Справа №11-176/12 06.03.2012 06.03.2012 06.03.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-176/12 Головуючий суду 1-ї інстанції
Категорія ст. ст. 187 ч.1, суддя: Семенова Л.М.
186 ч.3, 185 ч.3, 263 ч.1 Доповідач апеляційної інстанції
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Хоміка І.М.

суддів: Маркової Т.О., Рудяка А.В.,

за участю прокурора: Іванова О.О.,

засудженого: ОСОБА_2

потерпілих: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2011 року, яким:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, безробітній, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимий:

- 27.08.1991 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст.ст.140 ч.2, 81 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією майна з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 06.07.1994 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст.ст.81 ч.4, 17, 81 ч.3, 89 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 05.03.1999 року за відбуттям строку покарання.

- 25.05.2000 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст.ст.140 ч.2, 140 ч.3, 81 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 21.01.2004 року за відбуттям строку покарання.

- 21.07.2004 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 16.06.2006 року умовно-достроково з невідбутим строком 10 місяців 26 днів.

засуджений за ч.1ст. 187 КК України до 6 років позбавлення волі;

за ч.3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілих ОСОБА_3 840 грн., ОСОБА_4 4500 грн., ОСОБА_5 850 грн., ОСОБА_6 500 грн., ОСОБА_7 1800 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Цим же вироком засуджений:

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_8, не одружений, безробітній, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимий

за ч.1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік, а також з покладенням обовязку не змінювати місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно вироку суду, на початку грудня 2010 року близько 24-00 год. ОСОБА_2 шляхом пошкодження замку вхідної двері проник до домоволодіння ОСОБА_5, що знаходиться за адресою: вул. Одеська, 28 в смт. Воскресенськ Жовтневого району Миколаївської області, звідки таємно викрав майно потерпілої, чим спричинив їй матеріальну шкоду у розмірі 850 грн.. Викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, в середині грудня 2010 року приблизно о 23-00 год. ОСОБА_2, шляхом пошкодження вікна проник в домоволодіння ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: вул. Шевченко, 129 в смт. Воскресенськ Жовтневого району Миколаївської області, звідки таємно викрав майно потерпілого, спричинивши останньому матеріальну шкоду у розмірі 1800 грн. викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, у другій половині грудня 2010 року близько 00-30 год., ОСОБА_2 шляхом входу в незачинені двері проник до домоволодіння ОСОБА_9, що знаходиться за адресою: вул. Риночна, 28 в смт. Воскресенськ Жовтневого району Миколаївської області, звідки таємно викрав майно потерпілого, чим спричинив останньому матеріальну шкоду у розмірі 400 грн., викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 26.05.2011 року близько 02-00 год. ОСОБА_2 шляхом пошкодження вікна проник в домоволодіння за адресою: вул. Леніна, 155 в смт. Воскресенськ, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_7 .С.Ф., спричинивши останньому матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн. Викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

25.07.2011 року близько 02-00 ОСОБА_2 шляхом пошкодження вікна повторно проник в домоволодіння за адресою: вул. Леніна, 155 в смт. Воскресенськ, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_7 .С.Ф., спричинивши останньому матеріальну шкоду у розмірі 1800 грн. Викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

26.07.2011 року близько 03-30 год. ОСОБА_2 проник до дачного будинку № 16 СВТ «Земляни» Жовтневого району, звідки таємно викрав косметичку з гаманцем, в якому знаходилось 500 грн., в процесі чого був помічений господинею домоволодіння ОСОБА_6, яка прокинулася від шуму. Засуджений, розуміючи, що його злочинні дії були помічені потерпілою, з місця злочину зник, викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

27.07.2011 року близько 19-30 год., ОСОБА_2, проїжджаючи на велосипеді через фруктовий сад у с. Мішково-Погорілово, шляхом нападу з погрозою насильства, небезпечного для життя та здоровя потерпілої в момент спричинення, здійснив напад на ОСОБА_4, поваливши її на землю і погрожуючи застосуванням фізичного насильства, приставивши викрутку до життєво важливих органів потерпілої, заволодів її особистим майном на загальну суму 7 125 грн.. З місця злочину засуджений зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім цього, навесні 2011 року ОСОБА_2, перебуваючи у домоволодінні по вул. Леніна, 74 в смт. Воскресенськ, виявив у ОСОБА_8 револьвер, який останній в середині липня 2009 року знайшов біля мосту, розташованого між смт. Воскресенськ та с. Зайчевське Жовтневого району. ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_8 передати йому вказаний револьвер з боєприпасами до нього (7 патронів) в постійне користування, на що ОСОБА_8 погодився.

В апеляції засуджений ОСОБА_2, погоджуючись з кваліфікацією його дії за ст.ст.187 ч.1, 185 ч.3, 263 ч.1 КК України, просить вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області змінити у звязку з невідповідністю його висновків фактичним обставинам справи в частині кваліфікації дій апелянта за ч.3 ст.186 КК України. Пояснює, що грабежу, поєднаного з проникненням у житло потерпілої ОСОБА_6, не вчиняв. А на досудовому слідстві обмовляв себе в результаті застосування до нього незаконних методів слідства. Вважає, що крім слів потерпілої ОСОБА_6, доказів його вини за цим епізодом, немає.

Засуджений ОСОБА_8 вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19.12.2011 року не оскаржував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого в підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілих по справі про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст.187 ч.1, 185 ч.3, 263 ч.1 КК України, при обставинах, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні, що апелянтом не оспорюється.

Що стосується відсутності, на думку засудженого, доказів його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, то колегія суддів прийшла до висновку, що за обставин, які наведені у вироку суду першої інстанції, вина ОСОБА_2 повністю знайшла своє підтвердження у досліджених доказах.

Так, із матеріалів кримінальної справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 в ході досудового та судового слідства давала послідовні покази, що вказують на вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, саме ОСОБА_2 Так, потерпіла стверджувала, що 25.07.2011 року близько 23-30 год. вона, перебуваючи на своїй дачній ділянці в с. Зайчевськ, лягла спати. Через деякий час її розбудив дивний шум, відкривши очі вона помітила в кімнаті чоловіка, який також її помітив і на деякий час застиг на місці. Потерпіла запитала, хто він і що йому потрібно, але чоловік не відповів та, схопивши зі столу косметичку з гаманцем всередині, що належить потерпілій, вибіг на вулицю. ОСОБА_6 додавала, що вона встигла роздивитися риси обличчя чоловіка і зможе його впізнати.

Згідно протоколу предявлення особи для впізнання, ОСОБА_6 упізнала ОСОБА_2, як особу, що в неї на дачній ділянці здійснив грабіж грошових коштів.

Вина засудженого у вчиненні вищевказаного злочину також підтверджується показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що приймали участь в якості понятих під час проведення упізнання, які зазначали, що потерпіла ОСОБА_6 із чотирьох чоловіків вказала саме на ОСОБА_2, як на особу, що здійснила грабіж на її дачній ділянці.

Відповідно до протоколу додаткового допиту ОСОБА_6, потерпіла пояснила, що вона наполягає на наданих нею раніше показах про вчинення злочину щодо неї ОСОБА_2 і додала, що упізнала його по формі обличчя, кольору шкіри та очам.

Таким чином, вказані обставини, на думку колегії суддів, підтверджують винність апелянта у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про незаконні методи досудового слідства, що полягали у застосуванні до нього психічного та фізичного насильства, колегія суддів розцінює, як засіб захисту від предявленого за ч.3 ст.186 КК України обвинувачення, одночасно звертаючи увагу на відсутність в матеріалах справи скарг засудженого про це до компетентних органів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 в скоєнні злочинів, передбачених ч.1ст. 187, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.263 КК України, усі обставини справи досліджені судом всебічно, повно й обєктивно, зібраним доказам дана належна оцінка в їх сукупності.

Що стосується міри покарання, то воно призначене засудженому у відповідності до вимог ст. 65, 70 КК України. При цьому, як вбачається з вироку, судом враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про його особу. Призначене покарання є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_2

Отже, колегія суддів підстав для задоволення апеляції засудженого та скасування рішення суду першої інстанції не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 Григоворича, - залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2011 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Головуючий:

Судді: