Єдиний унікальний номер 722/1431/15-к
Номер провадження 1-в/722/237/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника-адвоката: ОСОБА_4

представника СВК-67: ОСОБА_5

та засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 31.08.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням про звільнення засудженого умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 на даний час фактично відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом; характеризується позитивно; за період відбування покарання в установі порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення; працевлаштований; реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», здобувши спеціальність «Слюсар з ремонту сільськогосподарських машин 2-го розряду»; вину у вчиненому злочині визнає та розкаюється. Вважає, що засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим просив застосувати щодо засудженого ст.81 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник виправної колонії ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, - «довів своє виправлення».

Розгляд клопотання проводився за відсутності голови спостережної комісії ОСОБА_8 , який подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності. При цьому не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Так, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 11.07.2012 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.122, ч.2 ст.15-ч.2 ст.194, ч.2 ст.194, 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , згідно вироку суду, відраховується з 07.04.2012 року. Відповідно кінець строку відбування покарання 07.04.2017 року.
Станом на час розгляду судом клопотання засуджений ОСОБА_6 фактично відбув 3 роки 5 місяців 1 день позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 1 рік 6 місяців 29 днів.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 07.04.2012 року. В Сокирянську виправну колонію №67 засуджений прибув 06.09.2012 року.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого та матеріалів особової справи, за час перебування в слідчому ізоляторі м.Ужгород засуджений ОСОБА_6 порушень вимог режиму не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. За час перебування в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_6 за сумлінне відношення до праці та зразкову поведінку по підсумкам 4-го кварталу 2014 року правами начальника відділення 31.12.2014 року був заохочений у вигляді подяки, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав та до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №635 від 04.09.2015 року та особової справи встановлено, що з моменту прибуття до установи і по квітень 2014 року засуджений ОСОБА_6 до оплачуваних робіт на підприємстві не залучався. З травня 2014 року по червень 2015 року засуджений був працевлаштований в якості різноробочого пошивочного цеху. В подальшому, на підставі постанови начальника колонії від 08.06.2015 року засуджений ОСОБА_6 у якості заохочувальної норми був переведений до дільниці соціальної реабілітації при установі, де перебуває по даний час, працевлаштований в якості різноробочого дільниці соціальної реабілітації.
При цьому, як встановлено із досліджених матеріалів особової справи, від виконання будь-яких робіт в період часу з вересня 2012 року по квітень 2014 року засуджений не ухилявся та не відмовлявся.
Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарання.

Оскільки встановлено, що засуджений ОСОБА_6 від виконання будь-яких робіт у вказаний вище період часу не ухилявся та не відмовлявся, суд, виходячи із змісту ч.1 ст.118 КВК України, не вважає факт непрацевлаштування засудженого обставиною, яка б негативно характеризувала його відношення до праці.
Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні характеристики на засудженого ОСОБА_6 від 07.09.2015 року, останній характеризується позитивно; до роботи відноситься добре, поставлені йому виробничі завдання виконує якісно та вчасно; у відношенні до представників адміністрації ввічливий; по відношенню до інших засуджених не конфліктний, будує з ними рівні та товариські відносини; має охайний зовнішній вигляд, дотримується правил санітарії та особистої гігієни; соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки.
За період відбування покарання засуджений ОСОБА_6 в навчальному центрі, який функціонує при установі, здобув спеціальність «слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування 2-го розряду», про що йому видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1 від 04.07.2015 року.
З наведених вище підстав суд не погоджується із доводами представника виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не довів свого виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_6 , зокрема процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 11.07.2012 року, умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців 29 (двадцять дев`ять) днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Копію цієї ухвали для виконання надіслати Сокирянській виправній колонії №67 ВДПтС України в Чернівецькій області та для відома Перечинському районному суду Закарпатської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського районного
суду Чернівецької області ОСОБА_1