Справа №484/4246/14-к 05.11.2015 05.11.2015 05.11.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001640, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, м. Первомайськ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, раніше судимий: 08.11.2010р. Первомайським міськрайсудом Миколаївської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки; 27.12.2010р. Первомайським міськрайсудом Миколаївської області за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнився 23.10.2013р. умовно-достроково з невідбутим строком 5 місяців 16 днів; 25.11.2014р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

- за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України,

Провадження № 11-кп/784/754/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7

Категорія: ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
за участі:

прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг і судового рішення суду першої інстанції
Захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, в якій вона просить вирок суду змінити, та призначити ОСОБА_5 більш м`яке покарання, чи покарання нижче нижчої межі санкції статті обвинувачення, із застосуванням ст. 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок суду, пом`якшивши призначене йому покарання в межах 6 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.11.2014р. та остаточно призначено до відбуття 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 послалася на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 не в повній мірі враховано пом`якшуючі обставини, а призначене покарання не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та особі винного. Вважає, що судом не було надано оцінку активному сприянню в розкритті злочинів з боку обвинуваченого, який повністю визнав свою вину та розкаявся. Стверджує, що в ході досудового розслідування її підзахисному не в повній мірі були роз`яснені його процесуальні права, тому він був позбавлений права на захист, хоча неодноразово звертався до слідчого із клопотанням про призначення йому захисника за рахунок коштів держави, проте його прохання не було виконано.

Обвинувачений ОСОБА_5 в скарзі вказав, що призначене йому покарання є необґрунтовано жорстким. Судом, на думку апелянта, не було враховано, що потерпілі просили вирішити справу на розсуд суду. Зазначив, що повністю усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, стає на шлях виправлення, і просив би призначити йому покарання в межах 6 років позбавлення волі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що 13.08.2014р. близько 13 год. 30 хв, ОСОБА_5 , проходячи біля кладовища, по вул. Одеській, в м. Первомайську Миколаївської області помітив ОСОБА_9 , яка рухалася в напрямку вулиці Черняхівського в м. Первомайську Миколаївської області, на якій були золоті сережки. Одразу ж у ОСОБА_5 виник корисливий умисел на відкрите повторне заволодіння чужим майном. Виконуючи задумане, ОСОБА_5 пройшов за ОСОБА_9 до вулиці Черняхівського, на якій в той час було безлюдно, умисно із корисливих спонукань, відкрито із застосуванням фізичного насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я, підбіг до ОСОБА_9 , схопив руками за сережки та зірвав їх. Таким чином ОСОБА_5 спричинив фізичний біль та відкрито заволодів золотими сережками, вагою 6 грам, вартістю за 1 грам золота 650 гривень, на загальну суму 3900 грн. З викраденими сережками ОСОБА_5 з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд. Згідно висновку СМЕ № 429 від 21.08.2014р. ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді рваних ран мочок вушних раковин, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

18.08.2014р. близько 18 год., ОСОБА_5 , проходячи по вулиці К. Маркса в м. Первомайську Миколаївської області помітив ОСОБА_10 , яка рухалася в напрямку залізничної дороги, на якій були золоті сережки. Одразу ж у ОСОБА_5 виник корисливий умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Виконуючи замислене, ОСОБА_5 пройшов за ОСОБА_10 , по стежці до гаражів, де на той час було безлюдно, умисно із корисливих мотивів, відкрито із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я, підбіг до ОСОБА_10 , схопив руками за сережки та зірвав їх. Таким чином ОСОБА_5 спричинив фізичну біль та відкрито заволодів золотими сережками, вагою 6 грам, вартістю за 1 грам золота 650 гривень, на загальну суму 3900 гривень. З викраденими сережками ОСОБА_5 з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за епізодом розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 , як злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та за епізодом пограбування потерпілої ОСОБА_10 , як злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг з мотивів, викладених у них; думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, а апеляційних скарг без задоволення; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку. В цій частині вирок не оскаржується.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 225, 226), раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, передбачених ст.ст. 185, 186, 187 КК України (вимога про судимість на а.с. 234, копії вироків на а.с. 228-230, 231-232, 242-246), членом його сім`ї є тільки бабуся ОСОБА_11 (а.с. 236), за час проживання на території квартального комітету, скарг на нього не надходило (а.с. 237).

З аналізу характеризуючих даних вбачається, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, вчиняв нові кримінальні правопорушення, маючи не зняті та не погашені в передбаченому законом порядку судимості, тобто на шлях виправлення не став, заходів до офіційного працевлаштування не вживає, законних засобів до існування не має, що може штовхнути його на вчинення нових кримінальних правопорушень.

Тобто, ОСОБА_5 призначено покарання у повній відповідності з вимогами ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням тяжкості скоєних злочинів та особи обвинуваченого.

Стосовно тверджень апелянтів з приводу не повного врахування судом всіх обставин, які пом`якшують покарання, а саме - повного визнання своєї вини, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочинів, то з матеріалів справи слідує наступне.

Сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність

та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. Проте, згідно з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу (а.с. 32-36), заяви ОСОБА_12 (а.с. 46), який добровільно видав сережки, які були йому передані для подальшого продажу після викрадення їх обвинуваченим ОСОБА_5 в потерпілої, чисельних рапортів про відсутність ОСОБА_5 по місцю проживання (а.с. 82,83, 84, 85, 87), клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с. 87-91), ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу (а.с. 143), ОСОБА_5 протягом тривалого часу був відсутній по місцю свого проживання, що спонукало суд застосувати до нього примусовий привід, викрадене майно він віддав сторонній особі для подальшої реалізації. Тобто, всі обставини справи були встановлені, а докази зібрані саме працівниками правоохоронних органів, а жодних підстав вважати, що обвинувачений якимось чином активно сприяв розкриттю злочинів, немає.

Тобто, з врахуванням даних обставин, та визнання щирого каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи захисника ОСОБА_6 про те, що її підзахисному в ході досудового розслідування не було в повному обсязі роз`яснено процесуальних прав, внаслідок чого останній був позбавлений права на захист, а на його клопотання про призначення йому захисника за державний кошт залишилося поза увагою слідчого. Так, з аналізу процесуальних документів, що містяться в матеріалах справи слідує, що в ході повідомлення про підозру (а.с. 49), слідчого експерименту (а.с. 61-62), повідомлення про зміну підозри (а.с. 73-74), обвинуваченому було в повному обсязі роз`яснено його процесуальні права, на підтвердження чого він проставив особистий підпис у відповідних графах. Заперечень, доповнень чи зауважень в учасників процесуальних дій не було. Так, під час підготовчого судового провадження, судом було постановлено ухвалу про залучення захисника (а.с. 184) за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_5 .. Жодного документального підтвердження того, що ОСОБА_5 звертався до слідчого в ході досудового розслідування з аналогічним клопотанням, в матеріалах справи немає.

Що стосується тверджень обвинуваченого, що судом не було враховано думку потерпілих про розгляд справи на розсуд суду, то ці доводи є безпідставними, оскільки з врахуванням заяви потерпілої ОСОБА_10 (а.с. 27), пояснень потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні підтримала цивільний позов у повному обсязі, суд відобразив це в мотивувальній частині вироку та взяв до уваги під час призначення обвинуваченому покарання.

Тому, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст.69 КК України з призначенням більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для зміни або скасування вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13