АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2302/14-к Номер провадження 11-кп/786/575/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ст.537 КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Комсомольського міського суду від 30 червня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000553 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

1.05.03.1998 року Комсомольським міським судом за ст. 229-6 ч.1, 46-1 КК України до 1 року позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік 6 місяців;

2.21.12.1999 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ст. 17, 140 ч.2, 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки і штрафу 680 грн.;

3.25.02.2001 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ст. 229-6 ч.2, 43 КК України до 3 років позбавлення волі, штрафу 1020 грн. з конфіскацією всього особистого майна; звільнений 06.07.2001 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 1 день;

4.23.05.2002 року Комсомольським міським судом за ст. 185 ч.3, 395, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

5.10.04.2006 року Козельщинським районним судом за ст. 185 ч.3, 69 КК України до 1 року обмеження волі;

6.15.11.2007 року Комсомольським міським судом за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту;

7.18.05.2009 року Козельщинським районним судом за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі,

засудженого вироком Комсомольського міського суду від 31 жовтня 2014 року за ч.2 ст. 185, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік,
з участю: прокурора ОСОБА_7 , представника КВІ ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а :
До апеляційного суду звернувся засуджений ОСОБА_6 , у поданій апеляційній скарзі він прохає скасувати ухвалу Комсомольського міського суду від 30 червня 2015 року, якою було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду від 31 жовтня 2014 року.

У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що він був поставлений на облік у Комсомольському МП КВІ УДпТСУ в Полтавській області лише 02 березня 2015 року, коли сам з`явився до органу КВІ, а не в ході розшукових заходів. При цьому вказує, що він виїздив до Російської Федерації на тимчасові заробітки, бо не мав засобів для існування.

Вважає, що він не змінював місця проживання в розумінні Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України», у зв`язку з чим вказує на відсутність порушення покладених на нього вироком суду обов`язків.

Звертає увагу на те, що з матеріалів його особової справи не вбачається, що він був належним чином повідомлений про виклики до КВІ та був обізнаний про дату постановки на облік і періодичність явки на реєстрацію до інспекції.

Також апелянт вказує, що за час відбування іспитового строку ним не допускалися порушення громадського порядку, міри впливу та адміністративні стягнення до нього не застосовувалися, до кримінальної відповідальності він не притягувався.

До початку апеляційного розгляду інших апеляційних скарг на ухвалу місцевого суду не надходило, будь-яких заперечень проти апеляційної скарги засудженого інші учасники судового провадження не подавали.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 30 червня 2015 року клопотання КВІ м. Комсомольська задоволено повністю, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Комсомольського міського суду від 31 жовтня 2014 року та ухвалено направити засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного за цим вироком покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Як вказано в оскарженій ухвалі, вироком Комсомольського міського суду від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому було призначене узгоджене з потерпілою стороною покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Після набрання вироком чинності вирок був звернений до виконання 8 грудня 2014 року. Однак ОСОБА_6 змінив своє місце проживання та виїхав за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, у зв`язку з чим останньою вживалися заходи для його розшуку, включаючи і примусовий привід. Лише 29 квітня 2015 року ОСОБА_6 з`явився до суду, де з 19 лютого знаходилося на розгляді подання КВІ про направлення його в місця позбавлення волі. Таку поведінку засудженого ОСОБА_10 суд визнав як невиконання покладених на нього обов`язків, та задовольнив клопотання КВІ.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 на підтримання поданої апеляції, представника кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_8 , яка підтвердила доводи апеляції, що засуджений сам з`явився до КВІ 2 березня 2014 року та був постановлений на облік і з того часу стосовно нього виконується вирок, зауважень щодо його виконання немає, міркування прокурора ОСОБА_11 , яка пропонувала задовольнити апеляцію засудженого, вважаючи що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про порушення ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляції, колегія суддів апеляційного суду знаходить, що вона підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КК України у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки у порядку, визначеному ст.ст. 75,76 КК України або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, вироком Комсомольського міського суду від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_6 засуджений за крадіжку двох пляшок віскі вартістю 347 грн. 98 коп. на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Вказаний вирок набув чинності 2 грудня та був прийнятий до виконання 8.12.2014 року. Як видно із пояснень у судовому засіданні суду першої інстанції представника КВІ ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_6 , останній виїхав за межі України до Російської Федерації на заробітки 31 жовтня 2014 року ще до набрання вироком чинності. Інших даних щодо часу виїзду ОСОБА_6 з території України у провадженні немає, тому підстав для сумніву з приводу пояснень апелянта щодо часу та мети виїзду його за межі України немає. Як стверджував представник КВІ у судовому засіданні, у тому числі і в апеляційній інстанції, та це видно із матеріалів провадження, ОСОБА_6 після повернення з Російської Федерації 2 березня 2014 року самостійно з`явився до КВІ, а потім і до суду, де розглядалося клопотання про направлення його в місця позбавлення волі.

Таким чином, за відсутності у провадженні інших даних, у суду першої інстанції не було підстав робити висновок про зміну засудженим місця проживання.

Що стосується виїзду його за межі України, то за змістом ст.76 КК України та за вироком суду, на ОСОБА_6 було покладено обов`язок не виїжджати за межі України не у будь - якому випадку, а лише на постійне місце проживання. Оскільки судом було встановлено, що такий виїзд був зумовлений необхідністю отримання заробітку, а виконання робіт тривало кілька місяців, тому не можна вважати, що ОСОБА_6 виїхав з України на постійне місце проживання чи змінив його в України.

Не обґрунтовані висновки суду про те, що ОСОБА_10 не з`являвся періодично до КВІ для реєстрації, оскільки в порядку передбаченому існуючими нормативними актами йому не було роз`яснено коли саме він мав з`являтися до КВІ та протягом яких періодів.

Судом першої інстанції безпідставно вказано на наявність у ОСОБА_6 не погашених судимостей, а тим більше на тяжкість вчиненого ним злочину, оскільки ці обставини при вирішенні питання про направлення особи в місця позбавлення волі за змістом ст.78 КК України не мають враховуватися. Більше того вбачається, що ОСОБА_10 вчинив злочин середньої тяжкості, який виразився у крадіжці у супермаркеті 2-х пляшок віскі загальною вартістю 347 грн. 98 коп..

Крім того вбачається, що стосовно засудженого ОСОБА_6 не обирався запобіжний захід, а тому для нього не було законних перешкод для виїзду з України до іншої держави для тимчасового виконання робіт.

За таких обставин, коли судом першої інстанції не було встановлено, що ОСОБА_6 умисно не виконав покладені на нього вироком суд обов`язки, оскільки в належному порядку вони не були йому роз`яснені, тому рішення щодо направлення його у місця позбавлення волі підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, за якою має бути відмовлено у задоволенні клопотання кримінально-виконавчої інспекції про направлення ОСОБА_6 в місця позбавлення волі.

Виходячи з наведеного, керуючись ст..ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити. Ухвалу Комсомольського міського суду від 30 червня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000553 стосовно нього скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, за якою в задоволенні клопотання Комсомольського міського підрозділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Полтавській області щодо направлення засудженого ОСОБА_6 в місця позбавлення волі для відбування покарання по вироку Комсомольського міського суду від 31 жовтня 2014 року - відмовити.

с у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12 В.