до уваги слідчим суддею не були, оцінка підстав для обрання запобіжного заходу була однобічною і упередженою, що свідчить про незаконність прийняття рішення.
Так, клопотання про застосування запобіжного заходу не відповідало вимогам ст. 184 КПК України.
Хоча воно й містило посилання на ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, але виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов до висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, не відповідав змісту і суті перелічених ризиків. В свою чергу, клопотання не містило і посилання на матеріали, що підтверджували існування цих обставин.
Під час розгляду клопотання сторона обвинувачення, а саме слідчий та прокурор, не довела, що наведені ризики існують і не підтвердила їх відповідними доказами.
Ризик, що скоєне кримінальне правопорушення є тяжким, на думку захисника, не може бути підставою для обрання суворого запобіжного заходу. ОСОБА_8 сам доставив співмешканку до дому, не дивлячись на її стан, і не приховував факту її побиття, про що розповідав особам, до яких звертався за допомогою у транспортуванні ОСОБА_10 . Виявивши, що співмешканка мертва, ОСОБА_8 сам ініціював виклик швидкої допомоги і поліції. У подальшому своє місце проживання не залишав і знаходився за місцем проживання. На виклик до поліції з`явився добровільно, де і був затриманий
Другий ризик, що ОСОБА_8 перебуває у товаристських відношеннях зі свідками, може вплинути на них, попросивши змінити показання, спростовується тим, що основні очевидці побиття ОСОБА_8 . ОСОБА_10 вже детально допитані, з даними особами проведені слідчі експерименти і суттєвих протиріч у їх показаннях не має, що свідчить про відсутність необхідності у будь-якому впливі на даних свідків.
Апелянт вважає, що перелік зібраних доказів, зазначених у клопотанні, має відношення до доведеності вини підозрюваного, а не виклад обставин стосовно наявності ризиків.
На думку захисника ОСОБА_7 , орган досудового слідства, на час звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу, повідомивши про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не встановив від чого саме у ОСОБА_10 утворилися тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку зі смертю, чи від ударів підозрюваного, чи внаслідок неодноразового падіння ОСОБА_10 , яка перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння.
При розгляді клопотання, як зазначає апелянт, слід також було прийняти до уваги, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де мешкає з бабусею, яка є інвалідом і людиною похилого віку, постійно потребуючи стороннього догляду, чим займався підозрюваний. До моменту затримання підозрюваний, хоча й неофіційно, але працював на підприємстві, де й відбувся конфлікт зі співмешканкою. В минулому ОСОБА_8 лікувався від таких інфекційних захворювань, як туберкульоз і лептоспіроз.
Заслухавши доповідача по справі, захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши її доводи та вивчивши письмові матеріали провадження, суд вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду клопотання слідчого були досліджені та підтверджені наявні ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.1,2,3 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про те, що підстав, передбачених ч.1 ст. 208 КПК України, для затримання особи не існувало, як і посилання на те, що не підтверджені ризики, передбачені ст. 177 КПК України є необґрунтованими з наступних підстав.
Органами досудового розслідування затримання підозрюваного ОСОБА_8 було фактично здійснено одразу після вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_10 на підставі переконливих даних і доказів, які були також належним чином досліджені слідчим суддею під час вирішення питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.
З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 був засуджений 24.09.2015 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 309 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, як особа раніше судимий та відбував покарання за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 122, 186, 307, 308 КК України, за досить короткий проміжок часу після засудження за останній злочин під час іспитового строку знову підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину.
З урахуванням наведених обставин справи, апеляційний суд вважає, що існують реальні ризики здійснення певного впливу на хід розслідування даного кримінального правопорушення та свідків, які знаходяться за межами установи, в якій утримується ОСОБА_8 , можливості впливу на них, у тому числі й за допомогою засобів зв`язку, оскільки знаходиться з ними у товаристських відносинах, а також, враховуючи підвищену суспільну небезпеку і тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , з урахуванням фактичних обставин та досліджених матеріалів кримінального провадження, з урахуванням даних про його особу, може продовжувати займатися злочинною діяльністю, апеляційний суд вважає обґрунтованим рішення слідчого судді про обрання такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 тимчасово проживає у м. Коростишеві, зареєстрований у м. Дніпропетровську, де проживають його близькі родичі, а тому є ризик того, що ОСОБА_8 може залишити м. Коростишів.
Санкція ст. 121 ч.2 КК України, тобто за вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_8 , передбачає покарання від 7 до 10 років.
Обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, будь-яких сумнівів у апеляційного суду не викликає.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на те, що ухвала є незаконною, винесена з грубим порушенням норм кримінально процесуального права, побудована на припущеннях та відсутні будь які ризики того, що ОСОБА_8 не буде переховуватись від слідства та впливати на хід розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки має постійне місце проживання, де мешкає з бабусею, яка є інвалідом і людиною похилого віку, постійно потребуючи стороннього догляду, чим займався підозрюваний.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді, на чому наполягає в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 та обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, апеляційний суд не вбачає.
А тому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд залишає без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 393, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягаєю.
Судді: