Справа № 461/3694/15-к
Провадження № 1-кс/461/2156/15
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області,
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні скаржник та його захисник внесену скаргу підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у такій та просили скаргу задоволити.
Прокурор в судовому засіданні 17 квітня 2015 року подав заперечення на скаргу, в якій вказує, що для вирішення питань про виконання в ході досудового розслідування процесуальних дій необхідно звернутись до слідчого або прокурора у провадженні із відповідним клопотанням у порядку, передбаченому ст.220 КПК України.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, зі згоди скаржника та його захисника, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого та прокурора, на підставі наявних у справі матеріалів.
Заслухавши пояснення скаржника та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Частиною 1 п.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Як вбачається із матеріалів скарги, 16 січня 2015 року, 07 лютого 2015 року, 16 лютого 2015 року, 04 березня 2015 року, 18 березня 2015 року, адресованих, зокрема, Міністру внутрішніх справ та начальнику ГУ МВС України у Львівській області, у яких скаржник, зокрема, просить отримати в найближчий час в суді відповідно до ст.ст.246-249 КПК України, ухвалу про дозвіл на проведення негласних слідчий (розшукових) дій; після отримання зазначеної ухвали суду слідчому відповідно до п.3 ч.2 ст.40, ч.3 ст.41 КПК України, з застосуванням вимог ст.ст.251-257 КПК України та Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», доручити УБОЗу ГУ МВС України у Львівській області, встановити осіб, які скоїли особливо тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст.190 КПК України відносно ОСОБА_3 ; відповідно до вимог ч.1 ст.220 КПК України, розглянути клопотання ОСОБА_3 , викладені у скаргах від 16 січня 2015 року, 07 лютого 2015 року, 16 лютого 2015 року, 04 березня 2015 року, 18 березня 2015 року, адресованих Міністру внутрішніх справ та начальнику ГУ МВС України у Львівській області та задовольнити їх та забезпечити неухильне виконання вимог ч.2 ст.9 КПК України; у випадку відмови в задоволенні клопотань, викладених у вищевказаних скаргах ОСОБА_3 , винести мотивовану постанову про повну або часткову відмову в задоволенні цих клопотань та копію такої направити потерпілому згідно приписів ч.2 ст.220 КПК України.
Відповідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
З аналізу вищевказаної статті випливає, що для виконання будь-яких процесуальних дій, потерпілому необхідно звернутись до слідчого, прокурора із відповідним клопотанням, відтак звернення ОСОБА_3 у вигляді скарг, не може бути предметом розгляду в порядку статті 220 КПК України.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Незважаючи на зазначені положення КПК України особою, яка подала скаргу та його захисником, під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі, доводи спростовано матеріалами справи в своїй сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що слідчим не було порушено вимог КПК України, прав та законних інтересів скаржника, оскільки ОСОБА_3 не було подано жодного клопотання до слідчого чи прокурора із проханням чинити певні процесуальні дії, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 22, 220, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
у задоволенні скарги - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1