Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1524/15-к
Провадження № 1-кс/499/74/15
У Х В А Л А

Іменем України

"24" листопада 2015 р. смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 підозрюваного, розглянувши в залі суду, на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000436, клопотання слідчого Іванівського відділення поліції Біляївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (далі слідчий) погодженого з прокурором прокуратури Іванівського району, Одеської області ОСОБА_4 про арешт трьох гільз, золотистого кольору з гравіруванням «Сова», штикової металевої лопати з дерев`яним держаком, пристрою для відстрілу патронів гумовими кулями «Вій» № НОМЕР_1 , дозволу на ім`я ОСОБА_5 на право зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 , який виданий УГБ ГУ МВС України в Одеській області 05 березня 2015 року (далі майно), яке належить ОСОБА_5 (далі підозрюваний), мотивуючи свої вимоги тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, щодо вчинення хуліганських дій та вжиття даних заходів має суттєве значення.

Слідчим суддею за відсутності клопотань від учасників процесуальної дії в порядку визначеному ч.1 ст.107 КПК України, прийнято рішення про проведення фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні слідчий, підтримав клопотання про арешт майна, мотивуючи це тим, що тимчасово вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, яке зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання має бути задоволене з наступних підстав.

21 вересня 2015 року відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 1, п.1, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України).
Арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його (ч.1 ст. 170 КПК України).

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу (ч.2 ст. 170 КПК України).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту (ч.1 ст. 173 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч.2 ст. 173 КПК України).

Задовольняючи клопотання слідчий суддя виходив з таких мотивів.

Слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення кримінального провадження, в частині накладення арешту на майно, що відповідає критеріям можливого збереження слідів вчинення кримінального правопорушення, в подальшому може ускладнити проведення досудового розслідування за кримінальним провадженням.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 9, 99, 167,170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на три гільзи, золотистого кольору з гравіруванням «Сова», штикову металеву лопату з дерев`яним держаком, пристрій для відстрілу патронів гумовими кулями «Вій» № НОМЕР_1 , дозвіл на ім`я ОСОБА_5 на право зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 , який виданий УГБ ГУ МВС України в Одеській області 05 березня 2015 року дійсний до 05 березня 2017 року.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1