Провадження № 1-кп/752/16/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2015 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 007357 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- за вироком Шосткінського районного суду Сумської області від 29.09.2005 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

- за вироком Шосткінського районного суду Сумської області від 04.09.2008 р. за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі,

- за вироком Шосткінського районного суду Сумської області від 10.12.2012 р. за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту,

- звільненого по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

секретарів судових засідань ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 , суд -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_2 , 31.05.2013 р., приблизно о 03-30 год., перебуваючи поблизу будинку № 6/31 на вул. Ямській у м. Києві, помітивши на лавці поблизу будинку жіночу сумку, та двох жінок, що перебували під парадним, вирішив повторно відкрито викрасти чуже майно. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_2 , підійшов до лавки та взяв сумку, що на ній лежала, вартістю 470 грн., що належить ОСОБА_12 з її особистими речами, а саме: грошима у сумі 232 грн., мобільним телефоном "Нокіа Н95" вартістю 3500 грн. з сім карткою мобільного оператора "Київстрар" вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші у сумі 10 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 4222 грн., та іншими речами, що не мали для потерпілої матеріальної цінності та почав тікати з місця злочину. Потерпіла ОСОБА_12 , намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_2 почала за ним бігти, проте наздогнати не змогла. Через не тривалий проміжок часу, за який обвинувачений ОСОБА_2 встиг позбутися сумки із речами потерпілої, він був затриманий працівниками міліції.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_2 спочатку свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та показав, що вночі о 03-00 год. по вул. Ямська в м. Києві йшов додому та побачив на лавці сумочку, стало цікаво, що в ній. Взяв сумку відійшов, почали йти, відкрив її та побачив гаманець. Сумку він викинув, пішов далі і розглядав вміст гаманця, там було лише 200 грн., взяв їх собі, а гаманець викинув. Пройшов далі і почув крик дівчини, як він зрозумів потерпілої, яка почала кричати, щоб він повернув сумку. Так як сумки у нього вже не було, він зрозумів, що скоїв погано та звернув у поворот, пройшовши 30 метрів його затримала міліція та він зізнався. При ньому було лише 200 грн., сумку знайшли по дорозі, як йшли за ним. Коли брав сумку дивився навколо нікого не було. Вчинив так, бо потрібні були кошти.

Після допиту потерпілої надав додаткові покази та зазначив, що підтримує покази надані потерпілою, повністю визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому. Зазначив, що дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК, а саме повторне відкрите викрадення чужого майна. Так, він чув як кричала потерпіла, вона дійсно бачила як він забирав сумку. Просив суд надати йому шанс на виправлення та не карати суворо.

Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_2 на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення, винним у вчинені якого визнається обвинувачений, свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Потерпіла ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що саме обвинувачений вчинив відносно неї злочин, це він викрав у неї сумку в кінці травня, після 2-ї години ночі біля її будинку. Вона була з подругою, сиділи на лавці, обвинувачений ОСОБА_2 йшов у їхню сторону, вона його добре запам`ятала. Він пройшов за них, а потім біг і кричав до них, у їх адресу нецензурні лайки. Вони з подругою почали бігти до дверей під`їзду, а сумка лишилась позаду на лавці. Вони підбігли до дверей, почали відкривати, але не зайшли до під`їзду, оскільки вона побачила, як ОСОБА_2 забрав її сумку. Після чого вона почала бігти за ним та кричати йому. Наздогнати його не змогла, ОСОБА_2 втік до будівництва. Потім її наздогнала подруга зі своїм братом. Стоячи там, обвинувачений знов повернув до них, але вже без сумки. Вона знов почала бігти за ним, тоді вже приїхала міліція яка його затримала.

