Провадження № 1-кп/317/274/2015
Справа № 317/2335/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілих ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000760 від 05.05.2015 р., відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшли матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000760 від 05.05.2015 р., відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Ухвалою суду від 04 серпня 2015 року у вказаному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Запорізькому районному суду Запорізької області, дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає.

Представник потерпілих ОСОБА_10 заперечував проти призначення судового розгляду, просив повернути обвинувальний акт. Свою позицію мотивував тим, що в обвинувальному акті фактичні обставини викладені в спотвореному вигляді, не відображені дії щодо застосування зброї, не викладений зміст і характер погроз, відсутні дані про третього нападника, відсутні дані щодо судимостей одного з обвинувачених.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав позицію свого представника.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_11 у підготовче судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно, також висловили думку про можливість призначення провадження до судового розгляду.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що він підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

У наданому суду обвинувальному акті дії обвинувачених в частині, що стосується кваліфікації за ч. 2 ст. 289 КК України зазначено, що 04 травня 2015 року, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи єдиний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, домовився з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про заволодіння автомобілем OPEL Kadett 1.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Діючи без розриву у часі за попередньою змовою між собою та попередньо обумовленим розподілом ролей на автомобілі ВАЗ 2108 прибули на перехрестя вул. Космічної та вул. Червонопрапорної в с. Біленькому Запорізького району Запорізької області, де заблокували проїзд автомобілю OPEL Kadett 1.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору під керуванням ОСОБА_11 . Знаходячись на зазначеному перехресті, ОСОБА_6 , шляхом психологічного впливу та з погрозою застосування зброї та насильства над потерпілим ОСОБА_11 , примусив останнього вийти з автомобіля OPEL Kadett 1.4, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В цей час ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_6 сів до вищевказаного автомобіля та попрямував до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом, який належав ОСОБА_4 , чим заподіяли матеріальну шкоду на суму 50000,00 грн.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_6 погрожував потерпілому ОСОБА_11 застосуванням зброї та насильством. Разом з тим, обвинувальний акт не містить жодних фактичних обставин кримінального правопорушення, з яких можна зрозуміти, які конкретні дії вчинені ОСОБА_6 розцінені як погрози застосування насильства, та за якими ознаками воно в кінцевому рахунку, без встановлення фактичних обставин в цій частині, кваліфіковано як таке, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Оскільки погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно, в обвинувальному акті слід відобразити дану частину об`єктивної сторони складу злочину із зазначенням змісту і характеру погроз, а також внутрішнього сприйняття потерпілим таких погроз, що також складає об`єктивну сторону складу злочину.

Встановлення яким саме насильством погрожував ОСОБА_6 є обов`язковим, оскільки від характеру насильства, яке є змістом погрози, залежить правильна кваліфікація дій обвинувачених. Чітке розмежування погроз застосування насильства на те, яке є небезпечними для життя та здоров`я та те, яке не є небезпечними для життя та здоров`я впливає на кваліфікацію зазначеного діяння (частина 2 або 3 статті 289 КК України), а також враховуючи, що максимальна санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає позбавлення волі на строк до 12 років, є визначальним у формуванні складу суду, оскільки кримінальне провадження за ч. 3 ст. 289 КК України вимагає колегіального розгляду такого кримінального провадження (у складі трьох професійних суддів). Усунення даного недоліку під час судового розгляду не є можливим.

Крім того, в обвинувальному акті міститься посилання на погрозу застосування зброї, однак не міститься жодних відомостей про вид зброї, якою погрожував обвинувачений ОСОБА_6 , зміст та характер цих погроз, а також внутрішнє сприйняття потерпілим таких погроз.

Аналогічний недолік наявний в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України. Обвинувальний акт не містить жодних фактичних обставин кримінального правопорушення, з яких можна зрозуміти, які конкретні дії вчинені ОСОБА_6 розцінені як погрози застосування насильства, за якими ознаками воно кваліфіковано як таке, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто не зазначений зміст і характер погроз, а також внутрішнє сприйняття потерпілим таких погроз.

Таким чином, суд вбачає в обвинувальному акті істотні розбіжності між формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією, що перешкоджають призначенню провадження до розгляду, оскільки істотно порушують право на захист та справедливий судовий розгляд, а також перешкоджають суду належним чином роз`яснити обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З огляду на те, що самостійно виправити ці недоліки обвинувального акту суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України позбавлений можливості, а зміна обвинувачення в судовому засіданні у відповідності до вимог ч. 2 ст. 337 КПК України є правом прокурора, а не обов`язком, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

При цьому суд враховує, що вищезазначені недоліки поставили б суд у залежність від бажання або небажання прокурора під час судового розгляду виправити допущені порушення закону щодо належного складання обвинувального акту, що є неприпустимим, оскільки в такому разі зводиться нанівець принцип ефективності судового розгляду, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Керуючись ст. 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000760 від 05.05.2015 р., відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України повернути прокурору Запорізького району Запорізької області для усунення зазначених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1