ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4044/15-к
провадження № 1-кп/753/279/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, освіта вища, працюючої в ТОВ "Укрмегагранд" на посаді бухгалтера, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_9 , 30.05.2014 року близько 19 год. 05 хв., керуючи технічно справним автомобілем "Chevrolet Lacetti", д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Харківське шосе зі сторони вул. Тростянецької в напрямку вул. Вербицького в м. Києві, допустила порушення вимог п.п. 2.3.б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме:
2.3.б ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
10.4 ПДР Укрїни - перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою..
Порушення вищевказаних вимог ПДР з боку водія ОСОБА_9 виразилось в тому, що вона керуючи вищевказаним транспортним засобом, під час руху проявила неуважність та необачність, не переконавшись що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, рухаючись в лівій смузі по Харківському шосе в м. Києві, під"їжджаючи до супермаркету "Сільпо", що знаходиться в районі будинку № 168, під час перестроювання з лівої смуги руху в праву, допустила зіткнення з мотоциклом "КТМ", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в правій смузі руху попутного напрямку та мав перевагу в русі, після чого, мотоцикл "КТМ", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в некерованому стані, зіткнувся з припаркованим автомобілем "Mitsubishi Colt", д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 .
Внаслідок зіткнення водій мотоцикла ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого стегна: перелому середньої третини стегнової кістки (зі зміщенням уламків під кутом та вклиненням), які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1295/Е від 12.09.2014 року є ушкодженнями середнього ступеню тяжкості.
Будучи допитаною в судовому засіданні , обвинувачена ОСОБА_9 вину у скоєнні злочину визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що вона 30.05.2014 року, керуючи автомобілем «Шевролет», рухалася по Харківському шосе у крайній лівій смузі. Після світлофору, вона стала зміщуватися у праву смугу руху, оскільки мала намір припаркуватися біля магазину «Сільпо», для чого , увімкнула показчик правого повороту і сталося зіткнення з мотоциклом під керуванням ОСОБА_10 , який вона до зіткнення не побачила на дорозі. Після зіткнення мотоцикл відлетів на припаркований автомобіль, що належить ОСОБА_11 і пошкодив його.
Обвинувачена ОСОБА_9 цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнала частково, пояснивши, що не має матеріальної можливості відшкодувати збитки в повному обсязі. Позов прокурора в інтересах лікарні швидкої медичної допомоги про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 відшкодувала добровільно.
Інші докази по справі відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувалися.
Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає вину ОСОБА_9 доведеною у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто злочину , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування шкоди за позовом прокурора в інтересах КМКЛШМД.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості , її особу, що вину визнала повністю, щиро розкаялася, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, позитивно характеризується , має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві, на утриманні має непрацездатну матір , і вважає можливим обрати їй покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачена до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не притягувалася, автомобіль є засобом пересування для її сім`ї.
З урахуванням обставин , що пом`якшують покарання обвинуваченої , її особи, що щиро кається , з урахуванням думки потерпілих, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченої ОСОБА_9 ст. 75 КК України та звільнити її від відбування основного покарання з іспитовим строком , що, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , суд виходить з вимог ст. ст. 128, 129 КПК України, якими регламентовано, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно-процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Крім того, розглядаючи позови, суд виходить з того, що відовідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Разом з тим, відповідно до роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при пред`явленні позовних вимог про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України , залучити до участі у справі страхову організацію, яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.
При цьому, непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.
Як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність обвинуваченої ОСОБА_9 на час скоєнні ДТП була застрахована СК «Країна» ( том 2, а.с. 77).
Потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на його користь: майнову шкоду в сумі 4000грн., яка завдана у зв`язку з пошкодженням одягу, в який він був одягнутий під час ДТП; 306000грн. витрати пов`язані з лікуванням, реабілітацією та доглядом; моральна шкода в сумі 109620грн.; 4000грн. - витрати на проведення судово-психологічної експертизи; 38250грн. витрати на правову допомогу; 223489грн.50коп.-упущена вигода, а всього 685359грн.50коп.
Потерпілим ОСОБА_4 не надано суду докази, що підтверджують розмір завданої йому шкоди, тому суд вважає, що позов в частині стягнення: майнової шкоди в сумі 4000грн., яка завдана у зв`язку з пошкодженням одягу, в який він був одягнутий під час ДТП; 306000грн. витрат пов`язаних з лікуванням, реабілітацією та доглядом задоволенню не підлягають.
Разом з тим, суд вважає, що позов про відшкодування витрат на проведення експертизи підлягає задоволенню в сумі 4000грн., оскільки підтверджений документально ( том 2, а.с. 169).
Позов в частині відшкодування 223489грн.50коп.- упущеної вигоди залишити без розгляду, оскільки його вирішення в межах кримінального провадження не передбачене законом.
Що стосується моральної шкоди, то з урахуванням тривалості, глибини моральних та фізичних страждань потерпілого , виходячи з принципів співмірності , справедливості , розумності, виваженості, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 в рахунок моральної шкоди 107370грн., що підтверджено документально, а саме висновком №2-16/07 експертного дослідження від 16.07.2015 року ( том 2, а.с. 92-99).
Оскільки потерпілим ОСОБА_4 не пред`являлися вимоги до страховика, тобто до СК «Країна», то позов в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2500грн. задоволенню не підлягає.
Потерпіла ОСОБА_5 заявила позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 49500грн., що була завдана їй у зв`язку з пошкодженням її автомобіля внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_9 та просила стягнути цю шкоду з СК «Країна».
Суд вважає, що позов потерпілої ОСОБА_5 підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обвинувачена ОСОБА_13 виконала обов`язок письмового надання страховику повідомлення про ДТП установленого зразка ( том 2, а.с. 75а).
Керуючись ст.ст. 366-368 КПК України , суд
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_14 визнати винуватою в скоєнні злочину , передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання , якщо вона протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки .
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекції для реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 в рахунок матеріальної шкоди 4000грн., в рахунок моральної шкоди 107370грн., а всього 111370грн. В решті позову відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49500грн.
Стягнути з ОСОБА_9 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 983грн.84коп. на користь держави.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з моменту його проголошення.
СУДДЯ: