У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Коротких О.А.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 14 серпня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок
Апеляційного суду Луганської області від 28 березня 2007 року щодо ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Миколаївка Слов'янського району Донецької області, жителя м. Горлівка Донецької
області, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 5 ст. 191 КК України
із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, та з позбавленням права
займатися адвокатською діяльністю строком на 3 роки;

- за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст.
364 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі з
позбавленням права займатися адвокатською діяльністю строком на 2 роки;

- за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст.
375 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 366 КК України на
2 роки позбавлення волі з позбавленням права займатися адвокатською діяльністю
строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 7 місяців 4 дні з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю, та з позбавленням права займатися адвокатською діяльністю
строком на 3 роки.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку та жительку м. Горлівка Донецької
області, раніше не судиму,

засуджено:

- за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є її власністю, та з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 364 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
функцій представника влади строком на 2 роки;

- за ч.2 ст.375 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 366 КК України на 3 роки позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника
влади строком на 2 роки;

- за ч. 1 ст. 366 КК України до сплати штрафу
у розмірі 850 грн.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, та з
позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника
влади строком на 3 роки та сплатою штрафу у розмірі 850 грн.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку с. Ясинівка Кіровського району Донецької
області, жительку м. Горлівки Донецької області, раніше не судиму,

засуджено:

- за ч. 5
ст. 27 і ч. 1 ст. 366 КК України до сплати штрафу у розмірі 850 грн.

За ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27 і
ч. 2 ст. 375 КК України виправдано за недоведеністю її участі у вчиненні
злочинів.

За вироком суду ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано
винуватими у вчиненні злочинів за таких
обставин.

На початку 2002 року
ОСОБА_2, маючи свідоцтво про
право на зайняття адвокатською діяльністю, запропонував своїй дружині ОСОБА_1
- ІНФОРМАЦІЯ_4, вчиняти заволодіння чужим майном шляхом використання нею
владних повноважень.

Згідно із
розробленим ним планом-схемою заволодіння грошима, ОСОБА_2 мав підшукувати
громадян, які у зв'язку із професійними захворюваннями або виробничими травмами
мали право на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням останнім трудових обов'язків (регрес), і вже
одержували таке відшкодування у вигляді щомісячних виплат, і запевняти останніх
у тім, що вони мають право на додаткові виплати, та обіцяти їм своє сприяння в
прийнятті судового рішення та стягненні на їх користь коштів з одноразової
допомоги та щомісячних виплат. З цією метою громадяни повинні були дати
доручення вказаній ним особі на право представляти їх інтереси в суді та на отримання за рішенням суду коштів від
їхнього імені. Позовні заяви від
імені таких позивачів, які не мали бути обізнані про розмір позовних
вимог, він мав передавати ОСОБА_1, а вона - постановлювати рішення про задоволення позову і звертати їх до виконання.

Більшу частину із стягнутих сум ОСОБА_2 планував
привласнити, а решту - віддати позивачам.

ОСОБА_1 злочинний план
чоловіка схвалила.

Для приховання
винесення неправосудних рішень
ОСОБА_1 залучила ІНФОРМАЦІЯ_5
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки ОСОБА_3, яка мала складати підроблені протоколи судових
засідань.

Для реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_2 домовився
з адвокатом ОСОБА_4 про використання її офісного приміщення та спільне
здійснення адвокатської діяльності, з ОСОБА_5 - про друкування нею рішень суду
Центрально-Міського району м. Горлівка від імені ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 та виконавчих листів, забезпечивши її
друкарською машинкою, а з ОСОБА_6 - про використання його розрахункового
рахунку у відділенні банку для перерахування
стягнутих за рішенням суду коштів, які останній мав знімати й віддавати
йому. ОСОБА_4, ОСОБА_5 й ОСОБА_6, як
встановив суд, не було відомо про злочинний характер намірів і дій ОСОБА_2

Конкретні злочини були вчинені за таких обставин.

1.

У червні-серпні 2002 року
ОСОБА_2 надав ОСОБА_5 два бланки виконавчих листів, в яких остання
надрукувала текст про стягнення з ДГК «Укрвуглереструктуризація» на
користь ОСОБА_7 11569грн.О9 коп. Ці виконавчі
листи ОСОБА_2 передав ОСОБА_1, яка, використовуючи надану їй владу всупереч
інтересам служби, навмисно, за попередньою домовленістю з ОСОБА_2 підписала, завірила печаткою Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки. Зазначені виконавчі листи в серпні 2002 року
ОСОБА_2 надав у ВДВС Ворошиловського РУЮ
м. Донецька. У порядку їх виконання 22 серпня 2004 року з розрахункового
рахунку зазначеного підприємства перераховано
11569грн.09 коп. на рахунок ОСОБА_6 Останній ці
кошти отримав та передав ОСОБА_2,
який 500 грн. обернув у свою з дружиною користь, а решту
передав ОСОБА_7.

