АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2621/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_7 ,
особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого із прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль марки «TOYOTA RAV-4» н.д.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, шасі № НОМЕР_2 із забороною розпоряджатися цим майном будь-яким чином.

В своїй ухвалі, слідчий суддя, враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт із забороною його подальшого використання, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що незастосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна вказаного у клопотанні, впевнившись, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та спів розмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, а також приймаючи до уваги те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт може забезпечити цивільний позов, прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2015 року незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_8 посилається на те, що слідчим суддею не було прийнято до уваги відсутність правової підстави для арешту вказаного майна, оскільки апелянт по даній справі не має такого статусу особи на майно, якої може бути накладено арешт.
Крім того, апелянт зазначає, що слідчий суддя не прийняв до уваги можливість застосування менш обтяжливого способу арешту майна, внаслідок чого, судом не було в повній мірі враховано наслідки арешту вказаного у клопотанні слідчого майна для апелянта.
Заслухавши доповідь судді, думку апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання слідчого, у провадженні слідчого відділу Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0004828 від 06.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Взявши до уваги та перевіривши доводи клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на майно яке перебуває у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль марки «TOYOTA RAV-4» н.д.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, шасі № НОМЕР_2 з метою досягнення завдань кримінального провадження, які стоять перед органом слідства при розслідуванні вказаного кримінального провадження, слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, пославшись на те, що вказане майно підлягає арешту, оскільки має ознаки, визначені ч. 2 ст. 167 КПК України.

При цьому колегія суддів враховує наявну постанову про визнання вказаного у клопотанні слідчого майна, а саме автомобіля марки «TOYOTA RAV-4» н.д.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, шасі № НОМЕР_2 речовим доказом.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на протиправність та безпідставність оскаржуваної ухвали, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на вище вказане майно при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, арештовуючи вказане у клопотанні майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.
Стан доказів, що обґрунтовують підозру у вчиненні вказаного правопорушення
є достатнім для застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зазначені докази були предметом належної перевірки слідчого судді.
Застосування менш обтяжливих заходів було б недоцільним, оскільки не змогло б забезпечити досягнення мети накладення арешту у цьому кримінальному провадженні.
Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає, оскільки виправдані інтереси держави, пов`язані з посяганням на основоположні цінності держави та суспільства, у даному кримінальному провадженні вимагають вжиття такого методу державного регулювання як арешт майна.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.
За таких обставин доводи апеляції, колегія суддів вважає правобезпідставними

Керуючись ст.ст. 117, 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого із прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль марки «TOYOTA RAV-4» н.д.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, шасі № НОМЕР_2 із забороною розпоряджатися цим майном будь-яким чином, залишити без змін, а апеляційну скаргуОСОБА_8 , без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

_____________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4