АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/391/2015 Категорія КК: ч. 2 ст. 286
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004834 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, освіта вища, який працює ФОП « ОСОБА_7 », розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та покладено на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Судом вирішено питання щодо позову, судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, 29 травня 2014 року близько 14 години 40 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Хундай Елантра» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по проспекту Григоренка, зі сторони вулиці А. Ахматової в напрямку вулиці Здолбунівської, на перехресті з вулицею О. Пчілки в місті Києві в крайній лівій смузі руху зі швидкістю 40 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований на перехресті проїзної частини проспекту Григоренка та вулиці О. Пчілки, який позначений на дорожньому покритті дорожньою розміткою та відповідними дорожніми знаками, ОСОБА_7 , порушуючи п. 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, проявив неуважність та необачність, а саме не відреагував, що перед зазначеним пішохідним переходом зупинилися інші транспортні засоби, які рухались в смугах попутного напрямку та не переконався, що на ньому відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в результаті чого несвоєчасно відреагував та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснював перехід проїзної частини в межах нерегульованого пішохідного переходу. Внаслідок ДТП потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Вважає, що вирок суду є необґрунтованим з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не в достатній мірі враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а також вчинення злочину щодо малолітньої особи, що є обтяжуючою обставиною відповідно до ст. 67 КК України. Виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання у виді позбавлення волі не можливе та не достатнє для усвідомлення ним небезпечності свого діяння та попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень.

Крім того, всупереч п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку судом не зазначено освіту та сімейний стан обвинуваченого.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначенні йому покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, його відношення до скоєного, визнання вини, фактичних обставин провадження, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих обставин, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначення йому покарання у межах санкції вказаної статті у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік і шість місяців, із застосуванням ст. 75 КК України, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку суду та призначення ОСОБА_7 покарання у виді у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та у зв`язку з тим, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання у виді позбавлення волі не можливе та не достатнє для усвідомлення ним небезпечності свого діяння та попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність визнання відповідно до ст. 67 КК України обтяжуючою обставиною вчинення злочину щодо малолітньої особи не підлягають врахуванню при призначенні покарання, так як така обтяжуюча обставина при досудовому розслідуванні не встановлена і не зазначена в обвинувальному акті, кримінальне правопорушення вчинене з необережності, відсутні будь-які докази щодо діянь та усвідомлення обвинуваченим, що правопорушення вчиняється саме відносно малолітньої особи.

Не є достатніми підставами для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку також і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що всупереч п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку судом не зазначено освіту та сімейний стан обвинуваченого, оскільки згідно ст. 409 КПК України це не є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Підстав для зміни чи скасування вироку, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________________ ________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4