пр. № 1-кс/759/4649/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Святошинського РУ ГУМВС України.,-

В С Т А Н О В И В:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Святошинського РУ ГУМВС України.

Скаржник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, вказував суду на те, що слідчим відділом вчинено бездіяльність щодо повернення тимчасово вилученого майна.

Прокурор прокуратури Святошинського району м. Києва, в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення скарги.

Представник слідчого відділу Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не з`явився.

Вивчивши доводи скарги і дослідивши її матеріали, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до матеріалів справи, 23 червня 2015 року легковий автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2005 року випуску (далі автомобіль), власником якого є ОСОБА_4 , було затримано працівниками Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Автомобіль доставлено на майданчик Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

17 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до начальника Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві полковника міліції ОСОБА_5 , з листом у якому повідомив, про обставини придбання та використання автомобіля. Просив надати роз`яснення затримання автомобіля, копії документів що стали підставою для затримання та вилучення автомобіля, а також копії процесуальних документів, які мали складатися під час затримання, а також копію експертизи (експертного висновку). Відповіді на звернення отримано не було.

Після того, стало відомо про наявність кримінального провадження № 0006194 за ст. 290 Кримінального кодексу України.

17 липня 2015 року ОСОБА_4 , звернувся до слідчого із заявою про надання матеріалів даного кримінального провадження для ознайомлення. Матеріалів для ознайомлення надано не було.

20 липня 2015 року уповноваженим представником ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 55, 58 КПК України, була подана заява про залучення його до кримінального провадження № 0006194 як потерпілого.

14 серпня 2015 року уповноваженим представником ОСОБА_4 була подана скарга начальнику Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо ненадання матеріалів для ознайомлення та неповернення автомобіля. 14 серпня 2015 року прокурору Святошинського району м. Києва було подане клопотання про повернення автомобіля його власнику.У цей же день також слідчому було подане клопотання про повернення автомобіля його власнику.

Однак, до цього часу автомобіль його законному власнику ОСОБА_4 , не повернуто.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор прокуратури Святошинського району м. Києва, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення скарги.

В судове засідання слідчий СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві не з`явився, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив, оскільки відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч.3 ст. 306 КПК України) слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду поданої скарги у відсутність слідчого.

Розглянувши зазначену скаргу, долучені до неї матеріали, вислухавши думку скаржника, слідчий суддя дійшов висновку що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.17) ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснювати також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржена зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна

Частиною 1 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Зважаючи на викладені обставини та наведені вимоги КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги, оскільки слідчим не спростовано доводів зазначених у скарзі.

Керуючись ст.ст. 220, 303, 304, 306, 307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві у кримінальному провадженні № 0006194 негайно повернути ОСОБА_4 легковий автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1