УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого

ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року,

встановила:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня

2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, проживаючого по

АДРЕСА_2, такого, що в силу ст. 89 КК не має судимостей,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі

на строк 9 років.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що він 21 квітня 2014 року приблизно о 01.20 год. у стані алкогольного сп'яніння в квартирі АДРЕСА_1 після конфлікту між ОСОБА_3 з однією сторони та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з іншої сторони, ножем чотири рази ударив ОСОБА_3 у шию, спричинивши останньому тілесні ушкодження, від яких той помер.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року вирок місцевого суду, щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_9 посилаючись невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в наслідок суворості, просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 змінити.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Подія злочину, доведеність винуватості засудженого в його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 115 КК, відповідно до вимог

ч. 2 ст. 433 КПК, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувалися.

Доводи захисника у скарзі про надмірну суворість призначеного ОСОБА_1 покарання, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженому ОСОБА_1 покарання, згідно з указаною нормою закону врахував: характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; особу засудженого - який в силу ст. 89 КК судимостей не має, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога й психіатра не перебуває. Також врахував суд думку потерпілого який просив суворо покарати засудженого, та агресивну поведінку ОСОБА_3 перед скоєнням злочину. Крім того врахував суд обставину, що пом'якшують покарання - щире каяття, та обставину що його обтяжує - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння і законно призначив ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті за якою його засуджено.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, такі твердження про суворість призначеного покарання висловлював захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі. Апеляційний суд обґрунтовано залишив її без задоволення, вмотивувавши свої висновки належним чином. Із огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що висновки суддів першої та апеляційної інстанцій щодо призначення ОСОБА_1 покарання є законним та обґрунтованим, тому підстав вважати таке покарання надмірно суворим та явно несправедливим у наслідок суворості у колегії суддів немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

ухвалила:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8