Номер провадження:1-в/521/1106/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року суддя Малиновським районним судом м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання ПВК УДптСУ в Одеській області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_4 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 відбуває покарання на підставі вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 29.08.2012 року, яким його було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 263, ст. 70 КК України та йому було призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. В зв`язку з відбуттям ОСОБА_4 більш 2/3 строку покарання установа звернулася до суду з клопотанням про УДЗ засудженого.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволені клопотання
Представник установи в судовому просили задовольнити клопотання.
ОСОБА_4 просив розглядати клопотання без його участі.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, адміністрація ПВК в характеристиці зазначає, що засуджений чесно та повністю виконує свої трудові обов`язки, а в довідки про заохочення вказано, що останній має 2 заохочення, та має 5 стягнень.
Суд вважає, що ОСОБА_4 демонструє сумлінну поведінку, працевлаштований та має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. ОСОБА_4 має 4 стягнення за зберігання заборонених предметів та 1 стягнення за порушення правил санітарії. Суддя вважає, що потрібно розглядати поведінку засудженого під час всього терміну перебування під вартою та той факт, що стягнення зняті не може вважатися таким чинником, що вказаний факт не може бути прийнятий судом до уваги.
Проте вказане, в даному випадку не може свідчити, що ОСОБА_4 виправився та процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Так, суддя відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 26 квітня 2002 р. № 2 повинен враховувати значення УДЗ для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_4 раніше судимий, а саме 01.12.2011 року вироком Комінтерновського районного суду Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. При цьому ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, проте вчинив новий злочин під час тривання іспитового терміну.
Таким чином, судом вже застосовувалося до ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, проте останній знов скоював злочини.
Інші характеризуючи дані, які вказані у клопотанні та характеристиці щодо ОСОБА_4 відповідно до ст. 81 КК України не є підставами для застосування УДЗ, проте суддя вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_4 виконує покладені на нього обов`язки, які передбачені ст. 8, ч.3 ст. 107, ст. 118 КВК України.
Суддя вважає, що сам факт звернення керівника установи з клопотанням про УДЗ, яке підтримано висновком засідання комісії не може свідчити про необхідність його автоматичного задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст. 6 КВК України, суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_4 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу судді, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1