Справа № 447/1830/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/775/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 серпня 2015 року про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області 02 серпня 2013р. ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на 3 (три) роки , за ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3(три) роки і 1 (один) місяць без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_6 3(три) роки і 1(один) місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Іршавського районного суду від 24.10.2012р., за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7(сім) місяців без конфіскації майна.

Згідно подання начальника Миколаївської ВК № 50 засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання допустив 1 порушення режиму утримання, до дисциплінарної відповідальності притягався 1 раз, заохочувався 2 рази. Працевлаштований у їдальні установи на посаді повара. До роботи відноситься добросовісно, тому адміністрація Миколаївської ВК № 50 УДПтС України у Львівській області вважає,що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення і на підставі ст. 107 КК України заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Спостережна комісія при Миколаївській райдержадміністрації підтримала вищезазначене подання Миколаївської ВК № 50 УДПтС України у Львівській області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07.08.2015р. відмовлено в умовно достроковому звільнені ОСОБА_6 , який відбув 1/2 строку призначеного покарання, а саме на день внесення подання відбув 1 рік 9 місяців 21 день, до закінчення строку покарання залишилось 1 рік 9 місяців 9 днів .

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений подав апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду несправедливою. Покликається на те, що судом було відхилено позитивне подання начальника Миколаївської ВК № 50, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на заохочення, які двічі надавалися останньому Начальником Миколаївської ВК № 50. За час перебування в колонії допустив одне порушення режиму утримання, з першого дня залучався до роботи в колонії на кухні комірником, приймав участь у програмі диференційного впливу «Правова освіта», навчався в ПТУ при установі. Просить врахувати наведене та задоволити подання начальника Миколаївської ВК № 50 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність ухвали суду, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання Миколаївської ВК № 50, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про доведеність виправлення засудженого, та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів не бере до уваги покликання засудженого на наявність у нього заохочень за сумлінну поведінку, участь його у суспільно-корисній праці як на підставу скасування судового рішення, оскільки викладені в ухвалі висновки про передчасність та безпідставність умовно-дострокового звільнення відповідають фактичним обставинам.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської від 07 серпня 2015 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4