Провадження № 1-кс/344/3785/15
У Х В А Л А
16 грудня 2015 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого ОСОБА_5 про роз`яснення ухвали в справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження№ 0000545 від 25/09/2015 р., -

ВСТАНОВИВ:

слідчий подав до суду заяву про роз`яснення змісту ухвали про скасування постанови про закриття кримінального провадження, в якій вказано, що судом скасовано постанову про закриття кримінального провадження та в ухвалі вказано на те, що слідчим не обґрунтовано постанову з урахуванням доводів скаржника. У зв`язку з цим слідчому не зрозуміло, які слідчі дії йому необхідно вчинити для наявності правових підстав для закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні слідчий підтримав скаргу з підстав, що в ній зазначені. Також слідчий надав пояснення про те, що в скасованій постанові ним було враховано доводи скаржника, а за умов скасування постанови просить вказати на перелік слідчих дій, які необхідно здійснити на думку суду для існування підстав щодо ухваленого рішення.

В судовому засіданні прокурор підтримав заяву.

В судовому засіданні скаржник заперечив скаргу та надав пояснення про те, що йому зрозумілий зміст ухвали суду.

Судом встановлено наступні обставини.

21/10/2015 р. ухвалою Івано-Франківського міського суду задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано постанову про закриття кримінального провадження з тих підстав, що слідчим не обґрунтовано спірну постанову в частині доводів скаржника, оскільки постанова слідчого не містить аргументів щодо спростування доводів скаржника.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 3 КПК України державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення;

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;

Відповідно до п. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

В свою чергу відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

В ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже слідчі судді не надають слідчому та прокурору будь-яких вказівок в тому числі і обов`язкових до виконання щодо опосередкування слідчих дій тими чи іншими засобами доказування.

Так само в постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №802/3531/14-а вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Тому встановлення фактичних обставин злочину для оцінки наявності чи відсутності усіх ознак складу злочину не здійснюється слідчим суддею, оскільки до повноважень слідчого судді входить саме здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Так слідчим та прокурором не вказано на правову підставу їх звернення щодо роз`яснення змісту ухвали у формі надання вказівок для виконання, зобов`язання вчинити дії на розсуд суду, без урахування змісту скарги ОСОБА_3 .

Під час розгляду скарги ОСОБА_3 в судовому засіданні він надав пояснення про те, що всупереч обов`язку, передбаченому в ст. 105 КПК України слідчим не вказано на правові підстави відхилення доводів заявника.

Аналіз оскаржуваної постанови вказав на те, що її складено без спростування доводів скаржника. Так слідчим внесено в ЄРДР відомості за заявою скаржника. Отже на момент внесення цих відомостей слідчим встановлено наявність правових підстав для цього, оскільки відповідно до ст. 214 КПК України в ЄРДР підлягають внесенню виключно повідомлення, які містять об`єктивну інформацію про злочин.

При цьому відповідно до ст. 214 КПК України попередня кваліфікація діяння за вказаним повідомленням здійснюється виключно особою, яка внесла інформацію в ЄРДР.

В свою чергу слідчі дії спрямовані на встановлення фактичних обставин вчинення злочину і здійснюються слідчим і прокурором (ст. 223 КПК України).

Відповідно до п. 2 ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Отже відповідно до КПК України надати вказівки слідчому може виключно прокурор.

Слідчим не доведено правових підстав для звернення до суду із клопотанням надати йому вказівки для здійснення слідчих дій.

В оскаржуваній постанові слідчим не було вказано на наявність правових підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із спростуванням тих підстав, за яких досудовим слідством раніше були визнані в якості правових підстав для внесення повідомлення скаржника в ЄРДР.

За обставин внесення відомостей за заявою скаржника в ЄРДР за ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду інформація, яка підлягає зазначенню в ЄРДР на підставі ст. 214 КПК України підлягає з`ясуванню органом досудового слідства у відповідному провадженні слідчого судді Калуського міськрайонного суду.

Відповідно до ст. 223 КПК України зміст і перелік слідчих дій визначається на підставі достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети, які в даному кримінальному провадженні визначені слідчим, прокурором, а також слідчим суддею Калуського міськрайонного суду.

Так, відповідно до п. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Відповідно до п. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином слідчий та прокурор самостійно визначають підстави для закриття кримінального провадження. Подання суду слідчим заяви про зазначення судом переліку дій для реалізації функції досудового слідства, в тому числі для отримання підстав для закриття провадження є порушенням принципу змагальності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ в справі Коробов проти України (Заява № 39598/03) від 21 липня 2011 року в доказуванні використовується принцип раціонального сумніву, коли провина доводиться поза розумним сумнівом, що в даному спорі означає необхідність обґрунтування закриття кримінальної справи з у рахуванням доводів скаржника і спростуванням підстав для реєстрації повідомлення скаржника на момент внесення цих відомостей в ЄРДР.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа Ассенов та інші проти Болгарії (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі Танрікулу проти Туреччини (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, Ґюль проти Туреччини (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Таким чином клопотання про визначення слідчим суддею переліку слідчих дії спрямовано на порушення визначених законом способів і порядку звернення до слідчого судді.

Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 7, 22 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви про роз`яснення ухвали від 21/10/2015 р. відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України дана ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_1