АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2099/15-к Номер провадження 11-кп/786/706/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
представника виправної колонії ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13.08.2015 р.,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, засудженого 24.01.2013 р. вироком Хорольського районного суду Полтавської області за ст.ст.286ч. 2, 69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 28.03.2013 року вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 24.01.2013 року в частині призначення покарання скасований, постановлений новий вирок за яким ОСОБА_8 призначено покарання за ст. 286 ч.2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Ухваливши рішення суд в своєму рішенні зазначив наступне .
« Засуджений ОСОБА_8 27.07.2015 року звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув більше половини строку основного покарання -2 роки 6 місяців, на протязі всього періоду відбування покарання працював та працює, за добросовісне відношення до праці неодноразо був заохочений адміністрацією КВК-29, сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення.
На адресу суду від засудженого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.
На адресу суду від представника установи надійшла заяв про розгляд клопотання без його участі, поклався на розсуд суду.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання та умовно-дострокового звільнення засудженого, посилаючись на тяжкість та обставини вчинення ним злочину, особу засудженого, вважає, що він не досяг необхідного ступеню виправлення, так як має 5 заохочень та 5 стягнень(погашені та зняті), згідно характеристики адміністрації ВК стає на шлях виправлення, але не довів своє виправлення, має виконавчий лист на суму 22 219,69грн., з яких відшкодовано 648,64грн..
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи № 76-Л-13, суд проходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.
Як встановлено судом, засуджений за період відбування покарання в установі зарекомендував себе посередньо згідно характеристики адміністрації ВК, затвердженої 14.07.2015 р, режим не порушував, не завжди дотримувався встановлених правил поведінки та розпорядку дня, за що 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 1 раз - ДІЗО на 3 доби.
Стягнення зняті та погашені у встановленому порядку, має 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставленням до праці. Працевлаштований, до роботи відноситься задовільно, проявляє ініціативу не завжди.
У відношенні до представників адміністрації установи не завжди стриманий, поставлені завдання та надані доручення виконує, але під контролем. В бесідах не завжди щирий, на зроблені зауваження реагує не завжди правильно, не робить для себе належних висновків.
Матеріали були розглянуті на комісії установи 19.06.2014 року, прийнято рішення відмовити в застосуванні пільги - заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.
Повторно матеріали розглянуті 29.12.2014 року та прийнято рішення відмовити в застосуванні даної заохочувальної пільги як такому, що не став на шлях виправлення. Згідно ст.81 КК України умовно-достроковому звільненню від покарання підлягає після відбуття 1/2 частини строку покарання, тобто після 24.01.2015 року.
Матеріали були розглянуті на комісії установи 27.01.2015 року та прийнято рішення відмовити як такому, що не довів своє виправлення. Засуджений стає на шлях виправлення. Все зазначене свідчить про нестабільну поведінку засудженого, який не досяг необхідного ступеню виправлення.
Аналізуючи встановлені судом обставин, суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання, враховуючи тяжкість та обставини вчинення ним злочину, особу засудженого, вважає, що він не досяг необхідного ступеню виправлення. »
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 не погоджуючись з судовим рішенням, вказує про неправильність висновків суду стосовно його невиправлення, вважає наявність достатніх підстав для застосування положень ст.81 КК України і ставить питання про скасування рішення місцевого суду, застосувавши до нього правила вище вказаного Закону .
Заслухавши ОСОБА_8 на підтримання поданого клопотання, пояснення представника Крюківської виправної колонії УДПтС України в Полтавській області ОСОБА_7 , який висловив думку адміністрації виправної колонії про те, що засуджений заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, думку прокурора про обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_8 підлягає до задоволення з наступних підстав .
Доводи засудженого про наявність обґрунтованих даних для застосування щодо нього положень ст. 81 КК України не позбавлені підстав, а тому заслуговують на увагу.
Так, засуджений фактично відбув більше половини строку покарання, призначеного йому за вчинення необережного тяжкого злочину .
Слід вважати, що своєю поведінкою за ОСОБА_8 довів своє виправлення.
Так, будучи працевлаштованим у виправній колонії, під час відбуття покарання займався суспільно-корисною працею .
За сумлінну поведінку та ставлення до праці до звернення до суду з клопотанням мав 5 заохочень .
Постановою начальника виправної колонії від 1.10.2015 р. за таку ж поведінку отримав чергове заохочення .
На час судового розгляду адміністративних стягнень не має .
Наведене не вказує, що засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення, як про це зазначив суд в своєму рішенні . Висновки суду з цього приводу непереконливі.
Та обставина, що раніше адміністрація виправної колонії відмовляла ОСОБА_8 в застосуванні заохочуваних пільг достовірно свідчити про те, що засуджений не став на шлях виправлення не може .
Враховуючи наведе та позицію адміністрації виправної колонії щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 положень ст.81 КК України, ухвалене районним судом рішення колегія суддів вважає неправильним, у зв`язку з чим за невідповідністю висновків суду фактичним обствинам рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання слід звільнити умовно-достроково .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
У Х В А Л И Л А :
клопотання ОСОБА_8 задовольнити .
Ухвалу Полтавського районного суду від 13 серпня 2015 р. відносно ОСОБА_8 скасувати, ухваливши нове рішення .
Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.81 КК України від відбування покарання, призначеного вироком апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2013 р. умовно-дострокового на 1 рік 3 місяці 16 днів .
С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3