А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.10.2014 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , апелянта адвоката ОСОБА_7 та особи, інтереси якої вона представляє ОСОБА_8 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали провадження № 11-сс/777/341/14 за поданою в інтересах ОСОБА_9 апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 про накладення арешту на майно.
17.10.2014 слідчий УСБ України в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на вантажний автомобіль «MAN», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 (далі автомобіль), в якому йдеться про наступне.
В ході проведення фільтраційних заходів встановлено, що затримані особи мали намір за сприянням невстановлених осіб незаконно потрапити на територію Словацької Республіки.
Згідно повідомлення оперативного підрозділу, вищевказана група нелегальних мігрантів була приховано перевезена до тилових підступів ділянки відповідальності Чопського прикордонного загону громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з використанням зазначеного вище автомобіля, який належить (належав) громадянину України ОСОБА_11 .
Вказані відомості підтверджені в ході пред`явлення зображення вказаного транспортного засобу затриманим іноземцям, які впізнали зовнішній та внутрішній вигляд вантажного відділу автомобіля, як такий, за допомогою якого 30.09.2014 їх приховано доставили на прилеглу до кордону територію.
17.10.2014 на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду (слідчого судді) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено вказаний автомобіль, однак останній мав р.н. НОМЕР_3 . Згідно пояснень ОСОБА_10 вказаний автомобіль раніше був на реєстраційних номерах НОМЕР_4 , однак близько тижня назад у зв`язку з його перепродажем, реєстраційні номера автомобіля були змінені.
Згідно інформування центру ДАІ № 2101, автомобіль належить громадянину України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_2 , автомобілем користується громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Посилаючись на те, що вказаний транспортний засіб «підшуканий, пристосований, а також використовувався як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення», слідчий вважає наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а отже у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України підлягає арешту.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2014 вказане клопотання слідчого задоволено.
В обґрунтування ухвали слідчий суддя зазначив, що зазначений автомобіль використовувався, як засіб «чи знаряддя» вчинення кримінального правопорушення та відповідає зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України критеріям.
В апеляційній скарзі з доповненнями адвокат ОСОБА_7 вказує, що вказана ухвала слідчого судді від 21.10.2014 є незаконна та необґрунтована, посилаючись на наступне.
Так, мотивація оскаржуваної ухвали слідчого судді, зводиться виключно до того, що належний ОСОБА_9 автомобіль використовувався як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Отже, слідчий суддя фактично визнав це майно речовим доказом. Однак, згідно ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Також адвокат ОСОБА_7 зазначає, що ч.2 ст.167 КПК України застосуванню не підлягала. Вважає, що при постановленні ухвали, суд першої інстанції повинен був керуватися ст.170 КПК України, яка визначає підстави для арешту майна та ст.41 Конституції України, згідно якої право власності є непорушним.
Згідно інформування центру ДАІ № 2101, автомобіль належить громадянину України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не є підозрюваним, обвинуваченим чи особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а тому на його автомобіль не може бути накладено арешт. Жодній особі в межах зазначеного кримінального провадження не повідомлено про підозру відповідно до ст.ст. 276-279 КПК України.
Обшук автомобіля проводився 17.10.2014 без попереднього повідомлення ОСОБА_9 про дану процесуальну дію, без його участі, без вручення йому ухвали про проведення обшуку.
З урахуванням наведеного, адвокат ОСОБА_7 вважає, що слідчим суддею накладено арешт на майно ОСОБА_9 в порушення ст.ст. 170-173 КПК України без достатніх правових підстав, вказаним арештом порушено право приватної власності останнього, а тому просить апеляційний суд ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2014 скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні зазначеного клопотання слідчого.
Заслухавши доповідача, апелянта та ОСОБА_9 на підтримання апеляції, думку прокурора і слідчого про обґрунтованість рішення та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження за клопотанням, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що з отриманих слідчим від правоохоронних органів матеріалів вбачаються передбачені ст.214 КПК достатні відомості для їх внесення в ЄРДР (а.п. 3).
Встановлені органом досудового розслідування та слідчим суддею вищевказані обставини підтверджуються матеріалами провадження та дають достатні підстави вважати, що зазначений вище автомобіль, у якому за вказаних обставин переміщувалися нелегальні мігранти, є предметом кримінального правопорушення, має істотне значення для встановлення його обставин. Також санкцією ст.332 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину (тобто може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, що узгоджується з передбаченими ст.170 КПК України підставами для арешту майна).
Частиною 4 статті 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.Такі ризики, на думку апеляційного суду, існують.
Документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, а також протоколи слідчих дій, якими встановлені вказані вище обставини вчинення кримінального правопорушення додано слідчим до свого клопотання (а.п. 12, 13-24, 25-27).
З цих підстав наведені в клопотанні слідчого доводи заслуговували на увагу, а отже постановлена слідчим суддею ухвала про його задоволення є обґрунтована і підлягає залишенню без змін.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 про накладення арешту на майно вантажний автомобіль «MAN», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: