Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-989 2010 року Головуючий в 1 інстанції - Сіянко В.Н.
Категорія: ст.115 ч.1 ККУкраїни Доповідач - Буженко Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді - Раєнка В.І.;

суддів: Буженко Н.В;

ОСОБА_1;

з участю прокурора - Бобровського О.С.;

засудженого - ОСОБА_2;

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4 засудженого ОСОБА_2 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 13 квітня 2010 року;

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_2, 6

березня ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимий;

засуджений за ст. 115 ч.І КК України на вісім років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід ОСОБА_2 обрано - взяття під варту з 23 вересня 2004 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 2867,7 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди та витрати на виготовлення експертиз, вирішено питання про речові докази.

Згідно до вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що 21 березня 2004 року в період часу з 03.00 год. до 04.10 год. він знаходячись в стані алкогольного сп'яніння на території бару «Рандеву», розташованого в м. Нова Каховка Херсонської області, вул. Першотравнева, 15-а, під час раптово виниклої сварки між ним та ОСОБА_6, яка переросла в бійку, заздалегідь озброївшись ножем, діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_6, наніс йому декілька ножових поранень в життєво важливі органи: обличчя, живіт, серце, усвідомлюючи та передбачаючи, що внаслідок його умисних дій наступить смерть потерпілого та бажаючи цього, позбавив потерпілого ОСОБА_6 життя, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

В апеляції адвокат ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 вважає, що призначене судом покарання засудженому є занадто м'яким. Просить скасувати вирок, та постановити новий вирок з призначенням більш суворого покарання.

Адвокат ОСОБА_4 в апеляції вказує на неповноту, однобокість і необ'єктивність розгляду справи, а тому і незаконність вироку. Просить скасувати його та постановити свій вирок.

Засуджений ОСОБА_2 в апеляції та доповненнях до неї надав свій детальний аналіз всім документам та доказам в справі та вважає вирок незаконним, постановленим на неналежних доказах, зібраних з порушенням кримінально-процесуального закону. Вважає, що його вина не доведена, оскільки він злочину не вчиняв, крім того вважає, що взагалі не було події злочину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який вважав за необхідне задовольнити апеляцію прокурора та захисника ОСОБА_7 та залишити без задоволення апеляції адвоката ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_2, доводи засудженого та його захисника, які підтримали свої апеляції, та в останньому слові засуджений просив вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено матеріалами справи, органами досудового слідства дотримано вимог ст. 22 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об'єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного злочину за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Зокрема його винність підтверджується особистими показами засудженого ОСОБА_2 в судовому засіданні, згідно до яких він не визнав себе винним, однак підтвердив факт свого перебування в барі «Рандеву» в ніч на 21.03.2004 року та не заперечував те, що в нього була бійка з ОСОБА_6, ініціатором якої був потерпілий. Також він не заперечував, що втік з місця злочину та переховувався в м. Слов'янську Донецької області, де проходив лікування під вигаданим прізвищем - Смирнов. Крім того, ОСОБА_2 під час досудового слідства давав покази, якими підтвердив факт нанесення ножового поранення в області грудної клітини ОСОБА_6 під час бійки виниклої між ними, яку спровокував потерпілий. Про це ОСОБА_8 повідомив у явці з повинною (т.2 а.с. 74-75) та уточнив під час проведення відновлення обставин та обстановки події злочину ( т. 2 а.с.92-124).

Судом правильно оцінив покази засудженого на досудовому слідстві та відкинув версію засудженого про те, що він під час вчинення злочину перебував у стані сильного душевного хвилювання, оскільки це об'єктивно спростовується зібраними в справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, висновки стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи (т.1 а.с. 188-193) та висновки повторної комісійної комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи(т.7 а.с.67-70) свідчать про те, що в період часу, який відноситься до інкримінованого йому злочину, у ОСОБА_2 не було будь якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, він не знаходився в стані фізіологічного афекту або будь якому іншому емоційному стані, яке могло суттєво вплинути на його свідомість та діяльність, його дії носили цілеспрямований, послідовний характер, він правильно орієнтувався в оточуючій обстановці, часі та особах.

Потерпіла ОСОБА_5, покази якої були перевірені судом в установленому законом порядку, підтвердила той факт, що приблизно о 4.00 годині 21.03.2004 року її сина - ОСОБА_6 затримували у відділку міліції, а вона приносила документи сина, після чого його відпустили. У сина на обличчі були подряпини, а дублянка у крові. Він поїхав с друзями, а вона повернулась додому. Через деякий час, приблизно о 4.30 год. їй знову зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що сина підрізали і треба поїхати у лікарню. Вана приїхала у лікарню, їй повідомили, що син помер, вона бачила на обличчі сина розбитий ніс, порізане ліве віко, сине ліве вухо. Вона також наголошувала на тому, що її син ніколи не носив при собі ножів, або інших ріжучих предметів (т.1 а.с.196-198).

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, - працівники міліції, підтвердили факт виклику оперативної групи міліції на місце пригоди до бару «Рандеву», де відбулася бійка та був смертельно поранений ножем ОСОБА_6, якого відправили з каретою швидкої допомоги у лікарню. На місці пригоди були проведені всі необхідні оперативно-слідчі дії.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 21.03.2004 року о 04.00 годині, отримавши виклик, він в складі виїзної групи швидкої допомоги виїхав до бару «Рандеву», де на лавочці у дворі лежав молодий хлопець. Візуально у потерпілого були видно сліди крові на светрі біля серця, на тілі в області серця було колото-різане поранення, яке вже не кровоточило, на обличчі також був неглибокий поріз. Пульсації у потерпілого на сонній артерії не відчувалось, артеріальний тиск дорівнював нулю, зрачки широкі, на світло не реагували, дихання було рідким, поверховим. Потерпілого забрали в машину швидкої допомоги та на шляху до лікарні, приблизно через 4-6 хвилин він помер. Труп потерпілого був доставлений до приймального покою міської лікарні №2, у карточці потерпілий був записаний як невідомий.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 пояснили, що в ніч 21.03.2004 року. Вони с друзями знаходились в барі «Рандеву» та були свідками сварки між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в приміщенні бару та біля нього. Після цього ОСОБА_6 затримали та доставили в відділок міліції. Встановивши його особу, працівники міліції відпустили ОСОБА_6, та він повернувся в бар, де знову між ним та ОСОБА_2 виникла сварка. Через деякий час Богданов, ОСОБА_2 та ще троє хлопців, які сиділи за одним столиком з останнім вийшли з бару. Свідки теж намагались вийти з бару, але двоє хлопців утримували двері зовні. Вони через другі двері вийшли з бару. Свідок ОСОБА_14 зокрема пояснив, що він побачив як ОСОБА_2 та ще один хлопець били ОСОБА_6 відтісняючи його до арки. Далі хлопець відійшов від них, а ОСОБА_2 обнявши потерпілого відвів його за арку на вул. П.Комуни та раптом вибіг наздоганяючи хлопця, який направився на автостоянку, звідки вони втікли на автомобілі. ОСОБА_15 (ОСОБА_15) підвів ОСОБА_6 до лавочки та поклав на неї. Вони бачили на тілі ОСОБА_6 ножове поранення в області живота та обличчя. Свідок ОСОБА_15 пояснив, що коли він вибрався з бару, побачив потерпілого біля забору, а коли він підійшов до потерпілого, той втратив свідомість та його поклали на лавочку. У потерпілого задрався светр та він побачив на його тілі ножове поранення в області серця. Викликали швидку та міліцію. Коли потерпілого помістили у швидку він ще дихав. Крім того, свідок ОСОБА_16 на досудовому слідстві показав, що під час першої бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 хтось із хлопців з компанії останнього, передав ОСОБА_2 складний ніж. Свідок підтвердив свої покази під час відновлення обставин та обстановки події (т.1 а.с.278-281, 286-288, 289-295, 296-300).

