Справа № 370/2472/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/95/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 20.01.2016

УХВАЛА
Іменем України
20 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 03.11.2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, -
засуджено:
-за ч. 1 ст. 263 КК України і призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 119 КК України і призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ст. 128 КК України і призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Остаточне покарання ОСОБА_7 визначено на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань 5 (п`ять) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 13 липня 2015 року.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінальних правопорушень, вчинених за наступних обставин.
Приблизно 05-06 червня 2015 року, у вечірній час доби, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , проходячи по вул. Калініна в смт. Макарів Київської області, в кущах поблизу території колишнього цегельного заводу знайшов наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, після чого діючи з прямим умислом, з метою заволодіння вказаним бойовим припасом для власних потреб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та необхідність відповідного дозволу на придбання бойового припасу даної категорії, підняв вказану гранату та забрав її із собою, фактично здійснивши її привласнення, тобто вчинив придбання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Одразу після цього, приблизно 05-06 червня 2015 року, у вечірній час доби, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою подальшого зберігання для власних потреб знайденої осколкової ручної гранати РГД-5, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та необхідність відповідного дозволу на носіння та зберігання бойового припасу даної категорії, переніс при собі вищевказану гранату до домогосподарства за місцем свого постійного проживання, що розташоване по АДРЕСА_1 , та зберігав її на території подвір`я вказаного домогосподарства біля паркану в траві приблизно до 02 години 00 хвилин 09 червня 2015 року, вчинивши таким чином носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
В подальшому, 09.06.2015 близько 02 години 00 хвилин, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї власного домогосподарства по АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та необхідність відповідного дозволу на носіння бойових припасів, бажаючи продемонструвати ОСОБА_10 силу своїх почуттів до неї та доказати здатність вчинити заради неї самогубство, взяв у ліву руку вищевказану наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яку до цього незаконно зберігав на території вищевказаного подвір`я, та тримаючи її в руці вийшов із нею на автодорогу вулиці Чапаєва в смт. Макарів Київської області навпроти свого подвір`я, де тримав її при собі до моменту її вибуху, тобто вчинив носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Крім того, 09 червня 2015 року, близько 02 години 00 хвилин, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї власного домогосподарства по АДРЕСА_1 , вирішив продемонструвати ОСОБА_10 силу своїх почуттів до неї та доказати здатність вчинити заради неї самогубство. Для цього ОСОБА_7 взяв у ліву руку наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яку раніше знайшов по вул. Калініна в смт. Макарів Київської області та незаконно зберігав на території подвір`я за місцем свого проживання, притиснув спусковий важіль гранати до її корпусу та правою рукою вийняв із гранати запобіжну чеку, яку поклав до кишені своїх штанів. Після цього ОСОБА_7 вийшов із зазначеною гранатою на автодорогу вказаної вулиці та зупинився навпроти свого подвір`я, щоб продемонструвати ОСОБА_10 реальність своїх намірів, хоча приводити гранату в дію шляхом її вибуху не бажав, при цьому передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків від своїх дій для оточуючих його осіб та легковажно розраховуючи на їх відвернення шляхом подальшого вставляння вже висунутої запобіжної чеки назад до гранати.
Після цього до ОСОБА_7 підійшли ОСОБА_10 та його знайомі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які намагалися його відговорити вчиняти самогубство. Побачивши їх поблизу себе, ОСОБА_7 вголос попередив останніх про витягнуту із гранати чеку та наявну небезпеку її вибуху, на що останні не відреагували та продовжували перебувати біля нього. У зв`язку з цим ОСОБА_7 , повторюючи вищевказаним особам вголос про наявну небезпеку вибуху гранати, побіг по автодорозі вздовж вулиці Чапаєва в смт. Макарів, щоб віддалитись від них, вставити запобіжну чеку назад до гранати та уникнути негативних наслідків для їхнього життя і здоров`я. У ході бігу даною вулицею поблизу домогосподарства №78 ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_11 , який намагався за допомогою фізичної сили вирвати із рук ОСОБА_7 зазначену гранату, щоб не допустити її вибуху. В процесі їхньої боротьби ОСОБА_7 , не бажаючи загибелі інших осіб або спричинення їм тяжких наслідків, ненавмисно послабив пальці своєї лівої руки, якою тримав гранату, відпустивши таким чином її спусковий важіль, внаслідок чого спрацював ударний механізм гранати та відбувся її вибух.
В результаті необережних дій ОСОБА_7 , що призвели до вибуху вищевказаної гранати, ОСОБА_11 , який знаходився безпосередньо в місці вибуху, отримав множинні вибухово-скалкові поранення тіла з ушкодженням м`яких тканин, кісток скелету, внутрішніх органів та судин, що супроводжувалось гострою крововтратою, внаслідок яких помер на місці.
Крім того, 09 червня 2015 року, близько 02 години 00 хвилин, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї власного домогосподарства по АДРЕСА_1 , вирішив продемонструвати ОСОБА_10 силу своїх почуттів до неї та доказати здатність вчинити заради неї самогубство. Для цього ОСОБА_7 взяв у ліву руку наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яку раніше знайшов по вул. Калініна в смт. Макарів Київської області та незаконно зберігав на території подвір`я за місцем свого проживання, притиснув спусковий важіль гранати до її корпусу та правою рукою вийняв із гранати запобіжну чеку, яку поклав до кишені своїх штанів. Після цього ОСОБА_7 вийшов із зазначеною гранатою на автодорогу вказаної вулиці та зупинився навпроти свого подвір`я, щоб продемонструвати ОСОБА_10 реальність своїх намірів, хоча приводити гранату в дію шляхом її вибуху не бажав, при цьому передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків від своїх дій для оточуючих його осіб та легковажно розраховуючи на їх відвернення шляхом подальшого вставляння вже висунутої запобіжної чеки назад до гранати.
Після цього до ОСОБА_7 підійшли ОСОБА_10 та його знайомі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які намагалися його відговорити вчиняти самогубство. Побачивши їх поблизу себе ОСОБА_7 вголос попередив останніх про витягнуту із гранати чеку та наявну небезпеку її вибуху, на що останні не відреагували та продовжували перебувати біля нього. У зв`язку з цим ОСОБА_7 , повторюючи вищевказаним особам вголос про наявну небезпеку вибуху гранати, побіг по автодорозі вздовж вулиці Чапаєва в смт. Макарів, щоб віддалитись від них, вставити запобіжну чеку назад до гранати та уникнути негативних наслідків для їхнього життя і здоров`я. У ході бігу даною вулицею поблизу домогосподарства №78 ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_11 , який намагався за допомогою фізичної сили вирвати із рук ОСОБА_7 зазначену гранату, щоб не допустити її вибуху. В процесі їхньої боротьби ОСОБА_7 , не бажаючи загибелі інших осіб або спричинення їм тяжких наслідків, ненавмисно послабив пальці своєї лівої руки, якою тримав гранату, відпустивши таким чином її спусковий важіль, внаслідок чого спрацював ударний механізм гранати та відбувся її вибух.
В результаті необережних дій ОСОБА_7 , що призвели до вибуху вищевказаної гранати, ОСОБА_10 , яка знаходилась поряд з місцем вибуху, отримала відкриту травму грудної клітки, проникаюче осколкове поранення грудної клітки справа, нижньої долі правої легені, малий гемопневмоторакс справа, численні поранення (осколкові) грудної клітки, а також численні поранення (осколкові) шиї, верхньої та нижньої кінцівки, черевної стінки; крім того перелом верхньої щелепи, передньої стінки лівого верхньощелепного синусу, переломи 21, 22, 23 зубів, рвана рана верхньої губи з дефектом, рвані рани мочки правого вуха; сліпе уламкове поранення латеральної поверхні правого стегна, відкритий уламковий внутрішньосуглобовий перелом проксимальної та середньої фаланг п`ятого пальця лівої кисті, уламковий перелом середньої фаланги другого пальця правої кисті.
Вказаними злочинними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 62/д від 31.07.2015 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі. Свої вимоги мотивує тим, що вирок є незаконним та необґрунтованим внаслідок занадто суворого призначеного покарання. ОСОБА_7 знаходячись в пенітенціарних установах, не може отримувати медичну допомогу в областях, необхідних для стану його здоров`я (зокрема, протезування), а також не може отримати офіційне підтвердження його інвалідності через МСЕК. Таким, чином маючи безумовне право на отримання офіційного статусу інваліда ІІ-ї групи, а отже, і на звільнення з місць позбавлення волі за амністією, під яку завжди підпадають особи з офіційно встановленою інвалідністю ОСОБА_7 не зможе скористатися можливістю вийти на волю за амністією, що безумовно порушує його права. Окрім того, ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, сприяв їх розкриттю, а кримінальні правопорушення вчинив внаслідок збігу тяжких обставин, добровільно частково відшкодував збитки. Однак цивільні позови потерпілими не пред`являлись, а розмір матеріальних та моральних збитків не встановлювався. А тому є підстави стверджувати про повне відшкодування завданих збитків потерпілим.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що в результаті вчинення вказаних кримінальних правопорушень він сам отримав каліцтво у вигляді втрати частини лівої руки та множинні осколкові поранення тулуба та нижніх кінцівок, тобто фактично отримав інвалідність яка є невиправною і невиліковною. Кримінальні правопорушення було вчинено ним внаслідок сварки між ним та його дівчиною, ОСОБА_10 , однак завдавати шкоди будь-кому він не мав на меті.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора та потерпілої, які просили відмовити в задоволенні апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 119, ст. 128 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.
Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення передбачені: ч. 1 ст. 263 КК України, віднесено до тяжких, за ч. 1 ст. 119 КК України середньої тяжкості, а ст. 128 КК України невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставинами, передбаченими ст. 67 КК України,суд визнав вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , районний суд врахував те, що останній на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем свого проживання та останнім місцем роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, отримав каліцтво в результаті вчинення кримінальних правопорушень у вигляді втрати частини лівої руки та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Доводи захисника та обвинуваченого про те, що призначене покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованими, зважаючи на наслідки вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень. Хоча, обвинувачений ОСОБА_7 і має позитивні характеристики та вперше притягується до кримінальної відповідальності, що було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання, однак наслідками його протиправних дій стала смерть потерпілого ОСОБА_11 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_10 .
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційних скарг про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі такими, що не ґрунтуються на законі.
Таким чином доводи, викладені в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягає.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Макарівського районного суду Київської області від 13.07.2015 року ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
А отже, строк попереднього ув`язнення, у період з 13.07.2015 року до моменту набрання вироком законної сили, ОСОБА_7 слід зарахувати в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Макарівського районного суду Київської області від 03.11.2015 року відносно ОСОБА_7 без зміни.
Зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, у період з 13.07.2015 року до моменту набрання вироком законної сили, в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
.
Головуючий :

Судді: