Справа № 10-115/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 22.10.2010
УХВАЛА

Іменем України

Апеляційний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Ігнатюка О. В.

суддів Романець Л. А., Аераменка М.Г.

з участю прокурора Саламашенка А.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві 22 червня 2010 року матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 2010 року, про відмову в обранні щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, та обрання запобіжного заходу - підписки про невиїзд

встановив:

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що в жовтні 2009 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, перебуваючи на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_2 та розташоване в с. Шандра, по вул. Комсомольська, 55 Миронівського району Київської області, з корисливих спонукань, викрала три алювієві каструлі ємкістю 5 літрів кожна, на загальну суму 231 грн., чим заподіяла потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, у листопаді 2009 року у вечірній час, точної дати досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_1, перебуваючи у веранді будинку, що в с. Шандра, по вул. Комсомольська, 20, Миронівського району Київської області, який належить ОСОБА_3, з корисливих спонукань, повторно, таємно викрала велосипед «Україна», вартістю 530 грн., який належить ОСОБА_4, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1, 19 травня 2010 року, знаходячись в будинку № 55 по вул. Комсомольській, в с. Шандра, Миронівського району Київської області, з корисливих спонукань, повторно, викрала зимову жіночу кофту вартістю 180 грн. та 9 медалей Великої Вітчизняної війни, чим спричинила потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду.

4.06.2010 року порушена кримінальна справа щодо ОСОБА_1 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст. 185 КК України.

11.06.2010 року ОСОБА_1 була затримана в порядку ст. 115 КПК України.

14.06.2010 року постановою судді Миронівського районного суду Київської області відмовлено в обранні ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обраний запобіжний захід - підписка про невиїзд.

Відмовляючи в обранні ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд в постанові зазначив, що ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, має постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, в силу ст. 89 КК України вважається такою, що не має судимості, крім того на думку суду органом досудового слідства не надано даних, що ОСОБА_1, перебуваючи на волі може ухилитись від слідства, продовжити злочинну діяльність, або перешкоджати встановленню істини в справі.

14.06.2010 року ОСОБА_1 звільнена з ІТТ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області та відібрана підписка про невиїзд.

16.06.2010 року ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення у

вчинені злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст. 185 КК України.

На постанову судді подана апеляція прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, в якій він просить скасувати постанову Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 2010 року, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

При цьому апелянт вказує, що на наявність підстав вважати, що ОСОБА_1 може ухилитись від слідства та суду, а також від відбуття покарання за вчинений злочин та продовжити злочинну діяльність, вказує те, що вона вчинила ряд крадіжок чужого майна, зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання, ніде не працює, засобів для існування не має. Судом не враховано, що вчинений злочин має підвищену суспільну небезпеку, а також те, що дане рішення суду не сприяє запобіганню злочинам на території Миронівського району.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію, дослідивши витребувані матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію залишити без задоволення.

Так, відповідно до ч.1 ст.155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Крім того, згідно із ст. 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються як тяжкість злочину, так і данні про особу, яка обвинувачується, її вік, стан здоров'я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, має постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, в силу ст. 89 КК України вважається такою, що не має судимості.

Також, суду не надано даних, що ОСОБА_1, перебуваючи на волі, зможе ухилитись від слідства, продовжити злочинну діяльність, або перешкоджати встановленню істини в справі.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи характер вчинених злочинів, суд прийшов до висновку про необхідність апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 165-2, 365, 366, 382 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 2010 року про відмову в обранні щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, та обрання запобіжного заходу - підписки про невиїзд - залишити без змін.

Головуючий:

Судді: