АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-326 Номер провадження 10/1690/3516/11Головуючий у 1-й інстанції Обревко Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді: Денисенко Л.М. Суддів: Томилка В.П., Голубенко Н.В. з участю прокурора: Птиця О.Г. адвоката: ОСОБА_2. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляцією захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 липня 2011 року,-

ВСТАНОВИЛА: Цією постановою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_3, 20 серпня 1967 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1

Дніпропетровської області, українця, громадянина України,

працюючого газоелектрозварником ТОВ «ТД Україна

Промресурс», одруженого, мешкаю чого в м. Кременчуці

АДРЕСА_1, зі

слів раніше не судимого,-

задоволено подання старшого слідчого СВ Кременчуцького МУ УМВС

України в Полтавській області про обрання міри запобіжного заходу у

вигляді взяття під варту та обрано запобіжний захід у вигляді взяття під

варту.

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що діючи за попередньою змовою група осіб у складі громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, маючи прямий злочинний умисел на вчинення крадіжки в особливо великих розмірах, керуючись корисливим мотивами, приблизно в кінці квітня на початку травня 2011 року (точна дата слідством не встановлена) з території ТОВ «Промсервіс Україна» таємно викрали шість металевих форм для виготовлення брусів стрілового переводу залізної дороги загальною вартістю 609 000 грн. (відповідно до довідки про вартість металевих форм), що належить ТОВ «ТД Україна Промресурс», чим спричинили матеріальну шкоду ТОВ «ТД Україна Промресурс» на вищевказану суму.

За даним фактом СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області ЗО червня 2011 року порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

1 липня 2011 року в порядку ст..115 КПК України за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину затриманий ОСОБА_3, 8 липня 2011 року йому пред»явлено обвинувачення та допитано в якості обвинуваченого.

Задовольняючи подання старшого слідчого СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_3 суд послався на те, що останній скоїв злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, перебуваючи на свободі, може ухилятися від слідства та суду, може перешкоджати встановленню істини по справі або скоїти новий злочин.

В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 просить постанову про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту скасувати та постановити нову постанову якою обрати запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3, який просив скасувати постанову та обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, думку прокурора про законність постанови суду та безпідставність доводів апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника не підлягає задоволенню.

Як роз'яснено в ч.І п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», під час судового розгляду подання слідчого про взяття під варту предметом дослідження є ті обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання цього запобіжного заходу (ст.148 і ч.І ст.155 КПК України).

Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочину діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Висновки судді про наявність підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах і є обґрунтованими.

Відповідно до ст..155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад 3 роки.

Як вбачається з поданих матеріалів, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

кпією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 > 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Сам ОСОБА_3 свою причетність до вчинення даного злочину взнав частково.

Доводи апелянта, які на його думку, не враховані судом при розгляді

подання органів слідства, на увагу не заслуговують, оскільки сімейний стан

шащенка Е.П., наявність постійного місця проживання, стан здоров»я й інші

дані не є такими, щоб не застосувати до нього запобіжний захід у вигляді

взяття підварту.

Правильно суд взяв до уваги ті обставини, що містяться в матеріалах кримінальної справи, які свідчать про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може ухилитися від слідства та суду, враховуючи особливу тяжкість зчиненого злочину.

Суд першої інстанції, дослідивши всі обставини, з якими закон пов»язує можливість обрання цього запобіжного заходу (ст..148 КПК України і ч.І ст.155 КПК України), прийшов до обґрунтованого висновку про те, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов»язків, які випливають з ч.2 ст.148 КПК України та його належну поведінку.

З огляду наведеного запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді взяття під варту застосований судом у відповідності до вимог ст.ст. 148,150,155 КПК України, а тому підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Приймаючи рішення за поданням та перевіряючи це рішення за апеляцією, як роз»яснено в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» з внесеними змінами та доповненнями, суд не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, обвинуваченого, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті - доведеності обвинувачення, ролі та ступеня участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

За таких обставин колегія суддів вважає постанову суду законною, а апеляцію такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.365, 366, 382 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 липня 2011 року стосовно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляцію захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10