Справа № 357/6609/15-к
1-кп/357/514/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.11.2015року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури м.Біла Церква Київської області ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 обвинувальний акт, який надійшов 12.05.2015року від прокурора прокуратури м.Біла Церква Київської області у кримінальному провадженні №0000588 від 13.02.2015 року по обвинуваченню за ст.125 ч.1 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Могилів-Подільського району, село Кремінне, громадянина України, українця, освіта вища, одруженого, працюючого головою правління ПАТ «Техмашремонт», не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,-

В С Т А Н О В И В:
06.07.2014 року о 16 год. 04 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на проїзній частині дороги у дворі житлового будинку по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_4 , які виникли в результаті того, що останній вдарив рукою по боковому водійському склі його автомобіля, з метою заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, підійшов до останнього та умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар правою рукою в обличчя, а саме в область лівої щоки та один удар правою рукою в ліву руку, а саме в область променезапясткового суглоба, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у слизову оболонку лівої щоки, синця лівого променезапясткового суглоба, садна лівого ліктьового суглоба, які згідно із висновком експерта від 08.07.2014 року за № 197 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вини у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав та показав суду, що між ним та ОСОБА_4 на протязі тривалого часу, близько 5 років, із-за конфлікту, який виник на побутовому рівні із-за проживання по сусідству, а також того, що він відмовляється сплачувати незаконно нараховані кошти за комунальні послуги товариством власників квартир будинку, склались неприязнені стосунки. Не дивлячись на те, що потерпілий та його син знали постійне місце стоянки його автомобіля біля будинку, 06.07.2014 року, близько 16 години, ОСОБА_4 разом зі своїм сином на його думку навмисне, щоб спровокувати конфлікт, коли він зупинив автомобіль, обійшли автомобіль не справа, де було достатньо місця для проходу, а зліва, при цьому ОСОБА_4 вдарив рукою по лівому водійському склу та, образивши його, спитав «Ти шо Г. не видиш куда єдешь?», під час чого, через привідкрите скло автомобіля, наніс один удар лівою рукою в обличчя- ніс та праву губу, внаслідок чого пішла кров. Коли він вискочив з автомобіля, ОСОБА_7 разом з сином вдвох почали його бити, збили з ніг та нанесли близько 70-80 ударів, аж до тих пір, коли син ОСОБА_7 не сказав «Хватіт, люді ідут», після чого ОСОБА_7 з сином сіли в автомобіль та уїхали, а він викликав працівників міліції. Про те, що ОСОБА_7 займався професійно боксом, обвинувачений дізнався лише на досудовому розслідуванні. Наявність у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень пояснює тим, що був змушений захищатись під час свого побиття.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_6 навмисно направив на нього та його сина автомобіль, нібито намагаючись задавити їх чи спровокувати конфлікт, підтвердив факт існування між ним та обвинуваченим неприязнених відносин, так як ОСОБА_8 конфліктує з усіма сусідами, мешканцями будинку, поводить себе з всіма зверхньо,

конфліктний.

Коли ОСОБА_7 та його син проходили повз автомобіль ОСОБА_8 , потерпілий стукнув рукою у ліве водійське скло автомобіля, яке було привідкрите, з автомобіля лунала музика, та спитав у обвинуваченого, «Ти шо не відишь, что я іду», на що обвинувачений вийшов з автомобіля, та коли він повертався до нього, неочікувано, першим наніс удари кулаком в ліву щоку та по лівій руці, вже після чого він також почав наносити удари обвинуваченому. Вказує на те, що професійно займався боксом,кандидат в майстри спорту з боксу, а тому зміг би ухилитись від обвинуваченого, який наніс 2 удари кулаком першим, раптово. Він намагався примиритись з обвинуваченим, який також отримав

тілесні ушкодження в результаті конфлікту, однак ОСОБА_8 не бажає йти на примирення, так як бажає відшкодування завданих йому матеріальних збитків у значних грошових сумах.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, заслухавши обвинувальну промову прокурора, захисника, оглянувши та дослідивши письмові докази, звуко-відео записи, речовий доказ, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, сукупність доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд прийшов до висновку та вважає, що мало місце діяння, спричинення легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 і яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій доведена у повному обсязі, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, по таким підставам.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України підтверджується :

- заявою потерпілого ОСОБА_4 від 08.07.2014 року, відповідно до відомостей в якій ОСОБА_4 08.07.2014 року повідомив ОСОБА_9 про те, що 06.07.2015 року в 16 год. 10 хв. на подвір`ї будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 затіяв бійку, під час якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, з відміткою МВ про приєднання заяви до кримінального провадження ЄРДР 3205 ( 0003205 від 07.07.2014 року), тобто потерпілий ОСОБА_4 на слідуючий день після звернення обвинуваченого ОСОБА_6 до органів МВС з заявою про спричинення ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень, також звернувся з аналогічною заявою в порядку приватного обвинувачення, а тому суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що потерпілий подав заяву про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності аж у лютому 2015 року, як спосіб захисту, відомості в зазначеному повідомленні про вчинення злочину узгоджуються з показаннями потерпілого про те, що саме ОСОБА_6 першим наніс йому удар кулаком в обличчя ( затіяв бійку), що також узгоджується та підтверджено в судовому засіданні протоколом слідчого експерименту від 02.03.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_4 з відеозаписом, який переглянуто судом в судовому засіданні, наведене ніякими доказами в судовому засіданні не спростовані;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні повідомив, що був очевидцем подій за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , бачив з балкона своєї квартири, на який вийшов, на відстані близько 15 м., як ОСОБА_6 «залетів» на високій швидкості на своєму автомобілі в подвір`я, внаслідок чого ОСОБА_7 разом з сином навіть відскочили до стіни. ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та першим вдарив потерпілого правою рукою в ліву щоку, після чого ОСОБА_4 вдарився ліктем об стіну, а потім вдарив рукою ОСОБА_6 , від чого останній впав чи присів, а потерпілий наніс ще близько 4-5 ударів, що також узгоджується та підтверджено в судовому засіданні протоколом слідчого експерименту від 19.02.2015 року за участю свідка ОСОБА_10 з відеозаписом, який переглянуто судом в судовому засіданні;

- згідно висновку судово-медичного експерта № 197 від 08.07.2014 року ОСОБА_4 завдано тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у слизову оболонку лівої щоки, синця лівого променезап`ясткового суглоба, синця лівого передпліччя, садна лівого ліктьового суглоба, які заподіяні тупими предметами, можливо в строк та при обставинах, указаних у постанові й обстежуваним, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- згідно висновку судово-медичного експерта № 65/д від 24.02.2015 року локалізація та характер пошкоджень ОСОБА_4 дають змогу вважати, що тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у слизову оболонку лівої щоки, садна лівого ліктьового суглобу могли виникнути при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_10 у протоколі проведення слідчого експеримента від 19.02.2015 року;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні повідомила, що являється дружиною

потерпілого, оцевидцем подій не була, однак ввечері бачила, що у чоловіка була збита рука, лікоть, було побите лице та чоловік розповідав, що ОСОБА_8 першим вдарив його, а він «дав здачі».

Свідок ОСОБА_12 , допитана в судовому засіданні показала, що перебуває у дружніх відносинах з потерпілим ОСОБА_4 , коли за попередньою домовленістю з нею 06.07.2014 року ОСОБА_7 приїхав до неї, вона бачила тілесні ушкодження, збитий лікоть у нього та десь через пів години зателефонував син потерпілого, який повідомив, що приїхала міліція, на що потерпілий пояснив, що сусід ОСОБА_8 чуть не наїхав на нього та сина, а тому він побився з сусідом, який першим вдарив його.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що особисто обставин подій за участю обвинуваченого та потерпілого не бачила, однак з розмов в будинку, де вона працює прибиральницею, коли вона прийшла на роботу, їй відомо, що мешканець будинку ОСОБА_8 спочатку ледь не наїхав на потерпілого своїм автомобілем, а потім вдарив, коли ОСОБА_7 постукав у вікно його автомобіля. Всі події мешканцями будинку обговорюються між собою, хто саме їй розповідав про обставини подій, вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що був присутній під час слідчого експеримента за участю потерпілого ОСОБА_4 , який на місці показав і розповів про обставини нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_15 , син потерпілого ОСОБА_4 , в судовому засіданні згідно ст.63 Конституції України відмовився від дачі показань.

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , допитані в судовому засіданні, обставин вчинення злочину суду не повідомили, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 охарактеризували обвинуваченого ОСОБА_6 з негативної сторони за місцем проживання, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 охарактеризували обвинуваченого позитивно за місцем роботи.

Суд у відповідності до ст.ст.88,89 КПК України вважає недопустимими доказами відомості, які стосуються характеру, окремих рис характеру особи обвинуваченого ОСОБА_6 , які зазначені свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , так як зазначені відомості не підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні бійки з ОСОБА_4 .

Згідно висновку інженернотехнічної експертизи № 5-02/179 від 29.04.2015 року автомобіль «Лексус» (під керуванням ОСОБА_6 ), рухаючись 06.07.2014 року о 15 год.55 хв. по проїзній частині вул.Партизанська в м.Біла Церква, від моменту відновлення руху (після пропускання пішоходів) до моменту зупинки автомобіля рухався із середньою швидкістю 7,23 км/год. Швидкість руху автомобіля на вказаній ділянці руху при проїзді повз пішоходів(один з яких наніс удар по склу автомобіля) була більшою за 7,23 км/год., тобто зазначеним висновком експерта підтверджуються існування обставин, що могли викликати конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, які до того ж перебували між собою у неприязнених відносинах, до того ж твердження потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 щодо того, що швидкість руху автомобіля була значною, на думку суду не суперечить твердженню обвинуваченого в частині того, що він рухався із незначною швидкістю, так як сприйняття швидкості руху автомобіля є суб`єктивним кожною окремою особою.

У відповідності до відомостей, які маються на відео реєстраторі автомобіля обвинуваченого ОСОБА_6 , які перенесені на відео-аудіо диск, приєднані до матеріалів кримінального провадження за клопотанням обвинуваченого постановою слідчого як речові докази, та сім фотозображень з відео реєстратора, які переглянуті і досліджені в судовому засіданні, протоколу огляду та перегляду відеозапису слідчим СВ Білоцерківського МВ, який досліджений в судовому засіданні, вбачається, що після початку руху автомобіля ОСОБА_6 , після пропуску пішоходів, через сім секунд автомобіль зупинився, перед автомобілем, до його повної зупинки в безпосередній близькості рухався потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , які притиснулись до стіни та чутно звук удару по склу автомобіля потерпілим ОСОБА_4 , слідуюча за цим розмова, після чого чутно чіткий звук замка дверей автомобіля, який зачинився, та через 26 секунд з часу зупиники автомобіля зліва попереду автомобіля виходять ОСОБА_6 , ОСОБА_15 та ОСОБА_4 , які намагаються вдарити кулаками обвинуваченого, тобто після зауваження потерпілого ОСОБА_4 , біля якого в безпосередній близькості зупиняв автомобіль обвинувачений ОСОБА_6 , останній вийшов з автомобіля для з`ясування стосунків з потерпілим, а тому показання обвинуваченого в частині того, що ОСОБА_7 обходив навмисно його автомобіль зліва, коли обвинувачений вже зупинив автомобіль, наніс йому удар

через відчинене вікно автомобіля суперечать фактичним обставинам справи, спростовуються як показаннями потерпілого, так і свідка ОСОБА_10 , відеозаписом автомобільного реєстратора.

Суд вважає належним та допустимим доказ - відомості, які містяться на відео реєстраторі обвинуваченого ОСОБА_6 , так як відеореєстратор не був раніш пристосований до фіксації саме подій конфлікту обвинуваченого з потерпілим ОСОБА_4 , однак вказаний відеозапис не містить в повній мірі відомостей, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні не зафіксовано, ким першим нанесено удар і кому, тобто на відеозаписі відсутні відомості механізма отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, які маються у потерпілого в області обличчя, на руці та лікті, тоді як в подальшому частково відображений перебіг подій заподіяння обвинуваченому тілесних ушкоджень потерпілим.

Судом досліджений в судовому засіданні речовий доказ - сорочка обвинуваченого ОСОБА_6 , на якій в передній частині маються плями бурого кольору, однак суд не визнає належним зазначений речовий доказ, так як відомостей про те, що плями бурого кольору є кров`ю, кому саме належить кров, обвинуваченому чи потерпілому, суду не надано, біологічне дослідження плям бурого кольору експертами не проводилось.

Судом також не вважається належним та допустимим доказом в зазначеному кримінальному провадженні вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 29.10.2015 року, яким потерпілого ОСОБА_4 визнано винним у заподіянні легкого тілесного ушкодження обвинуваченому ОСОБА_6 , так як вказаний вирок не набув законної сили, хоча обставини спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_4 обвинуваченому ОСОБА_6 фактично визнаються ОСОБА_4 .

Суд вважає хибними та не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що під час досудового розслідування з порушенням КПК України був виділений в окреме провадження епізод щодо умисного спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , так як розриву в часі під час подій конфлікту між обвинуваченим і потерпілим не було, ОСОБА_6 є потерпілим, так як отримав більш значні тілесні ушкодження з вини ОСОБА_7 під час бійки, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що хоча потерпілий ОСОБА_4 першим і вдарив по склу автомобіля ОСОБА_6 та словесно почав з`ясовувати стосунки, першим умисні тілесні ушкодження ОСОБА_4 наніс саме ОСОБА_6 , після чого вже потерпілим наносились тілесні ушкодження обвинуваченому, що підтверджено в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 , який був очевидцем подій, в судовому засіданні був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, однак дав показання та підтвердив на досудовому розслідуванні свої показання шляхом слідчого експеримента, а тому підстав для недовіри зазначеному свідку судом не вбачається. Крім цього, судом не приймаються до уваги посилання обвинуваченого та сторони захисту на те, що ОСОБА_10 не був на балконі своєї квартири, а тому не міг бачити обставин подій, так як не відобразився на відеозапису реєстратора автомобіля обвинуваченого, так як відео реєстратором автомобіля не здійснювалась постійна фіксація балкону квартири вказаного свідка, місце розташування балкона свідка не фіксувалось під час досудового розслідування.

При цьому суд також вважає, що з врахуванням особи потерпілого, який є боксером зі стажем,

в силу своїх практичних навиків міг ухилитись від ударів обвинуваченого, якщо б вони не були раптовими, а тому потерпілий не отримав би легких тілесних ушкоджень у виді крововиливу у слизову оболонку лівої щоки, синця лівого променезапясткового суглоба, які могли виникнути лише виключно від ударів обвинуваченого в обличчя потерпілого у вузькому просторі (між автомобілем та стіною),місці виникнення конфлікту, садно лівого ліктьового суглоба від контакту ліктем потерпілого об стіну з врахуванням фактичного перебігу подій та обставин справи, що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_10 , які отримані в судовому засіданні та під час слідчого експеримента, а тому суд вважає доведеним, що саме обвинувачений ОСОБА_6 першим наніс два удари в обличчя та по руці потерпілого ОСОБА_4 після того, як вийшов з свого автомобіля, показання обвинуваченого в частині того, що не ним першим наносились удари ОСОБА_7 , а ОСОБА_7 першим наніс йому удар в обличчя, коли він сидів в автомобілі, тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути під час того, як обвинувачений захищався від протиправних дій потерпілого, до того ж при цьому обвинувачений вийшов з автомобіля до потерпілого та його сина, які були вдвох та фізично значно переважали

обвинуваченого, суд вважає недостовірними, так як вказані показання суперечать встановленим обставинам справи, є позицією захисту обвинуваченого, а тому до уваги судом не приймаються.

Таким чином, на підставі наведеного, суд вважає беззаперечно встановленим факт нанесення 06.07.2014 року о 16 год. 04 хв. на проїзній частині дороги у дворі житлового будинку по АДРЕСА_2 обвинуваченим ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , тобто вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, а тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинене в межах санкції зазначеної статті.

Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, стан його здоров`я, обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, вперше, має постійне джерело доходу за місцем роботи, суд вважає, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 йому слід призначити покарання в межах санкції ст.125 ч.1 КК України у виді штрафу в дохід держави.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 не заявлявся, речові докази у справі- диски з відеозаписами слідчих експериментів, відео реєстратора слід залишити при справі, сорочку обвинуваченого ОСОБА_6 повернути обвинуваченому.

Судові витрати в сумі 613 грн. 80 коп. за проведення інженернотехнічної експертизи слід стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави, заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, ст. 125 ч.1 КК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50(п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави.

Речові докази три диски з відеозаписами: слідчих експериментів, відео реєстратора залишити при справі, сорочку повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 613 грн. 80 коп. судових витрат в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_27 Закаблук