АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002886 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України,-
В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сумгаїт, Азербайджан, громадянин України, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 постійного місця мешкання не має, раніше неодноразово судимий, останній раз:

-12 липня 2004 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років та 6 місяців. Постановою Ленінського райсуду м. Дніпропетровська від 23.07.2008 року відповідно до ст. 82 КК України невідбутий строк 3 роки 09 місяців 04 дні замінено на обмеження волі та звільнений 12.04.2012 року за відбуттям строку покарання,-

засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з відбуттям покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_9 постановлено обчислювати з моменту його затримання, а саме з 15 липня 2015 року. Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 13 липня 2015 року близько о 22 годині 15 хвилин, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, в ході сварки з останнім, умисно наніс один удар лезом ножа в область грудної клітини ліворуч ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини, рани на передній поверхні грудної клітини ліворуч по середньо-ключичній лінії у 6 межребер`ї, раньовий канал довжиною 15 см прямує спереду назад, зверху вниз з наскрізним ушкодженням діафрагми, печінки та шлунку, яке ускладнилось гострою крововтратою.

Заподіяні ОСОБА_10 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер у короткий проміжок часу, близько 22 години 30 хвилин 13 липня 2015 року.

В апеляціях:
-обвинувачений ОСОБА_9 просить перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 115 КК

України на ч.2 ст.121 КК України, оскільки не мав умислу на вбивство потерпілого, та пом`якшити йому покарання у виді позбавлення волі строком 8 років;

-захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок

суду змінити та призначити більш м`яке за розміром покарання. В обґрунтування своїх вимог посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а саме те, що ні на досудовому слідстві, ні в судовому провадженні не встановлювалось, де брав свій одяг ОСОБА_9 ; під час проведення експертного дослідження не було отримано даних про присутність на клинку ножа крові обвинуваченого, не з`ясовувалось, хто ще користувався даним ножем тощо. Все це, на думку апелянта, вплинуло на вирішення судом питання щодо визначення міри покарання, яке за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого, та за розміром є явно несправедливим.

Заперечень на дані апеляційні скарги у відповідності до вимог ст. 402 КПК України до суду апеляційної інстанції не надходило.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали свої апеляції та просили їх задовольнити, позицію прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення даних апеляцій та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження в межах апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.

Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності винності ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях свідка та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів в наданих поясненнях перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, свідка, представника потерпілого, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

На підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд обґрунтовано послався на показання обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину у скоєнні вищезазначеного злочину визнав повністю та щиро розкаявся, свідка ОСОБА_11 , а також на матеріали письмових документів, а саме: протоколом огляду ділянки місцевості по АДРЕСА_3 від 14 липня 2015 року, під час якого виявлений труп чоловіка; актом застосування службового собаки від 14 липня 2015 року, який вказав можливий шлях приходу чи відходу злочинця; протоколом огляду від 14 липня 2015 року з фототаблицею, яким оглянутий труп виявлений в дворі будинку АДРЕСА_3 ; протоколом огляду місцевості по бульвару Театральному в м. Дніпропетровську від 14 липня 2015 року; актом судово-медичного дослідження (обстеження) №1507 від 30 липня 2015 року; висновком судово-медичної експертизи №1507/315Е від 30 липня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням діафрагми, печінки та шлунка; синців на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя у кількості двох, саден на задній поверхні правого плеча у нижній третині та на лівій бічній поверхні шиї у верхній третині, що виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті. Смерть ОСОБА_10 наступила від проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням діафрагми, печінки та шлунка, яке ускладнилось гострою крововтратою, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа та даними додаткових методів дослідження; висновком судово-медичної експертизи №1507/348-Е від 12 серпня 2015 року; протоколом огляду від 15 липня 2015 року; висновком судово-медичної експертизи №358-к від 03 серпня 2015 року про те, що кров ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, за ізосерологічною системою АВО; висновком судово-медичної експертизи №1190 від 11 серпня 2015 року, згідно якого при серологічному дослідженні слідів крові, змішаної з потом, об`єктів №№9,11,32,33 виявлені антигени В і Н, а також не виключається можливість домішки як крові, так і поту в цих слідах ОСОБА_9 ; висновком судово-цитологічної експертизи №777 від 27 серпня 2015 року, у відповідності до якої отримані результати дослідження не виключають можливість походження слідів крові на клинку представленого ножа від чоловіка (чоловіків) з групою крові 0 з ізогемеглютинінами анти-А та анти-В, яким у даному випадку є потерпілий ОСОБА_10 , враховуючи групову приналежність його крові; висновком судової трасологічної експертизи №62/02/03-300 від 28 серпня 2015 року, з якого вбачається, що наскрізне колото-різане пошкодження Г-подібної форми, розташоване на сорочці, вилученій в ході проведення огляду трупа ОСОБА_10 , могло бути утворене ножем, вилученим у ОСОБА_9 або іншим предметом, який має аналогічну форму.

Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що ні на досудовому слідстві, ні в судовому провадженні не встановлювалось, де брав свій одяг ОСОБА_9 ; під час проведення експертного дослідження не було отримано даних про присутність на клинку ножа крові обвинуваченого, не з`ясовувалось, хто ще користувався даним ножем.

Як убачається з матеріалів провадження, свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим у нього дружні відносини. Приблизно 13 липня 2015 року ввечері, він, разом із хлопцем ОСОБА_12 , ОСОБА_9 на прізвисько « ОСОБА_13 », жінкою ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на прізвисько « ОСОБА_16 » знаходились на Театральному бульварі в м. Дніпропетровську, де пили пиво та вечеряли. Приблизно о 21 годині до них підійшли двоє молодих чоловіків, один з яких, як він потім дізнався ОСОБА_10 , та в компанії виник конфлікт. Бачив як «Безпалий» схопив рукою ОСОБА_10 за одежу, але той вирвався, та побіг. Потім він побачив як ОСОБА_9 побіг за ОСОБА_10 , а вони всі залишились на місці. Коли приблизно через 30 хвилин ОСОБА_9 повернувся до них, то повідомив, що покарав ОСОБА_10 .

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що допитаний в судовому засіданні свідок з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині.

Вищевикладені свідчення цілком узгоджуються із показами обвинуваченого ОСОБА_9 в судовому засіданні, а також підтверджуються матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження.

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів. Проаналізувавши наведені докази в їх сукупності і давши оцінку, суд правильно оцінив їх як об`єктивні.

Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочину, суд дійшов обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 у заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_10 за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, а отже доводи апелянтів, які були ними викладені, є безпідставними. А посилання в поданій апеляції на те, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання свідків, висновки експертиз та інших письмових доказів, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду. Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_9 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

Що ж стосується доводів обвинуваченого та його захисту з приводу того, що вирок суду підлягає зміні, оскільки покарання, призначене ОСОБА_9 за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_9 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад. Так, суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше судимий за злочини проти життя та здоров`я особи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризувався за місцем відбуття покарання, визначивши як обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину, не встановивши обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, врахувавши обставини, за яких вчинено злочин, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги в даному кримінальному провадженні такими, що не підлягають задоволенню.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.ст 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4