АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/152/13 Справа № 1-в/2314/39/12 Категорія: ч.1 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2013 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4
з участю прокурораОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року, якою

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого:

1) 23.10.2002 року Монастирищенським районним судом Черкаської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) 14.09.2004 року Оратівським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3 КК України до штрафу 850 грн.;

3) 03.04.2006 року Монастирищенським районним судом Черкаської області за ст. 185 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,-

засудженого 19.12.2007 року Монастирищенським районним судом Черкаської області за ст. 185 ч.1 КК України до штрафу 510 грн. На підставі ст. 70 ч.4 КК остаточно призначено до відбуття 6 років позбавлення волі та штраф 510 грн., який відбуває покарання в Черкаській ВК № 62.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.11.2012 р. відмовлено в задоволенні спільного подання адміністрації ВК № 62 та спостережної комісії Черкаської міської ради про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_7

Зазначене рішення суд обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово був засуджений, за період відбування покарання мав нестабільну поведінку, за що мав сім стягнень, в бухгалтерії установи на виконанні знаходяться виконавчі листи на загальну суму 8 361 грн. 81 коп., позов відшкодовано частково на суму 809 гривень 93 коп., що складає незначну частку, таким чином засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно дострокове звільнення від відбуття покарання.

У своїй апеляції засуджений, просить переглянути рішення суду 1 інстанції від 29.11.2012 р., мотивуючи тим, що він за час відбування покарання постійно працював на благоустрій установи, не відшкодував завдану шкоду через те, що офіційно не був працевлаштований.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність і обґрунтованість постанови суду, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово був засуджений, за період відбування покарання мав нестабільну поведінку, за що мав сім стягнень, в бухгалтерії установи на виконанні знаходяться виконавчі листи на загальну суму 8 361 грн. 81 коп., позов відшкодовано частково на суму 809 гривень 93 коп., що складає незначну частку, таким чином засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Крім того, відповідно до розяснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», судам при розгляді справ, слід ретельно зясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, засуджений від початку відбування покарання мав 7 стягнень, допускав порушення вимог режиму відбування покарань, а коли почав наближатись термін, з якого до засудженого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, він почав заробляти заохочення, крім того засуджений шкоду відшкодував частково, що в свою чергу свідчить про його ставлення до скоєного, тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 твердо не став на шлях виправлення, тому підстав для скасування рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 377 КПК України 1960 р., колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.11.2012 р. про відмову в задоволенні спільного подання адміністрації ВК № 62 та спостережної комісії Черкаської міської ради про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення

Головуючий :

Судді :