Апеляційний суд Рівненської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007 року м. Рівне

Колегія
судців Судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської
області у складі:

головуючого
Омельяненка В.І. суддів Шпинти М. Д.,
Гладкого С. В. з участю прокурора Дмітрієва Ю.В. розглянула у
відкритому судовому засіданні
кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1.
і прокурора, який затвердив
обвинувальний висновок, на вирок
Рівненського районного суду від 28
лютого 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1, який народивсяІНФОРМАЦІЯ_1 в с.
Греко-Степанівка Чертковського району Ростовської області Російської
Федерації, раніше судимий Рівненським
міським судом 14 березня 2006 року за ч.2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення
волі і на підставі ст. 75 цього Кодексу
звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки, засуджений за ч.3 ст. 185 КК на три роки шість місяців
позбавлення волі, за ч.3 ст. 289 -
на сім років позбавлення волі з конфіскацією !4 частини належного йому
майна, а за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 цього ж
Кодексу - на сім
років позбавлення волі з конфіскацією ХА частини належного йому майна. Згідно
ч.4 ст. 70 КК України, частково зараховано покарання за попереднім
вироком і остаточно призначено -
сім років три місяці позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1. 42 грн. судових
витрат. Судом вирішено питання щодо речового доказу.

ОСОБА_1.3асуджений за
те, що 12 жовтня 2005
року близько 23 год.
проник у будинок ОСОБА_2. на АДРЕСА_1,
звідки викрав 900
грн. та ключі від належного потерпілому автомобіля «ГАЗ-32762», номерний знак НОМЕР_1. Після цього він заволодів зазначеним транспортним
засобом, вартістю 45 144 грн.

В апеляціях:

-засуджений, не оспорюючи кваліфікації дій, посилається на суворість призначеного
покарання. Просить застосувати ст. 69 КК
України і пом'якшити призначене покарання;

-прокурор, просить скасувати вирок і повернути справу на
новий судовий розгляд. Посилається, що
суд не правильно застосував кримінальний закон при призначенні покарання.

Справа 311 а-271 /2007 Головуючий
в суді 1 -ї
інстанції

Категорія:
ч.3 ст. 185, ч.3 Бокій
В.Ю.

ст. 289 КК України Доповідач
Гладкий С. В.

2

Заслухавши
суддю-доповідача, міркування прокурора, що підтримав апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, засудженого, що підтримав свою апеляцію, дослідивши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів
вважає, що апеляції підлягають до задоволення
частково з таких підстав.

Висновки
суду щодо винності ОСОБА_1.
у вчиненні ним інкримінованих злочинів ґрунтуються на досліджених і належно
оцінених у судовому засіданні доказах,
які детально викладені у вироку. Кваліфікація дій засудженого за ч.3 ст.
185 КК відповідає встановленим обставинам справи.

Порушень
процесуального закону та прав засудженого під час розгляду справи в матеріалах
справи не виявлено.

Разом з
тим колегія суддів вважає, що
кваліфікація дій ОСОБА_1за
ч.3 ст.
289 КК є неправильною.

За змістом
Закону від 22 вересня 2005 року №2903-1У «Про внесення
зміни до статті 289 Кримінального
кодексу України» (набрав чинності з дня опублікування - «Урядовий
кур'єр», 13 жовтня 2005
року, №194) кримінальна
відповідальність за ч.3 ст. 289 КК настає за незаконне заволодіння
транспортним засобом, якщо, крім іншого, такі дії завдали великої матеріальної шкоди.
Відповідно до п.3 примітки зазначеної статті матеріальна шкода визнається такою
у разі заподіяння реальних збитків на суму понад двісті п'ятдесят
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Названим
Законом пом'якшено кримінальну відповідальність за вчинення зазначеного
злочину. Відповідно до ст. 5 КК цей Закон має зворотну дію у часі.

Згідно
п.1 ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України реальними
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,
а також втрати, що вона зробила
або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Із
матеріалів справи вбачається, що
автомобіль, яким незаконно заволодів ОСОБА_1, повернено власнику невдовзі після
вчинення цього злочину (а.с128). Тому діями ОСОБА_1реальних збитків потерпілому не заподіяно.

Таким
чином, дії засудженого за ч.3 ст.
289 КК за ознаками заподіяння великої матеріальної шкоди кваліфіковано
безпідставно і їх слід перекваліфікувати на ч.1 ст.
289 КК України з призначенням відповідного покарання за цим
законом.

Разом з
тим, при призначенні ОСОБА_1 покарання суд
порушив вимоги ч.4 ст. 70 КК і не врахував роз'яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику
призначення судами кримінального покарання»,
відповідно до яких у випадках,
коли особа, щодо якої було
застосоване звільнення від покарання,
вчинила до постановления
вироку у першій справі інший злочин,
за який вона засуджується до покарання,
що належить відбувати реально,
застосування принципів поглинення,
часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За
таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як
убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1було засуджено за вироком від 14 березня 2006 року на чотири роки
позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строк два роки.

Злочини, за які він засуджений вироком від 28 лютого 2007 року до
покарання, яке належить відбувати
реально, він вчинив 12 жовтня 2005 року, тобто до засудження за попереднім
вироком.

За таких
обставин суд при призначенні ОСОБА_1
покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК не повинен був застосовувати принцип
часткового складання покарань, оскільки
в такому випадку вироки мали виконуватися самостійно.

Тому з
вироку від 28 лютого 2007 року слід
виключити рішення суду про часткове приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуте засудженим покарання за попереднім
вироком.

3

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляції
засудженого ОСОБА_1 і
прокурора, який затверджував обвинувальний
висновок, задовольнити частково.

Вирок
Рівненського районного суду від 28
лютого 2007 року в
частині призначеного покарання і кваліфікації дій засудженого ОСОБА_1.3мінити.

Виключити
з вироку рішення суду про часткове приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуте засудженим покарання за попереднім
вироком від 14 березня 2006 року.

Вважати
засудженим ОСОБА_1:

·за ч.3 ст.
185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі;

·за ч.1 ст.
289 КК України на три роки позбавлення волі.

На
підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, призначити покарання три
роки шість місяців позбавлення волі.

В решті вирок
залишити без зміни.

Вироки
Рівненського міського суду від 14
березня 2006 року і
Рівненського районного суду від 28
лютого 2007 року
щодо засудженого ОСОБА_1
виконувати самостійно.