АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-127 Номер провадження 11-а-212/2010Головуючий у 1-й інстанції Личковаха Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України С.Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючої - суддіОСОБА_2,
суддівОСОБА_3, ОСОБА_1,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4, ОСОБА_5А,
потерпілого засудженогоОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора Хорольського району Полтавської області, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_7 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2009 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець м. Хорол Полтавської області, вул. Леніна, 12/1, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, судимий:

24 червня 2008 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.289, ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі із

звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

16 вересня 2008 року цим же судом за ч.1 ст.186, ст.353, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, невідбута частина покарання складає 3 роки 5 місяців 28 днів,

засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2008 року остаточно - на 3 роки позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що 21 липня 2009 року, близько 18 год., перебуваючи в с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області в будинку своєї бабусі ОСОБА_8 повторно, таємно викрав з картонної коробки частину грошей в розмірі 200 грн., які належали потерпілому ОСОБА_6 і використав їх на власні потреби.

В цей же день, близько 22 год., повернувшись до цього будинку, з тієї ж коробки повторно, таємно викрав решту грошей в сумі 450 грн., а всього своїми діями спричинивши шкоду потерпілому ОСОБА_6 в розмірі 650 грн.

В апеляції з доповненнями помічник прокурора порушує питання про скасування вироку у звязку з неправильним застосуванням вимог ч.4 ст.71 КК України, оскільки покарання повинно бути більшим невідбутої частини покарання за попереднім вироком, і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок мякості та просить постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 остаточно на 4 роки позбавлення волі.

В апеляції засуджений, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, врахувавши його щире каяття та думку потерпілого, який є його рідним братом і не має до нього претензій.

Інші учасники процесу вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про обґрунтованість принесеної апеляції з доповненнями та заперечення проти апеляції засудженого, пояснення ОСОБА_7 на підтримку своєї апеляції, потерпілого, який просив помякшити призначене засудженому покарання, провівши часткове судове слідство, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляція засудженого не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у повторному викраденні чужого майна матеріалами справи доведена і не спростовується в апеляціях. Згідно ст. 299 КПК України докази стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, не досліджувалися судом першої інстанції.

Дії засудженого за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковано правильно.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, суд порушив вимоги кримінального Закону.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2008 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.186, ст.353, ч.4 ст.70, ст.75 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців (а.с.42-43).

Відповідно до довідки ВІТ ГУ МВС України в Полтавській області від 16 жовтня 2009 року, ОСОБА_7 по вказаній справі перебував під вартою з 14 липня по 16 вересня 2008 року, тобто відбув 2 місяці і 2 дні призначеного покарання, а отже невідбута частина покарання складає 3 роки 5 місяців 28 днів (а.с.32).

Таким чином, призначаючи покарання за даним вироком відповідно до вимог ст.71 КК України, суд не мав права призначити його меншим, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначення покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання, виходячи з положень ст.65, 71 КК України у виді реального позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, конкретні обставини справи та обставини, що помякшують покарання, а саме те, що ОСОБА_7 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілому в повному обсязі матеріальну шкоду. Враховується також думка потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання. В звязку цим, колегія суддів вважає за можливе призначити засудженому покарання, наближене до мінімального, передбаченого кримінальним Законом. Одночасно, вчинення ним злочину в період іспитового строку не дає підстав для висновку про можливість застосування ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :

Апеляцію помічника прокурора Хорольського району Полтавської області, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково, а апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2009 року в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2008 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити попередній - взяття під варту.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Верховного Суду України через апеляційний суд Полтавської області учасниками процесу протягом одного місяця з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1