Ковпаківський районний суд м.Сум
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2010 року

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі-головуючого судді Хитрова Б.В., при секретарі - Баришевій А.І., за участю прокурора Сухоставець О.О., потерпілого ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, одружений, працюючий сталеваром на ОСОБА_3 ім. М.В. Фрунзе, не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, мешк. АДРЕСА_1, за cm. 189 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, працюючи на ОСОБА_3 ім. М.В. Фрунзе м. Суми, в лютому 2010 року від свого приятеля, співробітника того ж підприємства ОСОБА_6 дізнався про наявність у його родини значної суми коштів, якими вирішив заволодіти шляхом їх вимагання.

Для реалізації задуманого ОСОБА_2Ю, розробив план вчинення злочину і створив необхідні передумови. А саме, з метою забезпечення вигідної для нього поведінки ОСОБА_6, подальшого його залякування і виконання тим незаконної вимоги, ОСОБА_2 вигадав історію, яку подав останньому як дійсну. В лютому 2010 року ОСОБА_2, зустрівшись з ОСОБА_6 на території заводу ОСОБА_3 ім. М.В. Фрунзе заявив, що ОСОБА_6 начебто зацікавилися працівники міліції, які підозрюють його у крадіжці металу з вказаного підприємства. Однак ОСОБА_6, усвідомлюючи, що ніяких злочинів він не вчиняв не придав значення повідомленню ОСОБА_2 і проігнорував його. Не задовольняючись такою поведінкою ОСОБА_6, ОСОБА_2 продовжив штучно створювати умови для вимагання чужого майна. З цією метою, він через кілька днів після розмови з ОСОБА_6 біля переговорного пункту «Укртелеком» по вул. Іллінській в м. Суми, звернувся до не встановленої слідством дівчини і за винагороду в сумі 20 грн. попросив її зателефонувати ОСОБА_6, та представившись працівником міліції, попросити його не виїжджати з м. Суми протягом трьох діб, що вона і зробила.

Оскільки і на це повідомлення ОСОБА_6 не відреагував, ОСОБА_2 для забезпечення вигідної поведінки останнього, того ж дня в лютому 2010 року почав неодноразово телефонувати йому, маючи намір повідомити про начебто своє затримання працівниками міліції за вчинення крадіжки. Через те, що ОСОБА_6 на його дзвінки не відповідав, ОСОБА_2 через декілька годин у вечірній час приїхав до нього додому на АДРЕСА_2 і став дзвонити в двері. Однак ОСОБА_6, уникаючи зустрічі з ним двері квартири йому не відчинив.

Наступного дня ОСОБА_6 з метою зясування такої поведінки ОСОБА_2 зателефонував йому та домовився про зустріч об 11 годині біля ресторану «Східний Експрес» по вул. Привокзальній, 5а в м. Суми. Під час зустрічі ОСОБА_2, створюючи умови для предявлення незаконної вимоги повідомив ОСОБА_6, що його начебто минулого дня затримали працівники міліції за підозрою у крадіжці металу, до якої останній також, причетний. Не зважаючи на заперечення ОСОБА_6, ОСОБА_2 заявив, ш; для звільнення себе та його від кримінальної відповідальності він передав працівникам міліції 6000 доларів США, які позичив у своїх знайомих під великі відсотки. Тоді ж ОСОБА_2, звинуватив ОСОБА_6 у тому, що він не відповідав на його телефонні дзвінки і він сам був змушений приймати таке рішення. Побачивши розгубленість ОСОБА_6, ОСОБА_2 відразу ж висунув незаконну вимогу щодо термінової передачі йому 6000 доларів США. Побоюючись настання негативних наслідків для себе ОСОБА_6, погодився виконати ці вимоги в найкоротший термін.

Розуміючи, що вимоги ОСОБА_2 є незаконними, ОСОБА_6 почав уникати зустрічей з ним. Однак ОСОБА_2 для залякування потерпілого протягом лютого - березня 2010 року систематично телефонував йому і виказував претензії з приводу не передачі йому 6000 доларів США. Ухиляючись від виконання вимог ОСОБА_2, ОСОБА_6 повідомляв йому, що він ніяких злочинів не вчиняв і тому ніяких грошей платити не буде. Однак ОСОБА_2 від своїх незаконних вимог не відмовився і, створюючи психологічний тиск на потерпілого у рішучій формі виказав йому погрози негайного застосування насильства до нього та членів його сімї, обмеження прав, свобод та законних інтересів і зажадав термінової передачі йому 6000 доларів США. ОСОБА_6 сприймаючи такі погрози за реальні, побоюючись за себе та свою сімю пообіцяв ОСОБА_2Ю знайти гроші і передати йому.

Оскільки ОСОБА_6 став уникати зустрічей, ОСОБА_2 в березні - квітні 2010 року продовжив телефонувати йому та вимагати передачі йому 6000 доларів США, супроводжуючи це погрозами його вбивства, каліцтва і заподіяння йому та членам його сімї тяжких тілесних ушкоджень. В той же час ОСОБА_2 пропонував ОСОБА_6 з метою передачі йому коштів продати свою квартиру, або позичити ці кошти у рідних та знайомих.

13.04.2010 приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_2 черговий раз зателефонував ОСОБА_6 на його мобільний телефон НОМЕР_1 та у грубій, рішучій формі з нецензурною лайкою виказав потерпілому погрози негайного застосування до нього та близьких родичів фізичного насильства, погрози вбивства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, обмеження прав і законних інтересів, якщо він терміново не передасть йому 6000 доларів США. ОСОБА_6, перебуваючи у пригніченому стані, сприймаючи погрози насильства фізично розвиненого ОСОБА_2 за реальні, погодився виконати його незаконні вимоги та передати йому частку коштів, на що той призначив йому зустріч.

16.04.2010 об 11 годині дня ОСОБА_6 за вимогою ОСОБА_2 прийшов до ресторану «Східний Експрес», по вул. Привокзальній, 5а в м. Суми. Там він, сприймаючи погрози насильства, вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень за реальні, на виконання незаконної вимоги щодо передачі 6000 доларів США, передав ОСОБА_2 їх частку у сумі 500 доларів США, або по курсу Національного банку України 3963 грн. ОСОБА_2, отримавши гроші поклав їх до правої кишені своєї джинсової куртки, однак безпосередньо після цього був затриманий працівниками міліції на гарячому.

Таким чином, ОСОБА_2 протягом лютого - квітня 2010 року з погрозами застосування насильства, обмеження прав і законних інтересів, погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вимагав у ОСОБА_6 передачі йому 6000 доларів США, або по курсу Національного банку України 47 555 грн. та домігся передачі ним грошей в сумі 500 доларів США, або по курсу Національного банку України 3963 грн.

В судовому засіданні підсудний свою провину у скоєному при вищезазначених обставинах визнав повністю. Суду пояснив, що працював з потерпілим в одному цеху на ОСОБА_3 ім. Фрунзе, розташованому в Ковпаківському районі м. Суми. Випадково дізнався, що той в квартирі встановив охоронну сигналізацію, оскільки в квартирі мались значні грошові кошти і вирішив незаконними шляхом заволодіти цими коштами. З цією метою приблизно в двадцятих числах лютого 2010 року знаходячись на роботі, він підійшов до потерпілого та розповів йому вигадану історію про те, що ходять чутки, що прапівники міліції щось «нарили» на ОСОБА_6 з приводу крадіжки з заводу СМНВО ім. Фрунзе металу, але ОСОБА_6 сказав, що йому байдуже і на цьому наша розмова припинилась. Оскільки він хотів досягти своєї мети, а саме незаконно заволодіти грошима ОСОБА_6, цього ж самого дня, щоб налякати ОСОБА_6, перебуваючи біля переговорного пункту який розташований по вул. Іллінській м. Суми, він звернувся до раніше не знайомої дівчини і давши їй гроші в сумі двадцять гривень, попросив її зателефонувати ОСОБА_6 на мобільний телефон та відрекомендувавшись працівником міліції, повідомити йому щоб на протязі чотирьох днів він не виїжджав за межи м. Суми бо його будуть викликати до міліції. Дівчині він пояснив, що це потрібно зробити у звязку з тим, що в нього сьогодні день народження і він хоче пошуткувати, а в подальшому йому зателефонує та скаже щоб він не хвилювався бо це був розіграш. Дівчина проти не була і зробила так як він її і просив. За вказаний дзвінок він їй передав гроші в сумі двадцять гривень.

