Справа № 642/6549/15-к
Провадження 1кп/642/91/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської обл., Меловського р-ну., смт. Мелова, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого:

1) 24.10.2000 Алчевським м/с Луганської обл., ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі;

2) 03.08.2004 Алчевським м/с Луганської обл. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений умовно-достроково на 4 місяці 21 день;

3) 13.10.2008 Алчевським м/с Луганської обл. ст.ст. 121, 185 ч.2. 185 ч.3, 289 ч.2 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 05.03.2015 по рішенню Лисичанського м/с Луганської обл. від 03.03.2015 р. на підставі ст.ст 177, 178, 196 КПК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає; АДРЕСА_2 ,-

за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Луганської обл., м. Рубіжне, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, освіта середня, раніше судимого :

1)25.09.2008р. Рубіжанським м/с Луганської області ст.185 ч.3 КК України до 3 р. 6 міс. позбавлення волі, ст. 75 КК України - 2 роки;

2)14.09.2009р. Рубіжанським м/с Луганської області за ст.198 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України приєднати 2 р. 8 міс. п/в по вироку Рубіжанського від 25.09.2008 р. м/с Луганської області до 3 років 8 місяців позбавлення волі,

3)30.11.2009р. Кремінським р/с Луганської області за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ч.4 ст.70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі,

4)04.03.2013р. Перевальским р/с Луганської області за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 07.03.2014р. по відбуттю покарання,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично проживає: АДРЕСА_4

за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , маючи намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 , та, діючи в групі, 17.07.2015 приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. 18 по вул. Малопанасівській в м. Харкові, помітили раніше незнайомого їм чоловіка, у якого з собою знаходилась барсетка чорного кольору. У ОСОБА_7 та ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна після чого вони, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, направилися за потерпілим ОСОБА_5 , та, наздогнавши останнього, ОСОБА_6 наніс удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вивели ОСОБА_9 зі стану рівноваги та повалили останнього на землю, де ОСОБА_6 , сівши зверху на потерпілого, взяв його за волосся руками та почав бити головою об асфальт, спричинивши ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3281-ая/15 від 20.07.2015 року садна на голові, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання. та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. В той час, коли ОСОБА_7 тримав потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вихопив барсетку, що належить ОСОБА_9 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якій знаходились грошові кошти в сумі 550 гривень, мобільний телефон Lenovo А390 вартістю відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи № 368 від 22.07.2015 року - 735 грн. 00 кой., в якому знаходилась карта пам`яті «Vеrіко» вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 368 від 22.07.2015 року - 85 грн. 00 коп., сім карта мобільного оператора МТС, на рахунку якої грошових коштів не було та яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, паспорт громадянина України та ідентифікаційний код на ОСОБА_5 .
Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_5 , матеріальні збитки на загальну суму 1370 грн. 00 коп.

ОСОБА_6 в судовому засіданні свою провину визнав повністю, зазначив, що вони разом з ОСОБА_7 завели потерпілого в глухий кут, він приймав активну участь у пограбуванні останнього, вдарив його в обличчя, сів на нього зверху і продовжував бити головою об асфальт. ОСОБА_7 лише приймав зусилля щоб відтягнути його, і перший вбіг, коли вийшли сторонні особи з подвір`я, в цей момент він почав забирати барсетку з рук потерпілого, а коли вдалося то побіг за ним.
ОСОБА_7 в судовому засіданні свою провину не визнав, та пояснив, що потерпілий перший наніс йому удар в обличчя, з яких причин він пояснити не зміг, зазначив, що потерпілого не торкався, в ході досудового розслідування вимушений взяти провину на себе, оскільки давав пояснення під впливом працівників міліції.
Суд, дослідивши наданні обвинуваченням докази, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, знайшла своє підтвердження, виходячи із наступного.
Так, потерпілий ОСОБА_5 , пояснив, що саме спільні дії обвинувачених безпосередньо перед викраденням були скеровані на протиправність заволодіння його майном, які виразились в тому, що ОСОБА_6 вдарив його перший, а ОСОБА_7 продовжував утримувати його. Їх обопільні дії він сприймав, як насильство, оскільки ОСОБА_6 сказав тримати його ОСОБА_7 , коли вони обидва повалили його з ніг, ОСОБА_6 зробив підніжку, а ОСОБА_7 штовхнув. ОСОБА_7 його утримував до тих пір, поки ОСОБА_6 намагався витягнути барсетку потерпілого, яку той дуже міцно тримав при собі.

Вина обох обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм діяння підтверджується наступними доказами, які були зібрані в ході досудового слідства, та які згідно до вимог ст. ст. 22, 23, 27 КПК України безпосередньо досліджені судом у відкритому судовому засіданні:
Протоколом слідчого експерименту від 23 липня 2015 року за участю ОСОБА_6 , в ході якого останній сповістив про обставини скоєння кримінального правопорушення та фото таблиця до протоколу.
Однак, суд відкидає, як доказ протокол слідчого експерименту від 23 липня 2015 року за участі ОСОБА_7 , оскільки вказані доводи обвинуваченого, спростовані поясненнями, які надані потерпілим з урахуванням наданих під час судового слідства показів в частині розмежування ролі кожного у вчиненому злочині, які перевірялись в судовому засіданні.
Висновком судової товарознавчої експертизи № 368 від 22.07.2015р. про вартість викраденого майна, що на момент скоєння злочину склала 820 грн.
Висновком судово-медичної експертизи № 3281-ая/15 від 20.07.2015р. у ОСОБА_5 мали місце ссадна на голові, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.07.2015р., згідно якого ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_7 , який діяв у групі з іншою особою для заволодіння майном.
Протоколом пред`явлення для впізнання від 20.07.2015 року, ОСОБА_5 впізнав особу, тобто ОСОБА_6 , який безпосередньо застосував насильство.
Постановою про визнання речових доказів, які вилучені в ході огляду місця події від 20.07.2015 року, що зафіксовані у відповідному протоколі, та повернуті потерпілому під розписку.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_10 , який зазначив, що в ході досудового розслідування приймав участь в якості понятого при слідчому експерименті, який в суді дав свідчення про те, що одна особа тримала потерпілого, тобто ОСОБА_7 , а інша, тобто ОСОБА_6 бив і відбирав барсетку.
Таким чином, суд оцінює сукупність наданих доказів як достатні та взаємопов`язані, які прямо вказують на наявність вини в ролі кожного з обвинувачених.
Ствердження ОСОБА_7 про непричетність до інкримінованого йому злочину, оскільки покази, які раніше він дав були дані під впливом працівників міліції, а із показів свідка ОСОБА_11 , що приймав участь в якості іншого понятого при слідчому експерименті, в судовому засіданні, вбачається, що останній вказує на нього, який начебто вихватив барсетку, суд розцінює як неспроможні та такі, що спростовуються встановленими вищевикладеними обставинами та подіями, які перевірялись в сукупності : протоколом слідчого експерименту ОСОБА_6 , поясненнями свідка ОСОБА_10 тощо, сумнівів в яких у суду не має.
Зайняту позицію ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні суд розцінює критично, як усунення одного з обвинувачених, тобто ОСОБА_7 від злочину та його лінію захисту, небажання нести відповідальність за скоєння корисливого злочину з урахуванням його незначної ролі.
Однак такі його доводи спростовуються сукупною дією обвинувачених, як ОСОБА_7 так і ОСОБА_6 , а саме за яких обставин ними було вчинено цей злочин.
Отже, аналізуючи в їх сукупності досліджені докази обвинувачення, вина ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Відсутні підстави вважати, що потерпілий, який безпосередньо брав участь у судовому засіданні, двічі допитувався з обставин протиправних дій, які вчинили обвинувачені, обумовлює ОСОБА_7 , який його утримував.
Щодо показів обвинуваченого ОСОБА_7 наданих у судовому засіданні, що він на момент заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, не застосовував стосовно нього насильство, не мав умислу на заволодіння його майном, не виключають його участі в цьому злочині, оскільки за показаннями потерпілого ОСОБА_5 , знаходячись у безпосередній сутичці, ОСОБА_6 кричав «Тримати його» ОСОБА_7 , бо потребував застосування більшої фізичної сили, яку відчув на собі потерпілий з боку обох з обвинувачених.
Доводи захисника ОСОБА_7 про недоведеність участі останнього, що він в змову не вступав, суд вважає необґрунтованими, тому що дії обвинувачених були узгодженими, сукупність яких призвела до можливості вчинення вказаного злочину, що свідчить про наявність попереднього зговору групою вказаних осіб.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченим, суд приймає до уваги тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, розмір заподіяної шкоди, відношення і роль кожного обвинуваченого до наслідків своїх діянь, відсутність претензій з боку потерпілого.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, що вказує на його небажання стати на шлях виправлення, схильності до правопорушень, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також те, що ОСОБА_7 в скоєному не покаявся, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статі, у вигляді реального позбавлення волі, оскільки суд дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства.
Обставин, що пом`якшує покарання, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжує покарання також не встановлено.
ОСОБА_7 просив застосувати до нього амністію, однак амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні"від 08.04.2014 № 1185-VII, а також до осіб: які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
При обранні виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, що вказує на його небажання стати на шлях виправлення, схильності до правопорушень, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статі, у вигляді реального позбавлення волі, оскільки суд дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства.
Обставиною, що пом`якшує його покарання, суд вважає, щире каяття.
Обставин, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 та призначити йому покарання :

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 та призначити йому покарання :

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 20.07.2015 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати, з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобтоз 20.07.2015 року.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 перебування в установі попереднього ув`язнення з 20 липня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (з урахуванням змін, що набрали чинності згідно із Законом України від 26.11.2015 року №838-VIIІ "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання").
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , ОСОБА_6 тримання під вартою, обраної Ленінським районним судом м. Харкова, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 судові витрати за судово-товарознавчу експертизу в розмірі по 122,76 грн. з кожного на користь держави.

Речові докази : мобільний телефон Lenovo А390 з картою пам`яті «Vеrіко» - залишити у володінні потерпілого.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя -