АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2235/14-к Номер провадження 11-кп/786/410/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ПРО ЗАЛИШЕННЯ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ БЕЗ РУХУ
15 травня 2015 року м. Полтава

Я, суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у даному кримінальному провадженні, на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 1 квітня 2015 року щодо ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_3 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.365 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки.
Відповідно до ст.54 КК України ОСОБА_3 позбавлений спеціального звання «майор міліції».

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 10000 грн. моральної шкоди та кошти за надання правової допомоги в сумі 9000 грн.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу в якій прохає скасувати вирок суду та постановити новий, яким засудити ОСОБА_3 за ч.2 ст.365 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади представника влади в правоохоронних органах на строк 3 роки та позбавити його спеціального звання «майор міліції». Також просить задовольнити повністю цивільний позов потерпілого та стягнути з обвинуваченого 50000 грн. моральної шкоди.
Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам, що визначені законом, до форми і змісту апеляційної скарги, приходжу до висновку про необхідність залишити її без руху, виходячи з наступного.

Приписами ст.396 КПК України визначені вимоги до апеляційної скарги. Зокрема, пунктом 4 частини 2 цієї статті передбачено, що в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Як вбачається з мотивувальної частини апеляційної скарги, прокурор не оспорює висновку суду ні щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, ні щодо задоволення цивільного позову в частині витрат за правову допомогу. Стверджує лише про те, що суд не чітко сформулював резолютивну частину вироку, а саме вказав про позбавлення обвинуваченого права «займати» посади, в той час як законом передбачено позбавлення права «обіймати» посади. Крім того зазначає, що суд стягнув на користь потерпілого значно меншу моральну шкоду, ніж останній прохав у позовній заяві.
Водночас, формулюючи свої вимоги, прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_3 повністю, тобто і в частині засудження за ч.2 ст.365 КК України, і в частині стягнення витрат за правову допомогу.
При цьому взагалі не згадує про наявність будь-яких порушень закону при постановленні обвинувального вироку та задоволенні цивільного позову у цій частині.

Більше того, вимагаючи постановити новий вирок, прокурор не наводить жодної підстави, з встановлених приписами ч.1 ст.420 КПК України, для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому скаржнику необхідно усунути її недоліки, а саме: обґрунтувати вимоги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та сформулювати прохальну частину скарги згідно положень кримінального процесуального закону.
Отже, апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.399 КПК України,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у даному кримінальному провадженні, на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 1 квітня 2015 року щодо ОСОБА_3 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги до 25 травня 2015 року.

Суддя-доповідач ОСОБА_2