Після того як ОСОБА_6 було зроблено телефонний дзвінок, він почав телефонувати йому на мобільний телефон щоб повністю залякати та повідомити, що його затримали працівники міліції і він змушений був заплати гроші як за себе так і за нього в сумі шість тисяч доларів США, тобто нібито він заплатив за себе три тисячі доларів США із-за нього, але ОСОБА_6 слухавку не брав. Так як ОСОБА_6 слухавку не брав, в вечірній час він вирішив приїхати до ОСОБА_6 додому щоб поговорити з ним та в подальшому «розвести» на гроші, але квартиру йому ОСОБА_6 так і не відкрив.

Наступного дня йому на мобільний телефон сам зателефонував ОСОБА_6 і запитав чому він йому телефонував, на що він відповів, що потрібно зустрітись. Зустрілися вони біля ресторану «Східний Експрес» який розташований за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна 5 а. Зустріч відбулась приблизно 11 годині ранку. Розмовляли вони у його автомобілі марки «Шкода Октавія». Під час розмови, він повідомив потерпілого, що його затримали працівники міліції за підозрою у вчиненні злочину і щоб вирішити питання щоб їх не закривали потрібні гроші в сумі шість тисяч доларів США, а у звязку з тим, що ОСОБА_6 не брав слухавку то рішення він був змушений приймати особисто. Так як в нього такої суми грошей не було, то гроші він взяв в борг у знайомих на тиждень під відсотки і тому ОСОБА_6 винен йому шість тисяч доларів США. Андрій в нього запитав, чому шість, а не три, він йому відповів, що це в звязку з тим, що весь удар він взяв на себе, а ОСОБА_6 навіть не взяв слухавку коли він йому телефонував. Андрій погодився віддати йому обумовлену суму, після чого вони розійшлись.

Після їх розмови ОСОБА_6 він не телефонував на протязі двох тижнів. Коли він йому зателефонував, то відразу спитав коли він віддасть йому гроші, бо йому потрібно віддавати борг, а за позичені гроші необхідно буде платити великий відсоток. Він йому відповів, що шукає гроші, але йому ніхто не позичає. Коли він знайде гроші то відразу йому зателефонує, після чого він поклав слухавку.

В середині березня 2010 року він знову на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_6 і спитав, коли будуть гроші, на що той відповів, що грошей зараз в нього не має і не знає в кого їх взяти. Андрію він відразу запропонував взяти в банку кредит, а квартиру залишити в якості застави. ОСОБА_6 відповів, що він самостійно такі рішення не приймає і йому потрібно поговорить зі своєю матірю. На цьому їх розмова закінчилась. Наступного дня йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_6 і сказав, що документи готовляться щоб в подальшому взяти кредит. Він йому відповів, щоб той торопився, оскільки часу дуже мало.

Приблизно через три дні, в який саме день та якого числа він не памятає, він зателефонувавши ОСОБА_6 спитав, що з грошима та чи взяв він кредит. ОСОБА_1 відповів, що нічого не виходить і він буде продавати свій автомобіль. Більше він ОСОБА_6 тривалий час не телефонував, хоча час від часу телефонував та питав, коли будуть гроші.

В звязку з тим, що пройшло багато часу, а від ОСОБА_6 не було ніякого толку, на початку квітня 2010 року, він знову почав телефонувати ОСОБА_6, але слухавку він не брав.

Наступного дня йому сам на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_6 і повідомив, що в нього є клієнт на його автомобіль і коли він його продасть то відразу розрахується.

Коли в нього ввірвався терпець 13.04.2010 року приблизно о 20 годині 00 хвилин зателефонувавши ОСОБА_6 він почав в грубій формі питати де гроші. Андрій йому відповів, що він зараз в селі в свого тестя і можливо в нього візьме гроші. Тоді, в телефонному режим: він почав висловлювати ОСОБА_6 погрози стосовно того, що якщо в найближчий час не буде обумовленої суми грошей, то він особисто зламає йому на нозі по черзі всі пальці, потім вибє йому своїм пальцем око, вирве печінку та змусить його особисто її продавати. На мати нашле « малолітніх підлітків» з метою познущатись над нею та завдати тілесні ушкодження. Погрози він висловлював в звязку з тим щоб його залякати та прискорити процес надання грошей. 15.04.2010 року о 21 годині 00 хв. коли він йшов на роботу у нічну зміну, на мобільний телефон йому зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що потрібно зустрітись. Він йому відповів, йде працювати в нічну зміну і щоб він йому зателефонував 16.04.2010 року в ранкову годину, тобто наступного дня. .

16.02.2010 року близько 11.00 годині йому зателефонував ОСОБА_6 і він домовся з ним зустрітись в ресторані «Східний Експрес» який розташований за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 5 а. Коли ОСОБА_6 телефонував, то сказав, що він вже в обумовленому місці і чекає на нього. На зустріч він приїхав близько 11-ї години. Автомобіль в той час він залишив біля запасного входу в ресторан.

Зайшовши в ресторан, між ним та ОСОБА_6 відбулась розмова, в ході якої він передав йому гроші в сум пятсот доларів США купюрами по сто доларів СІЛА. Вказані гроші він сказав, що отримав в якості задатку за автомобіль, а решту віддасть трішки пізніше. Коли він поклав гроші до зовнішньої кишені джинсової курточки сірого кольору то відразу був затриманий працівниками міліції. В ході особистого огляду у нього в присутності понятих вказані кошти були вилучені. При освітленні купюр, на кожній купюрі мався надпис «Рекет». В нього також були просвічені ультрафіолетом руки, ліва рука теж в нього світилась. Дійсно в матеріалах справи міститься роздруківка його розмов з потерпілим в яких зафіксована погроза нанести потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та позбавити життя.

За таких обставин, суд на підставі ст. 299 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі, оскільки, вони підсуднім не оспорювались, розяснивши підсудному та іншим учасникам справи процесуальні наслідки повного визнання підсудним своєї провину у скоєному по предявленому обвинуваченню.

Письмова розписка підсудного про зрозумілість змісту обвинувачення, змісту ст. 299 КПК України приєднана до матеріалів справи.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2, які виразилися у вимозі передачі чужого майна, а саме грошей ОСОБА_1J1. в сумі 6000 доларів США, або по курсу НБУ 47 555 грн. та передачі частки цих коштів в сумі 500 доларів США, або по курсу НБУ 3963 грн., поєднаними з погрозами насильства над потерпілим та його близькими родичами, обмеження прав та законних інтересів цих осіб, погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень за ч.2 ст. 189 КК України, кваліфікуючи ознаки - погрози вбивством та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

При призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що помякшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_2 свою провину у скоєному визнав повністю, у скоєному щиро кається, раніше не судимий, за місцем роботи з 1990 року та дільничним інспектором міліції за місцем проживання характеризується виключно з позитивного боку (а.с. 174, 175), сплатив судові витрати за провадження по справі судової експертизи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 173), в судовому засіданні вибачився перед потерпілим.

Вказані обставини суд визнає такими, що помякшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Крім того, при призначенні покарання, суд враховує думку потерпілого про покарання. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 на суровому покаранні для підсудного не наполягав, вважав, що підсудному може бути призначене покарання не повязане з позбавленням волі.

З урахуванням всіх обставин справи та відомостей про особу підсудного, суд на підставі вимог ст.. 65, 75 КК України вважає за необхідним призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, оскільки вважає, що саме таке покарання необхідно та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Виправлення та попередження нових злочинів можливе без ізоляції підсудного від суспільства.

На підставі ст.. 81 КПК України - речові докази 500 доларів США купюрами по 100 доларів США вилучені у ОСОБА_2 16.04.2010 року та зберігаються в касі ВФЗБО ГУМВС України в Сумській області (а.с. 18-20), диктофон «Олімпус МТ-6500», який зберігається в ГУБОЗ УМВС України в Сумській області (а.с. 86-87) які належать потерпілому - повернути ОСОБА_6 Лазерний диск з записами розмов підсудного та потерпілого залишити в матеріалах справи. Мобільний телефон «Нокія 6021» належний ОСОБА_2 повернути підсудному.

Керуючись ст.. 323, 324 КПК України, суд, -

Засудив:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 189 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Ухвалити звільнення ОСОБА_2 від покарання якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід залишити без змін-підписку про невиїзд.

Речові докази:

- 500 доларів США купюрами по 100 доларів США вилучені у ОСОБА_2 Е.Ю.16.04.2010 року та зберігаються в касі ВФЗБО ГУМВС України в Сумській області ( а.с. 18-20),

- диктофон «Олімпус МТ-6500», який зберігається в ГУБОЗ УМВС України в Сумській області (а.с. 86-87), які належать потерпілому - повернути ОСОБА_6.

Лазерний диск з записами розмов підсудного та потерпілого залишити в матеріалах справи.

Мобільний телефон «Нокія 6021» з сім карткою належний ОСОБА_2 - повернути ОСОБА_2.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми протягом 15 діб з дня його проголошення.

Суддя Б.В.Хитров