Так, судом була прийнята відмова прокурора від свідків обвинувачення.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать також протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, які були досліджені судом, зокрема:
- протокол прийняття заяви про злочин від 31.05.2013 р., відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_12 звернулась до міліції із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, а саме відкритого заволодіння її сумкою з особистими речами та грошовими коштами невідомим чоловіком (т. 1 а.с. 9);
- протокол огляду місця події від 31.05.2013 р. із фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто площадку на горі металевої драбини, що розташована з боку будинку АДРЕСА_2 , під час огляду вказаної ділянки, з неї була вилучена спортивна куртка, що належить ОСОБА_2 , крім того, в самого ОСОБА_2 були вилучені грошові кошти в розмірі 232 грн. (т. 1 а.с. 10-15);
- протокол огляду місця події від 31.05.2013 р. із фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а саме ділянки місцевості поблизу будинку № 6/31, що по вул. Ямській в м. Києві (т. 1 а.с. 17-20);
- протокол огляду місця події від 31.05.2013 р. із фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості, що розташована біля будинку № 35 по вул. Ямській в м. Києві, під час огляду вказаної ділянки було вилучено сумку потерпілої ОСОБА_12 з її особистими речами, а саме телефоном, гаманцем, картками (т. 1 а.с. 21-32);
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 31.05.2013 р. із фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 вказавши на особу під №2 впізнала обвинуваченого ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 80-85);
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винуватості.
Першочергові показання обвинуваченого ОСОБА_2 суд не приймає до уваги та розцінює їх як версію захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене.
Крім того, суд звертає увагу, що після надходження обвинувального акту відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 186 КК України, судом був призначений судовий розгляд вказаного кримінального провадження, незважаючи на те, що в ньому містилась вказівка, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки як убачалось із обвинувального акту, він у цілому відповідав вимогам ст. 291 КПК України, оскільки слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, правову кваліфікацію цього правопорушення з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею, а тому підстав для його повернення не було.
Приймаючи таке рішення, суд не виходячи за межі ст. 314 КПК України, не вдаючись на даній стадії судового провадження про обґрунтованість пред`явлених підозри та обвинувачення, не вдаючись до оцінки доказів, а виходив із того, що статтею 291 КПК України чітко визначено вимоги щодо обвинувального акту, відомостей, що мають бути зазначені в ньому та додатків до обвинувального акту.
При обранні міри покарання ОСОБА_2 суд враховує наступні обставини справи: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

Суд, у відповідності зі ст. 66 КК України, визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, визнання ОСОБА_2 своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

На підставі викладеного, крім того враховуючи позицію потерпілої, а також ненастання тяжких наслідків та шкоди для ОСОБА_15 , оскільки все майно потерпілій було повернуто та вона від пред"явлення цивільного позову відмовилась (т. 1 а.с. 36), суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_2 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання та зобов`язати виконувати останнього, обов`язки, викладені в ст. 76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -

у х в а л и в:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він, протягом 3 (трьох) років іспитового строку, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази у кримінальному провадженні:

- жіночу сумку коричневого кольору,

- грошові кошти в сумі 232 грн., номіналом: купюра 2 грн. серія НБ 6411875, купюра 10 грн. серія КЛ 4056119, купюра 20 грн. серія АФ 7234756, купюра 200 грн. серія ЄВ 5138405,

- мобільний телефон «Нокіа Н95» сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора «Київстар»,

- гребінець чорного кольору,

- дві кулькові ручки синього та зеленого кольору,

- брелок у вигляді серця червоного кольору,

- гаманець чорного кольору з написом «HASSION», з двома фотокартками в середині,

- картка клієнта «Метро» на ім`я ОСОБА_16 ,

- дисконтна картка «Караван» № НОМЕР_2 ,

- кредитна картка «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_15 № НОМЕР_3 ,

- дисконтна картка «Велика Кишеня» № НОМЕР_4 ,

- дисконтна картка «Фора» № НОМЕР_5 ,

- дисконтна картка «Ого»,

- дисконтна картка «Фешин» № 0459,

- кредитна картка «Райфайзен банк Аваль» № НОМЕР_6 ,

- дисконтна карткам «Фокстрот» № НОМЕР_7 ,

- дисконтна картка «Мережа доступних ліків» № НОМЕР_8 ,

- дисконтна картка «Кроша» № НОМЕР_9 ,

-дисконтна картка «Сільпо», які повернути під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 35), - залишити потерпілій за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1