Справа № 463/6069/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/35/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у справі № 463/6069/15к за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

з участю :

секретаря ОСОБА_6

заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2015 року про повернення скарги
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб прокуратури м. Львова щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , покликаючись на неповноту судового розгляду й невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, вказує, що слідчий суддя помилково прийняв рішення про повернення скарги вважаючи, що вона не є особою, яка має право її подавати, і просить апеляційний суд ухвалу слідчого судді скасувати та направити скаргу в районний суд на новий розгляд.

Відповідно до положень ст. 336 КПК України судове засідання проведено у режимі відеоконференції з Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.

Заслухавши доповідача про зміст ухвали і доводи апеляційної скарги, виступ ОСОБА_5 в її підтримку, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів встановила наступне.

При розгляді скарги слідчий суддя неправильно встановив фактичні обставини справи, внаслідок чого прийшов до невірного висновку про те, що ОСОБА_5 не є особою, яка має право подавати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2015 ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 звернулась з заявою до прокуратури Львівської області, в якій просила відкрити кримінальне провадження відносно працівників Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області № 19 за ст. ст. 364, 365, 366 КК України. 13.10.2015 цю заяву прокурором Львівської області для прийняття рішення було скеровано прокурору м. Львова.

Оскільки будь-яких повідомлень від прокурора м. Львова щодо внесення відомостей до ЄРДР їй не надходило, ОСОБА_5 30.11.2015 поштою в порядку ст. 303 КПК України звернулася до Личаківського районного суду із скаргою на бездіяльність прокурора.

Ухвалою слідчого судді районного суду від 04.12.2015 скаргу повернуто на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, оскільки така подана особою, яка немає права її подавати.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя в ухвалі вказав, що ОСОБА_5 звернулась із заявою до прокурора в інтересах засудженого ОСОБА_7 , якого вона вважає потерпілим унаслідок неправомірних дій працівників Львівського СІЗО № 19, а відповідно до ст. 58 КПК України, представником потерпілого у кримінальному провадженні може бути тільки захисник, тобто особа яка є адвокатом. Так, як ОСОБА_5 не є адвокатом і немає належних повноважень на здійснення захисту інтересів потерпілого у кримінальному провадженні, то, відповідно, вона і не має права звертатися із даною скаргою до суду.

Однак вказаний висновок є хибним.

Як вбачається з копії довіреності в матеріалах справи ( а.с. 6 ), цією довіреністю ОСОБА_7 уповноважує ОСОБА_5 представляти його інтереси в усіх державних органах і установах, у тому числі в прокуратурі і судах різних інстанції, а також звертатися у ці органи із різними заявами і скаргами.

Відповідно до змісту 214 КПК України, досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, на стадії вирішення питання про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР ОСОБА_5 має право звернутися із відповідною заявою в інтересах ОСОБА_7 до слідчого, прокурора чи іншої службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, і у такому випадку, згідно ст. 60 КПК України, є заявником.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, право на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань має також і заявник.

З врахуванням наведеного висновок слідчого судді в ухвалі про те, що ОСОБА_5 не є особою, яка відповідно до ст. 303 КПК України може звертатися до суду із скаргою на бездіяльність прокурора, не ґрунтується на вимогах закону і є помилковим.

Відповідно до ст. 409 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, а тому вважає необхідним її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, а скаргу ОСОБА_5 повернути в суд першої інстанції для розгляду по суті.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити. Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2015 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора скасувати, а скаргу повернути в Личаківський районний суд м. Львова для розгляду в порядку глави 26 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4