пр. № 1-кп/759/929/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі Святошинського районного суду міста Києвау кримінальному провадженні № 0010547 на підставі обвинувального акту відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого менеджером у громадській організації «Асоціація риболовів України», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України,
сторони кримінального провадження прокурор: ОСОБА_4 , захисник: ОСОБА_5 , обвинувачений: ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, з угодою про визнання винуватості, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 06.11.2015.
В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали кваліфікації дій, призначеного покарання і просили суд затвердити угоду і винести на підставі угоди вирок.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні стверджував, що повністю розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки невиконання угоди.
Вислухавши думку учасників провадження та дослідивши обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України, при цьому виходить із наступного.
Згідно із положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України суд перед затвердженням угоди має перевірити на відповідність її вимогам чинного законодавства. Пунктами 1, 2 вказаної частини передбачений обов`язок суду відмовити у її затвердження у разі суперечності умов угоди вимогам цього Кодексу та/або закону, та у випадку невідповідності умов угоди інтересам суспільства.
Ч. 2 ст. 475 КПК України встановлено, що вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.
Ст. 468 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Відповідно до угоди про визнання винуватості та обвинувального акту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у тому, що у невстановлений час, у невстановлений день червня місяця 2015 року, перебуваючи біля кафе «Ель Кафе», що розташоване по вул. Якуба Коласа, 25-А у м. Києві, за попередньою домовленістю зустрівся із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_6 , де останній запропонував ОСОБА_3 придбати у нього за винагороду в сумі 5000 доларів США автомобіль «Range Rover Evoque», д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2013 року випуску, який належить ОСОБА_7 , у якого було відсутнє ліве пасажирське скло та відсутні документи на право власності або розпорядження зазначеним транспортним засобом.
У зазначений вище день, час та у вказаному місці ОСОБА_3 , не знаючи про обставини таємного заволодіння в період часу з 18-00 год. 28.05.2015 по 07-50 год. 29.05.2015 невстановленою особою біля будинку № 4 по пр. Г. Сталінграда у м. Києві автомобілем марки «Range Rover Evoque», д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2013 року випуску, належним ОСОБА_7 , проте, усвідомлюючи, що зазначений автомобіль здобутий шляхом вчинення невстановленою особою суспільно небезпечного діяння, що визнається злочином, маючи прямий умисел на заздалегідь не обіцяне придбання, зберігання та збут майна завідомо одержаного злочинним шляхом, придбав у невстановленої особи викрадений автомобіль марки «Range Rover Evoque», д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2013 року випуску, за винагороду у 5000 доларів США, з метою подальшого збуту майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, а зазначений транспортний засіб поставив на зберігання на стоянку, що розташована біля будинку №11 по вул. Сім`ї Сосніних у м. Києві.
Продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на збут майна, одержаного злочинним шляхом, приблизно через тиждень з дня придбання автомобіля у невстановлений час, у невстановлений день червня місяця 2015 року, перебуваючи на стоянці біля будинку №11 по вул. Сім`ї Сосніних у м. Києві, ОСОБА_3 збув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 майно, одержане злочинним шляхом, а саме вказаний вище автомобіль марки «Range Rover Evoque» за винагороду у 5000 доларів США.
Так, як вбачається з угоди про визнання винуватості та обвинувального акту предметом даного злочину є транспортний засіб автомобіль «Range Rover Evoque», д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2013 року випуску, який належить ОСОБА_7 . Згідно Реєстру матеріалів досудового розслідування (п.п. 3, 11 розділу І), який є відповідно до ст. ст. 291, 109 КПК України невід`ємним додатком до обвинувального акта і має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, органом досудового розслідування було проведено допит ОСОБА_7 в якості потерпілої.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.
Згідно п. 1 р. І Реєстру заяву про вчинене кримінальне правопорушення прийнято 29.05.2015 о 09 год.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, такі відомості: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Однак, згідно обвинувального акту, всупереч ст. 55 КПК України, ОСОБА_7 не визнана потерпілою по даному кримінальному провадженню, не зважаючи на належність їй предмету злочину транспортного засобу автомобіля «Range Rover Evoque», д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2013 року випуску та проведення її допиту в якості потерпілої.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в них не міститься процесуальних рішень щодо притягнення конкретних осіб до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння транспортним засобом, а так само і судових рішень, відповідно до яких було б чітко встановлено осіб, які вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом, визнано їх винними та призначено покарання.
Так, згідно п. 56 розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування 09.09.2015 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до п. 57 розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування 03.11.2015 ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.
Тобто, орган досудового розслідування, не провівши всіх оперативно-розшукових та слідчих дій із встановлення осіб, причетних до незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем «Range Rover Evoque», д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2013 року випуску, який належить ОСОБА_7 , поспішно передав прокурору матеріали кримінального провадження, а останній, не з`ясувавши всіх обставин справи, не перевіривши їх, уклав угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
Таким чином, стороною обвинувачення, а саме: прокурором прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним всупереч вимогам ст. 469 КПК України, згідно з якою укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium), держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Таким чином, судом встановлено, що дана угода суперечить вимогам КПК України, умови угоди не відповідають інтересам суспільства, а тому дана угода, відповідно до вимог ст. 474 КПК України, не може бути затверджена судом, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
При цьому, слід роз`яснити, що згідно з частиною 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою у цьому кримінальному провадженні не допускається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 474, 370 - 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
В затвердженні угоди між прокурором прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0010547 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого боку, про визнання винуватості від 05.11.2015 року відмовити.
Кримінальне провадження № 0010547 відносно ОСОБА_3 повернути прокурору прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_4 для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Ухвала про відмову у затвердженні угоди оскарженню не підлягає.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Суддя ОСОБА_1