Справа № 214/5272/14-к
1-кс/214/134/16
У Х В А Л А
іменем України
12 лютого 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника (захисника) ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_8 від участі у кримінальному провадженні №0001136 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2016 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_8 від участі у кримінальному провадженні №0001136, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
08 лютого 2016 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу повторно надійшла заява захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_8 від участі у кримінальному провадженні №0001136, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Свої заяви захисник ОСОБА_4 мотивує тим, що при визначенні судді ОСОБА_8 для розгляду кримінального провадження №0001136, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, порушено встановлений ч.3 ст. 35 КПК України порядок визначення судді для розгляду справи, а отже суддя ОСОБА_8 не може брати участь у цьому кримінальному провадженні. Крім того, захисник ОСОБА_4 вважає, що існують також інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_8 при розгляді цієї справи, а саме, що судовий розгляд справи розпочато 03.07.2014 року і до цього часу не завершений у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_8 безпідставно затягує розгляд справи, який зводиться до з`ясування стосунків з обвинуваченим та захисником, безпідставно утримує обвинуваченого під вартою без проведення будь-яких процесуальних дій. Протягом вересня 2015-2016 років головуючий суддя декілька разів видаляв захисника ОСОБА_4 з зали судового засідання під час розгляду даного кримінального провадження, чим грубо порушував таким чином право обвинуваченого на захист. Розгляд справи відбувається з певним обвинувальним ухилом, оскільки головуючий нагадує прокурору про незаявлені ним клопотання, при цьому не дозволяє захиснику заявляти будь-які усні або письмові клопотання та висловлюватись захиснику та обвинуваченому свою думку з приводу клопотань поставлених судом на обговорення, вимагаючи виключно висловитись про «підтримання» або «не підтримання» клопотання. Також, оскільки обвинувачений не може самостійно реалізувати своє право на перекладача, так як утримується під вартою, головуючий, в супереч п.18. ч.3 ст. 42 КПК України, ігнорує право обвинуваченого користуватись послугами перекладача за рахунок держави. В додаток захисник вважає, що головуючим суддею зазначені порушення є умисними або вчинені внаслідок недбалості, систематичні, та такі, що підривають авторитет правосуддя, порушують правила суддівської етики, та свідчать про неповагу під час здійснення судочинства до адвоката та інших учасників судового процесу.
Також захисник ОСОБА_4 , додатково в своїй повторній заяві від 08 лютого 2016 року вказав, що 23.06.2014 року під час судового засідання захисник ОСОБА_4 заявив про наявність нерозглянутих скарг по справі, поданих під час досудового слідства, на що суддя ОСОБА_8 не зважав, призначивши відповідно до ухвали суду від 23.06.2014 року судовий розгляд. Крім того, ним до канцелярії суду 15.10.2015 року було подано завірену належним чином копію ухвали від 07.10.2015 року про зупинку дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області №240/дпр-15 від 02.09.2015 року про застосування відносно адвоката ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у виді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців, однак незважаючи на наполягання обвинуваченого на участь у справі у якості захисника ОСОБА_4 , лише 01.02.2016 року ухвалою суду останнього було допущено до участі у справі. Під час розгляду провадження щодо відводу судді ОСОБА_9 , останній продовжує розгляд справи щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , продовжуючи таким чином здійснювати тиск на сторону захисту, що підтверджується матеріалами справи. Вказане свідчить про грубе порушення суддею ОСОБА_8 законодавства України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, п.п. 2.5. Бангладорських принципів поведінки судді від 19.05.2006 року.

Заявник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заявлений відвід по зазначеним підставам та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника ОСОБА_4 в повному обсязі та просив задовольнити заявлений відвід.

Прокурор заперечував проти заявленого відводу судді ОСОБА_8 , вважаючи що підстави для відводу судді відсутні.

Дослідивши заяву та доповнення до неї, вислухавши думку заявника ОСОБА_4 , суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_8 враховуючи наступне.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

При цьому, Законодавець чітко регламентував у ст.75 КПК України, обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів провадження 10 червня 2014 року до Саксаганського районного суду м, Кривого Рогу надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України, внесеному до ЄРДР за №0001136 від 20.03.2014 року, який 10 червня 2014 року був переданий для розгляду судді ОСОБА_8 .
За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_8 у зв`язку з порушенням встановленого ч.3 ст. 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи, оскільки таке порушення судом не встановлено.
Що стосується інших обставин на які посилається ОСОБА_4 , як на обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді ОСОБА_8 , то суд на своє переконання вважає, що вони є безпідставними, оскільки суддя який розглядає питання про відвід іншого судді не має повноважень на оцінку процесуальних рішень останнього при розгляді кримінального провадження, в тому числі з питань допущення до участі у справі захисника та перекладача.
Отже, суд приходить до висновку, що інші викладені у заяві ОСОБА_4 обставини не свідчать про наявність підстав для відводу судді або про наявність підстав для самовідводу судді ОСОБА_8 , передбачені саме Законом, через що заява не є такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 371 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисникаОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_8 від участі у кримінальному провадженні №0001136 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.
Ухвала суду набирає чинності негайно і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1