Справа № 442/4734/13-к
Провадження № 1-кп/442/174/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

з участю прокурора - Матолич О.М., Дзерин В.М.,

захисника адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження № 0001043 від 18.05.2013 року відносно :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, вдови, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючу, проживаючу до арешту в АДРЕСА_1, раніше судиму 21.07.1978 року Трускавецьким судом Львівської області за ч. З ст. 84 КК України (в редакції 1960 року), 28.03.1984 року Дрогобицьким судом Львівської області за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до вправних робіт на строк 2 роки; 21.08.1984 року Трускавецьким судом Львівської області за ст. 19, ч. 2 ст. 170. ч. 2 ст. 143, 42, 43 КК України (в редакції 1960 року); 16.05.1997 року Дрогобицьким судом Львівської області за ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року); 14.04.2003 року Дрогобицьким судом Львівської області за ч.2 ст. 309, 81 п.4, 71, 72 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 9 місяців; 24.11.2008 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк до 4 років;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, одруженої, ІНФОРМАЦІЯ_5, непрацюючу, проживаючу ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_7, знаходиться на обліку гепатит печінковий та ВІЛ інфікована, має двоє малолітніх дітей, раніше судиму 23.04.2003 року Дрогобицьким судом Львівської області за ч. 1ст.186, ч.2 ст. 186,69,70 КК України до 2- ох років позбавлення волі, 13.09.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт на 150 годин;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В один із днів березня 2013 року ОСОБА_2, знаходячись у магазині Кватро, що в м. Дрогобич по вул. Шкільна, 9, маючи умисел на заволодіння чужим майном повторно таємно викрала жіночий светр вартістю 200 грн., чим завдала потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму. Вказані дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як повторне, таємне викрадення чужого майна.

Поряд з цим, 17.05.2013 року близько 15 год. ОСОБА_2 з метою незаконного заволодіння чужим майном та особистого збагачення домовившись з ОСОБА_3 щодо заволодіння майном, зайшли в магазин одягу Анрі, що в м. Дрогобичі по вул. Шолом Алейхема, 1, звідки намагались повторно викрасти 4 жіночі спідниці загальною вартістю 1400 грн. Однак свій умисел не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як були затримані продавцем магазину ОСОБА_5 на місці скоєння злочину. Вказані дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабежі), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України визнала та пояснила, що в березні 2013 року, не пригадує коли саме, зайшла в кінець магазину Кватро, що в м. Дрогобич, після чого в неї виник намір викрасти кофту. Вона пройшла в кінець магазину, зняла з вішака кофту та поклала її до себе у пакет. Після чого, вийшла з вказаного магазину, а кофту продала невідомій жінці на ринку. Продавець в магазині не бачила викрадення. Злочин вона вичинила у звязку з скрутним матеріальним становищем.

Поряд з цим, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15- ч.2 ст. 185 КК України обвинувачення ОСОБА_2 визнала повністю, свою вину у замаху на крадіжку визнала повністю, та дала пояснення, що 17.05.2013 року вона вирішила поїхати в м. Дрогобич. Близько 13 год. на автостанції в м. Стебник зустріла ОСОБА_3, з якою поїхала в м. Дрогобич. З маршрутного автобуса в м. Дрогобич вони вийшли на зупинці біля ресторану Берізка та пішли в напрямку ринку. Після чого, трохи походивши, вирішили зайти в магазин Анрі, піднялися на його другий поверх, де знаходились продавець та жінка з дочкою. Продавець була зайнята, тому вона підійшла до спідниць. В цей час продавець запропонувала свою допомогу. Вони відмовилися і далі продовжували роздивлятися одяг. Після чого, глянувши, що продавець не дивиться в її сторону, домовились викрасти одяг, вона ОСОБА_2 кинула спідницю з вішаком в свій пакет. Цього продавець не бачила. Тоді вона мала намір таємно вийти з магазину, так як за нею ніхто не спостерігав. Коли виходила з магазину, проходячи повз продавця, така попросила показати їй пакет. Відкривши свій пакет вона ОСОБА_2 витягнула викрадені спідниці та віддала продавцю. Після чого, продавець сказала викликати міліцію, а ОСОБА_2 вийшовши з магазину, 15 хв. почекала ОСОБА_3, таки не дочекавшись поїхала до дому. Викрадену спідницю мала намір залишити собі. Викрадаючи спідницю, вона не побачила, що на вішаку їх було чотири.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15. ч. 2 ст. 185 КК України визнала та пояснила, що 17.05.2013 року вона мала намір поїхати в м. Дрогобич в пошуки роботи. На автостанції в м. Стебник зустріла ОСОБА_2 і вони разом поїхали в м. Дрогобич, де пішли в магазин Шара, однак такий виявився закритий, тому направилися на ринок. Після чого зайшли в магазин Анрі, де вона мага намір щось собі придбати. В магазині вони вийшли на другий поверх, де була продавець та жінка з донькою. Там вона запитала продавця про вартість сарафану, однак така не відповіла, так як не звернула увагу на них. Далі відбувалося все так як розповідала ОСОБА_2.

Крім повного визнання вини обвинуваченими, їх виннуватість у вчиненні інкримінованого у вину діяння доказана наступними доказами, зокрема:

- Показами потерпілої ОСОБА_6, яка суду пояснила, що точно не пригадує дати, коли в магазин Анрі зайшли обвинувачені. Вона запропонувала пройти на другий поверх, і ті погодилися. Після чого, через деякий час вона почула крик з другого поверху, а коли піднімалася по сходах - повз неї пробігла ОСОБА_2. Тоді затримавши таку, її сваха ОСОБА_5 витягнула з її сумки викрадені речі. На другому поверсі стояла ОСОБА_3 Після чого, вона викликала міліцію. Факту крадіжки ніхто не бачив. Жодних претензій до обвинувачених немає, просить суворо не карати.

- показами свідка ОСОБА_5, яка суду пояснила, що не пригадує дати, коли вона перебувала в магазині Анрі на другому поверсі наглядала за людьми. Зайшли обвинувачені, одна з яких цікавилась у неї сукнями, вчиняла дії, щоб відволікти увагу, інша дивилася на одяг. Вона не помітила як були викрадені речі, однак на виході попросила у ОСОБА_2 показати пакет, з якого остання витягнула чотири викрадених спідниці і втекла як почула, що буде викликано працівників міліції.

- З матеріалів провадження, зібраних вище доказів, показань обвинуваченої ОСОБА_2 та ОСОБА_3, потерпілої, свідка, які детально та повно викладені вище, вбачається, що обвинувачена ОСОБА_2 маючи намір на заволодіння речами - заволоділа такими, а саме чужим майном - светром з магазину Кватро, а також разом з обвинуваченою ОСОБА_3 здійснили закінчений замах на викрадення чужого майна з магазину Анрі.

Наведені вище докази винності ОСОБА_7 у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між нею та потерпілими. Доведеність вини і кваліфікація дій обвинуваченій в суду не викликає сумнівів, так як :

- за ч. 2 ст. 185 КК України - ОСОБА_7 вчинила повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належало ОСОБА_4

- за ч. 2 ст. 15- ч.2 ст. 185 КК України, так як ОСОБА_2 вчинила повторно за попередньою змовою групою осіб, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке належало ОСОБА_6

Поряд з цим, наведені вище докази винності ОСОБА_3 у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між нею та потерпілою. Доведеність вини і кваліфікація дій обвинуваченій в суду не викликає сумнівів, так як :

- за ч. 2 ст. 15- ч.2 ст. 185 КК України, так як вона вчинила повторно за попередньою змовою групою осіб, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке належало ОСОБА_6.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винних, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК Українисуд призначає покарання у межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 50 КК Українимає на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК Українипри призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом'якшують і інші обставини, не зазначені в частині 1 цієї статті.

Обвинувачена ОСОБА_2 щиро розкаялася у вчиненому, сприяла розкриттю кримінального правовопорушення, написала явку з повинною, вину визнала, потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мають, просила не позбавляти її волі, посередньо характеризується по місцю проживання, її вік те, що хворіє за діагнозом варикоз, що помякшує її покарання; те, що на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Також судом враховується, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_2 з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, те, що вона не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має чисельні судимості.

Враховуючи вказане суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливе із застосування покарання у вигляді арешту, що буде достатнім для неї, враховуючи наведені вище обставини, суд розцінює такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого винною.

Обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялася у вчиненому, сприяла розкриттю кримінального правопорушення, вину визнала, потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мають, те, що вона не вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується по місцю проживання, її вік те, що хворіє за діагнозом гепатит печінки та є ВІЛ інфікованою, що помякшує її покарання; згідно з довідок Стебницької міської поліклініки, що на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Також судом враховується, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, і така має чисельні судимості.

Враховуючи вказане суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі (що буде достатнім для неї покаранням, враховуючи наведені вище обставини, суд розцінює такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого винним) та до неї слід застосувати ст. 75 КК України з покладенням обов'язків передбачених ст. 76 КК України.

Судових витрат по справі не встановлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбаченого за ч. 2 ст. 185 та за ч. 2 ст. 15- ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

- ч. 2 ст. 185 КК України 5 місяці арешту;

- ч. 2 ст. 15- ч.2 ст. 185 КК України 4 місяці арешту;

На підставі ст. 70 КК УкраїниОСОБА_2 остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів 5 місяці арешту.

Відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з часу затримання, тобто з 18.05.2013 року (а.с. 30 -34) та з урахуванням цього вважати її такою, що відбула покарання за даним вироком на час проголошення та звільнити ОСОБА_2 з під варти з зали суду.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 15- ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання - у виді одного року шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75, п. 2, п. 3, п. 4 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, якщо вона протягом одного року з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з'являтись для реєстрації в дані органи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

Речові докази :

- Жіночі спідниці з магазину Анрі, що по вул. Шолом Алейхема,1, м. Дрогобичі Львівської області, які передані під розписку потерпілій ОСОБА_6 (а.с.20-21), залишити останній та вважати повернутими.

- Шкло від сонцезахисних окулярів, яке зберігається при матеріалах кримінального провадження (а.с.20,22) залишити при матеріалах справи.

- Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

- Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя А.П. Івасівка