Справа № 317/3969/15-к
№/п 1-кп/317/46/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області:
у складі головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 18.12.2014 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововасилівка Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації. На виконання зазначеного Указу, 28.04.2014 року громадянина ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 28 квітня 2014 року ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення, призначений на посаду гранатометника 1 стрілецької роти 23-ого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 та встановлено оклад відповідно до займаної посади, яка дислокувалась у Запорізькому районі Запорізької області.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
27 вересня 2014 року військовослужбовцю військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 було надано відпустку на 10 діб.
06 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_4 після завершення відпустки мав повернутися до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_1 для подальшого проходження військової служби.
Діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, з 06 жовтня 2014 року по 06 березня 2015 року без поважних причин не з`явився після відпустки, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, ухиляючись від проходження служби до 06 березня 2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, які містяться в обвинувальному акті. Також зазначив, що коли пішов у відпустку, то не повернувся через хворобу. У вчиненому розкаюється.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважає, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів середнього ступеня тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, за місцем служби характеризується виключно позитивно.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому, щире каяття ОСОБА_4 засновано на належній критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не виявив.
За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_4 , думку прокурора, який зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, просив суд призначити покарання у вигляді арешту із застосуванням ст. 69 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту.

Обрана міра покарання за глибоким переконанням суду відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті - у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці, з відбуванням на гауптвахті для військовослужбовців.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1