АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2298/15, 11-кп/790/220/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 190 ч.1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0003402 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку районного суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Бабаї Харківського району Харківської області, громадянку України, що має середню освіту, незаміжню, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Згідно вироку, 08 серпня 2014 року близько 11 годин неповнолітня ОСОБА_7 , знаходячись на пляжі озера поблизу вул. Леніна в смт. Бабаї Харківського району Харківської області, в ході сумісного відпочинку і спілкування із знайомою ОСОБА_9 , 1995 року народження, скориставшись тим, що остання була в стані сильного алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливий намір, направлений на заволодіння чужим майном, використовуючи добрі взаємовідносини і зловживаючи довірою, під приводом того, щоб потерпіла не загубила на пляжі ювелірні прикраси, заволоділа майном потерпілої, а саме: каблучкою із золота 583 проби вартістю 1344,00 грн., каблучкою із золота 585 проби вартістю 504,00 грн., а також сережками із срібла 925 проби вартістю 30,00 грн. Після цього ОСОБА_7 поклала вказані ювелірні прикраси до свого гаманця, пообіцявши обов`язково і негайно їх повернути після відпочинку, але повертати свідомо не мала наміру, тим самим обернула чуже майно на свою користь, чим завдала ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1878,00 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду змінити, зазначивши в резолютивній частині про призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в дохід Держави у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги апелянт вказує про те, що при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні щодо зміни вироку в частині призначеного покарання, а також доводи сторони захисту щодо законності та обґрунтованості апеляційних вимог прокурора, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст.ст. 421, 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 65 КК України суд зобов`язаний призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і відповідно до положень Загальної частини КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як убачається з вироку, суд призначив неповнолітній обвинуваченій покарання за ч . 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 копійок без визначення певної кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що суперечить вимогам ст. 53, 99 КК України та висновкам постанови Верховного Суду України від 01.10.2015. (у провадженні № 5- 154кс15).
Нормою Загальної частини КК України, яка визначає поняття та правила застосування даного виду покарання, є стаття 53 КК України, згідно з якою, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положеньч.2 ст. 53 КК України. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положеннями ч. 5 ст. 99 КК України, які регулюють порядок та розмір штрафу як покарання для неповнолітніх встановлено, що штраф визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, єдиним виміром розміру покарання у виді штрафу є неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, при призначенні покарання у виді штрафу в певному розмірі, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.10.2015 (у провадженні № 5-154кс15), прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України, через неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідність, у побідних правовідносинах, що зумовили ухвалення різних за змістом судових рішень.
У постанові від 01.10.2015 року Верховним Судом України надано оцінку судовій практиці призначення покарання у виді штрафу у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян та у твердій грошовій сумі.
Згідно норм ст. 458 КПК України, висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладені у його постанові з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційних вимог прокурора, що обумовлює зміну вироку в частині призначення покарання ОСОБА_7 у виді штрафу з зазначенням певної кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без погіршення становища обвинуваченої. В решті вирок належить залишити без змін
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 2; ст. 408 ч. 1 п.4; 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженою до покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в дохід Держави у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає п`ятсот десяти гривень 00 копійок.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_7 в той самий строк з дня отримання нею копії мотивованої ухвали.

Судді

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4