Свідок ОСОБА_17 в показах, даних ним на досудовому слідстві та перевіреними судом у встановленому законом порядку, пояснив, що в ніч з 20 на 21 березня 2004 року він разом з товаришами, один з яких ОСОБА_2, приїхали на автомобілі «Хонда» в м. Нова Каховка та відпочивали в барі «Рандеву». Автомобіль залишили на автостоянці, перед тим вони були в інших барах, де ОСОБА_2 вживав спиртні напої, в барі «Рандеву» також заказували та вживали горілку. Через деякий час між ОСОБА_2 та незнайомим хлопцем (ОСОБА_6) виникла сварка, а потім зав'язалася бійка. Він та інші хлопці розняли їх, але потім вони вийшли з бару у двір, де ОСОБА_2 з тим же хлопцем продовжили бійку. Під час бійки у когось випав ніж, який підібрав приятель ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_18. Тут приїхали працівники міліції та забрали потерпілого. У ОСОБА_2 був розбитий ніс та прокушена рука. Через деякий час потерпілий повернувся, став наполягати продовжити з'ясування стосунків з ОСОБА_2. Коли вони, а саме:він, потерпілий, ОСОБА_2, Вадим та ОСОБА_19, встали та пішли на вихід, ОСОБА_18 передав ОСОБА_2 ніж, який він підібрав на вулиці під час першої бійки. Коли вони вийшли, він з ОСОБА_18 утримували вхідні двері, а ОСОБА_2 з потерпілим билися, він бачив, як ОСОБА_2 з потерпілим вийшли за арку. Потім підійшов ОСОБА_19 та сказав, що треба уїжджати звідси, після чого всі побігли до автомобілю та поїхали. По дорозі ОСОБА_2 був наляканий, повідомив, що він вдарив декілька раз потерпілого ножем, але не пам'ятає куди саме. Біля автовокзалу ОСОБА_2 вийшов, дзвонив, цікавився про стан потерпілого. Вважає, що ніж належав ОСОБА_2, оскільки він давно дружив з ним та часто бачив у нього ножі ( т. 1 а.с.318- 321, 329-331).

Свідок ОСОБА_19 дав аналогічні покази, що і свідок ОСОБА_17, за виключенням того, що він не бачив ножа та не бачив, як передавався ніж. Крім того, свідок підтвердив той факт, що саме ОСОБА_2 наніс удар ножем потерпілому, та також саме ОСОБА_2 викинув ніж з автомобілю «Хонда» під час руху на автомобілі Також свідок ОСОБА_19в. підтвердив та уточнив свої покази під час відтворення обставин та обстановки події злочину (т.2 а.с. 45-48, 49-65).

Свідок ОСОБА_18 дав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_19, за виключенням того, що він не бачив як ОСОБА_2 вдарив ножем потерпілого (т.2 а.с.64-66).

Згідно до висновків судово-медичних експертиз ОСОБА_6 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани по лівій серединно-ключичній лінії на рівні 4-го міжребірья, яка проникає в грудну порожнину, далі в порожнину серцевої сорочки і далі в правий шлуночок серця, та поверхові різані рани обличчя, живота та кистей рук. Смерть ОСОБА_6 наступила внаслідок внутрішньої та зовнішньої кровотечі з пошкодженого правого шлуночка серця. Поранення серця у потерпілого ОСОБА_6 є смертельним. Смерть настала у короткий проміжок часу з моменту отримання пошкоджень, що виміряється хвилинами, можливо десятками хвилин. Решта тілесних ушкоджень мали ознаки легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с.100-104), пошкодження кожного лоску та від трупу потерпілого ОСОБА_6 - є колото-різаним та виникло від дії колюче-ріжучого предмету типа клинка ножа, який мав лезо та обух з нечітко вираженими ребрами, з найбільшою шириною клинка до рівня занурення близько 25 мм (т.1 а.с.106).; спочатку були нанесені рани на обличчі, а потім поранення грудної клітини та живота. Пошкодження на обличчі потерпілого ОСОБА_6 могли виникнути при обставинах, вказаних ОСОБА_2, тобто під час бійки та падіння (т.1 а.с.119-121).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що твердження адвоката ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_2 у апеляціях про те що винність засудженого не доведена - є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи не відповідають фактичним обставинам справи.

Відсутні й дані, які б свідчили про необ'єктивність чи упередженість з боку слідчих органів та суду щодо ОСОБА_2 на стадіях досудового та судового слідства.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що під час досудового та судового слідства не допущено порушень кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та висновків суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його засуджено.

Давши належну оцінку доказам, які були перевірені в судовому засіданні, суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_2 за ст.115 ч.1 КК України, а призначене судом ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, з врахуванням обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, у межах, встановлених санкцією інкримінованої йому статті КК України, є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції адвоката ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4 засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 13 квітня 2010 року щодо ОСОБА_20 - залишити без змін.

Головуючий

Судді: