ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2013 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ПЕРЕДЕРКА Д.П.;

при секретарі РОМАНОВОЇ Л.О.;

за участю прокурора УРСАЛОВА С.В.,

потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/521/496/13 щодо:

ОСОБА_3, який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,-

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

30.07.2013, біля 15 годин 30 хвилин, ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись на ринку «Свід», який розташований на вул. І. Рабіна, 2 в м. Одесі, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, із застосуванням ножа, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, здійснив хуліганські дії відносно ОСОБА_1, які виразились в спробах нанести їй ножем тілесні ушкодження та супроводжувались нецензурною лайкою в оточенні відвідувачів та продавців ринку «Свід».

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні злочину, передбаченому ст.296 ч.4 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд визнає достовірними і такими, що узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Роз'яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 296 ч.4 КК України за ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про стягнення процесуальних витрат, суд виходить з норм ст. 118 КПК України, згідно з якою процесуальними витратами, у тому числі, визнаються витрати, пов`язані із залученням експертів.

Разом з цим, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що ці матеріали не містять документів, яки підтверджують факт перерахування органом досудового слідства - СВ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області грошових коштів на відповідний розрахунковий рахунок експертної установи за виконання судової експертизи, тобто в матеріалах провадження відсутні дані про те, що органом досудового слідства були понесені фактичні витрати, пов'язані із залученям експертів.

Відповідно до п.4 ст.122 КПК України, експертам винагорода може бути сплачена лише з умов, якщо виконана ними робота не є їх службовим обов`язком. Суд приймає до уваги, що судова експертиза в стадії досудового слідства була виконана судовим експертом державної спеціалізованої експертної установи, яка фінансуються за рахунок державного бюджету, у порядку службового експертного завдання.

Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», п.11 «Інструкції про порядок і розміри ... виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів », затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 1.07.1996 року, проведення судових експертиз у кримінальних та адміністративних справах державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок коштів, що виділяються цільовим призначенням цим експертним установам з Державного бюджету України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у стягненні з обвинуваченого процесуальних витрат.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 65 КК України.

Суд визнає пом'якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3, суд визнає скоєння ним злочину в стані алкогольного сп яніння.

Крім цього, суд приймає до уваги що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується уперше, враховує позитівні данні, яки характерізують його за місцем проживання.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_3 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченного можливо без ізоляції від суспільства, у зв'язку із чим, вважає за можливе застосувати до нього дію ст.ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити засудженного від відбування покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органі кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з'являтися для реєстрації в органі кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль над поведінкою ОСОБА_3 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту - залишити без змін.

В стягненні з засудженного процесуальних витрат - відмовити.

Речові докази: господарський ніж - знищити.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ПЕРЕДЕРКО Д.П.