Справа № 713/13/12
Провадження № 1/309/16/15

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст справу про обвинувачення

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, в скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 364 ч.2, 366 ч. 2 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що, будучи сільським головою та державним службовцем, він, зловживаючи службовим становищем і діючи в інтересах своєї дружини ОСОБА_6 , матері ОСОБА_7 та громадянина ОСОБА_8 , осінню 2005 року дав вказівку секретарю сільради ОСОБА_9 внести зміни в протокол сесії сільради від 17.04.2003 року про прийняття сесією рішення про надання останнім земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення селянського господарства відповідно 0,8 га, 0,4 га та 1,0 га, хоча такі рішення сесією не приймалися, а потім цей фіктивний протокол та рішення сесії підписав та завірив печаткою виконкому Липовецької сільської ради.

У подальшому ОСОБА_5 завірив зазначеною печаткою підготовлену ОСОБА_9 виписку з рішення сесії від 17.04.2003 року, яка містила неправдиві відомості. Ця виписка була видана ОСОБА_8 , який на її підставі оформив документи для отримання Державного акту на право приватної власності на землю площею 1,0 га, оціночна вартість якої становила 14500 грн. Указаний Державний акт ОСОБА_5 , усвідомлюючи неправдивий характер даних щодо рішення сесії про виділення ОСОБА_8 землі, також підписав та завірив печаткою. Внаслідок цих дій ОСОБА_5 ОСОБА_8 незаконно отримав земельну ділянку, чим інтересам держави було заподіяно матеріальну шкоду на суму 14500 грн., що потягло тяжкі наслідки.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою у вчиненні злочину передбаченого ч2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України не визнав. Суду ствердив, що на одній з нарад в Хустській РДА начальник земельного відділу повідомив сільських голів про необхідність вирішення питання про виділення земельних ділянок мешканцям сіл.

Сесія про яку йде мова проходила у два етапи, де розглядалися питання про надання у власність земельні ділянки . На сесію було подано понад 100 заяв, і всі заяви були розглянуті. Питання про виділення земельної ділянки ОСОБА_8 на даній сесії вирішувалось, і депутати про це проголосували. У зв`язку з тим, що сесія відбувалась у два етапи, можливо депутати не і пам`ятають про ці обставини. Після того, як секретар сільської ради виготовила протокол сесії , він звернув увагу , що у протоколі не зазначено майже 30 чоловік, який сесія приймала рішення про виділення земельної ділянки , і вказав про це секретарю, на що вона відповіла , що обов`язково додрукує , однак цього не зробила і задала протокол і рішення до Хустської районної ради. Через деякий час до нього звернувся ОСОБА_8 видати йому копію рішення про виділення йому земельної. Після цього , він викликав секретаря сільської ради, і попросив підготувати витяг з рішення, що остання і зробила . Підготовлену виписку з рішення він завірив печаткою сільської ради. На підставі цього рішення ОСОБА_8 виготовив державний акт, який він в подальшому підписав та завірив печаткою. Ніяких погроз він в адресу секретаря сільської ради не висловлював, в його діях відсутні ознаки злочинів передбачених ст.ст. 364 ч.2, 366 ч. 2 КК України.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_10 суду ствердив, що , він був депутатом Липовецької сільської ради, та був присутній на всіх, без виключення, сесіях Липовецької сільської ради. Питання про виділення земельної ділянки ОСОБА_8 на жодній з сесій не вирішувалось. Що стосується вирішення питання про виділення земельних ділянок матері та дружині ОСОБА_5 то цього він не пам`ятає.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_11 суду ствердив, що 17.04.2003 року він був присутній на сесії Липовецької сільської ради , оскільки на той час був депутатом сільської ради. На сесії зачитували заяву громадянина , який бажав отримати земельну ділянку, після чого депутати обговорювали це питання і приймали відповідне рішення На даній сесії заява про виділення земельної ділянки ОСОБА_8 біля озера не розглядалась. Те, що рішення по гр.. ОСОБА_8 не приймалося свідчить також і той факт, що сесія виділяла земельні ділянки розміром не більше 0,85 га, а гр.. ОСОБА_8 отримав аж 1 га.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_12 , суду ствердила, що вона була депутатом Липовецької сільської ради, та була присутня на всіх сесіях . На сесіях зачитували заяву громадянина, який бажав отримати земельну ділянку, після чого депутати обговорювали це питання і приймали відповідне рішення . На жодній з сесій заява про виділення земельної ділянки ОСОБА_8 площею 1 га. не розглядалась і рішення по цьому питання сесією не приймалось, оскільки сесія виділяла земельні ділянки площею не більше 0,85 га.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_9 суду ствердила, що питання про виділення земельної ділянки ОСОБА_8 площею 1 га. на сесії Липовецької сільської ради, яка була 17.04.2003 року не розглядалося, рішення про виділення землі ОСОБА_8 не приймалося, і не могло бути прийнято, оскільки було визначено виділяти землю площею не більше 0.85 га. Крім того, ОСОБА_8 не є мешканцем с. Липовець , а тому точно пам`ятає, що його питання на сесії не розглядалося.

У протокол сесії від 17.04.2003 року вона за вказівкою сільського голови ОСОБА_5 внесла відомості про прийняття сесією рішення про виділення земельних ділянок ОСОБА_8 площею 1 га., а також іншим громадянам. Вона повідомляла ОСОБА_5 , що незаконно розшивати протокол і вносити у нього зміни, однак ОСОБА_5 сказав , що так треба зробити, що вона і зробила наприкінці 2005 року , оскільки побоювалася втратити роботу. Також нею на вимогу ОСОБА_5 було виготовлено та підписано витяг з рішення сесії від 17.04.2003 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_8 , яку вона підписала, а ОСОБА_5 засвідчив її печаткою сільської ради.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_13 суду ствердив, що він був депутатом Липовецької сільської ради, і не знає чи приймалося сільською радою рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_8 , а також матері та дружині ОСОБА_5 .

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_8 суду ствердив, що у 2003 році він звернувся до сільського голови з проханням виділити йому земельну ділянку, яка належала його діду, на що останній повідомив, що необхідно написати відповідну заяву. Написавши відповідну заяву він передав її секретарю сільської ради ОСОБА_9 . Через деякий час секретар сільської ради повідомила йому , що прийнято рішення про виділення йому земельної ділянки . Прийшовши у сільську раду він отримав витяг з рішення, на підставі якого замовив виготовлення технічної документації для одержання державного акту. Технічна документація виготовлялася приблизно 2 місяці , після чого йому було видано державний акт , який ОСОБА_5 підписав та завірив його печаткою. Після отримання державного акту він вклав особисті кошти і зробив на даній земельній ділянці озеро.

В судовому засіданні оголошено покази свідка ОСОБА_14 , з яких вбачається , що на сесії сільської ради, яка мала місце 17.04.2003 року рішення про виділення ОСОБА_8 земельної ділянки площею 1 га. не приймалося, його заява на сесії не зачитувалась . Про даний факт вона точно пам`ятає, оскільки на земельній ділянці , яка рішенням виділилась ОСОБА_8 розміщений ставок, який є єдиним в селі. Також, вона не пам`ятає, що сесією розглядалась заяви про передачу у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В судовому засіданні оголошено покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , з яких вбачається, що на сесії 17.04.2003 р. рішення про виділення ОСОБА_8 земельної ділянки площею 1 га. на якій розміщений ставок не приймалося, а також не пам`ятають , чи приймалося рішення про виділення земельних ділянок ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 .

Незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_5 його вина в інкримінованому йому злочині, крім допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та оголошених показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , повністю доводиться матеріалами кримінальної справи, які оглянуті та досліджені в судовому засіданні.

Зокрема , органом досудового розслідування 07.09.2006 року у Липовецькій сілкій раді проведено виїмку протоколу 7 сесії 4 скликання від 17.04.2003 року з якого вбачається, що сесією прийнято рішення про виділення 118 мешканцям АДРЕСА_2 , зазначено, що ОСОБА_6 АДРЕСА_1 виділяється земельна ділянка площею 0.40 га., № 117 ОСОБА_7 АДРЕСА_1 виділяється земельна ділянка площею 0.80 га та № 118 де зазначено , що ОСОБА_8 мешканцю АДРЕСА_3 виділяється земельна ділянка площею 1 га. ( т.1 а.с. 39-43)

20.09.2006 органом досудового розслідування проведено виїмку протоколу 7 сесії 4 скликання від 17.04.2003 року з Хустської районної ради. З дослідженого протоколу, який було вилучено з Хустської районної ради вбачається, що на сесії, яка мала місце 17.04.2003 року було прийнято рішення про виділення земельної ділянки лише 110 мешканцям с. Липовець. ( т.1 а.с.78-81)

Вищезазначені письмові докази, на думку суду, підтверджують факт внесення секретарем сільської ради ОСОБА_9 на вимогу сільського голови ОСОБА_5 змін в протокол сесії сільради від 17.04.2003 року про прийняття сесією рішення про надання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 земельних ділянок, і підтверджують покази свідків, що такі рішення сесією не приймалися.

Крім того, органом досудового розслідування 07.09.2006 року у Хустському районному відділі земельних ресурсів було проведено виїмку оригіналу кадастрової справи № 26060 на земельну ділянку , яка розміщена в АДРЕСА_4 . З оглянутої у судовому засіданні кадастрової справи вбачається, що виконавець робіт філія Закарпатського РЦДЗК почала виготовлення технічних матеріалів у лютому 2003 року та закінчила у березні 2003 року, тобто за місяць до прийняття рішення сільською радою, однак у технічному завданні зазначено , що підставою для початку виконання робіт є рішення сесії від 17.04.2003 року.

Відповідно до 1.16 Наказу Державного комітету по земельних ресурсів , яким затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі № 43 від 04.05.1999 року (в редакції , яка діяла станом на 17.04.2003 року) - Технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: - виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду.

Вищезазначені письмові докази, на думку суду, спростовують покази свідка ОСОБА_8 , дані ним у судовому засіданні, що він після отримання виписки з рішення з сільської ради замовив виготовлення технічної документації на земельну ділянку, оскільки з досліджених вищезазначених письмових доказів вбачається, що технічна документація в порушення п.1.16. Інструкції була виготовлена , ще до прийняття відповідного рішення.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_8 , дані ним в судовому засіданні, які на думку суду спрямовані на необґрунтоване виправдування ОСОБА_5 у вчиненні злочинів та захисті власних інтересів.

Позиція підсудного ОСОБА_5 щодо не визнання ним своєї вини у вчиненні даного злочину на думку суду є цілеспрямованою та направленою, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, поясненнями свідків, та досліджених письмових доказів.

Суд відхиляє повністю доводи захисника ОСОБА_4 про необхідність винесення щодо ОСОБА_5 виправдувального вироку, оскільки такі доводи нічим не підтверджені . Посилання адвоката на той факт , що державний акт зареєстровано 26.06.2003 р. тобто до часу події злочину , який мав місце в осінню 2005 року , не може бути взято судом до уваги , оскільки суд вважає, що даний державний акт був зареєстрований пізніше ніж зазначено у державному акті.

Аналізом добутих та досліджених доказів у їх сукупності суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_5 у зловживанні службовим становищем в інтересах своєї дружини ОСОБА_6 , матері ОСОБА_7 та громадянина ОСОБА_8 а також у службовому підробленні шляхом підписання і посвідчення печаткою протоколу сесії сільради та її рішення від 17.04.2003 року з внесеними в них за його вказівкою недостовірними даними, шляхом посвідчення печаткою недостовірної виписки з цього рішення, що була видана ОСОБА_8 , та шляхом підписання й посвідчення печаткою Державного акту на право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку є цілком доведена.

Дії підсудного ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 342 КК України за кваліфікуючою ознакою зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, та за ч. 2 ст. 366 КК України як службове підроблення, тобто видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа, що спричинило тяжкі наслідки.

Обставин , які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено

По місцю проживання підсудний характеризується позитивно /т.1 а.с. 117 /.

Згідно відомостей ВОІ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 раніше не судимий /т.1 а.с.112/

Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, а саме те, що підсудний одружений, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, суд приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання підсудного без відбування покарання і звільнення його від покарання, з випробуванням , тобто застосувати до підсудного ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 111 КПК України( в ред. 1960 р.) - суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності. якщо з дня вчинення нею злочину минуло п`ять у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ст.366 ч.2 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості .

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року за №12 особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише з відповідної підстави.

Враховуючи те, що з моменту скоєння ОСОБА_5 злочину передбаченого ч.2 ст. 366 КК України , а саме осені 2005 р. пройшло більше п`яти років, враховуючи що в матеріалах справи відсутні відомості про зупинення перебігу строку давності, який передбачений ч. 2 ст. 49 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання за цією статтею у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ч.5 ст. 74 КК України

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 323,324, КПК України ( в ред. 1960р), суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 364 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 1 рік.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 366 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 1 рік. .

Звільнити ОСОБА_5 від кримінального покарання за злочини передбачений ст. 366 ч.2 КК України на підставі ст.49 ч.1 п.3 КК України у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 74 КК України.

Кримінальну справу відносно ОСОБА_5 за ст. 366 ч.2 КК України провадженням закрити на підставі ч.2 ст. 111 КПК України ( в ред. 1960 р.) .

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в один рік , не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання .

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 у вигляді підписки про невиїзд після вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд

Речові докази вказані протоколі огляду речових доказів від 13.09.2006 року (т.1 а.с. 67-68) повернути в установи в яких проводилась їхня виїмка.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб з моменту його проголошення в апеляційний суд Закарпатської області а засудженим у цей же строк з моменту вручення йому копії цього вироку.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_1

з оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1 .