2

У вересні 2002 року до адвоката ОСОБА_4 звернулася
громадянка ОСОБА_8, що діяла в інтересах свого чоловіка ОСОБА_9, з проханням підготувати до суду
позов про збільшення розміру отримуваних
чоловіком щомісячних виплат на відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю під час його роботи на шахті «Кочегарка» м. Горлівки.

ОСОБА_4 склала від імені
ОСОБА_9 позовну заяву до Української Державної Компанії Реструктуризації (УДКР)
«Укрвуглереструктуризація» про стягнення на користь ОСОБА_9 110 501 грн. 04 коп. як компенсації втрат у
зв'язку з несвоєчасною виплатою відшкодування завданої шкоди, а також
щомісячних платежів за період з 01.11.2001р. до 20.06.2004р. у розмірі 1347
грн. 28коп., а також попросила ОСОБА_9 дати доручення на ім'я ОСОБА_6 на
представництво його інтересів у суді й на отримання від його імені коштів. Цю
позовну заяву, що не була підписана позивачем, без відома адвоката ОСОБА_4
забрав ОСОБА_2 Потім він попросив ОСОБА_5 надрукувати від імені ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_1 рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 30.08.2002р. про задоволення позовних
вимог ОСОБА_9, а також виконавчі листи
про стягнення з УДКР «Укрвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_9 96 773 гри. 94 коп., 13 727грн. і щомісячних
платежів у розмірі 1347 грн.28коп. Ці надруковані документи ОСОБА_2 передав своїй дружині.

ОСОБА_1, виконуючи
відведену їй за планом роль, спрямовану
на заволодіння чужим майном, з порушенням вимог цивільно-процесуального
законодавства України, яким регламентована процедура розгляду справ даної
категорії, винесла завідомо неправосудну ухвалу про призначення справи до
судового розгляду на 30 серпня 2002 року, зазначивши неправдиву дату її
ухвалення - 23 серпня 2002 року. Також
ОСОБА_1 без проведення судового
засідання по розгляду справи скріпила своїм підписом віддруковані ОСОБА_5 і
надані їй ОСОБА_2 рішення суду від 30
серпня 2002 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_9 й надані виконавчі
листи.

Для створення
видимості правомірності цих дій та приховання їх злочинного змісту ОСОБА_1,
зловживаючи владою, дала вказівку ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 виготовити протокол
судового засідання, запевнивши її в тому, що таке судове засідання відбулося за
участю ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10, яка
звільнилася, не оформивши протоколу. На
прохання ОСОБА_3 такий протокол склала її мати
- ОСОБА_11. У ньому є записи про те, що нібито відповідна справа була розглянута
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 з участю ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10, сторін, які брали участь в
судовому засіданні, давали свої пояснення, виступали в судових дебатах, про
видалення суду в нарадчу кімнату й оголошення рішення, роз'яснення
процесуальних прав учасникам процесу, зокрема, на його оскарження та
ознайомлення із протоколом судового засідання. Цей протокол підписала
ОСОБА_1 і за її вказівкою невстановлена особа від імені ІНФОРМАЦІЯ_5
ОСОБА_10 Крім того, невстановленою
особою були підписані й виконавчі листи від імені ІНФОРМАЦІЯ_5.

Ні ОСОБА_9, ні
його дружина ОСОБА_8 у судовому засіданні присутніми не були, не мали
інформації про прийняте рішення, його копії не отримували.

ОСОБА_2
одержані ним від своєї дружини копію зазначеного судового рішення та виконавчі
листи, а також видане ОСОБА_9 доручення на
одержання належних йому коштів ОСОБА_6 передав у виконавчу службу для
виконання.

На підставі
наданих документів ВДВС Ворошиловского РУЮ м. Донецька з УДКР
«Укрвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_9 було стягнено 110501грн. 04 коп.
і перераховано на банківський рахунок
ОСОБА_6 Останній ці кошти зняв з
рахунку та передав ОСОБА_2, який через адвоката ОСОБА_4, віддав ОСОБА_8 40000 грн., а 70501грн. 04 коп. розділив з
ОСОБА_1

За виконавчим
листом про щомісячне стягнення по 1347 грн. 28 коп. ОСОБА_9 було безпідставно
виплачено 23710 грн. 06 коп.

3.

У жовтні 2002
року ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_12 склала від його імені позовну заяву про стягнення на його користь
з УДКР «Укрвуглереструктуризація»: 25344грн.34
коп. як суми недоплати по щомісячних виплатах, що утворилася, на думку
позивача, у зв'язку з неправильним застосуванням коефіцієнта тарифних ставок
при розрахунку регресу, 5950 грн.
87 коп. - компенсації у зв'язку з несвоєчасністю виплат, а також про стягнення з Центрально-Міського
відділення Фонду соціального страхування України від нещасних випадків на
виробництві й профзахворювань у м. Горлівка - 652грн.65 коп. щомісяця на відшкодування заподіяної здоров'ю ОСОБА_12 шкоди під час його роботи на шахті «Кочегарка» м. Горлівки.
ОСОБА_4 попросила ОСОБА_12 дати доручення на ім'я ОСОБА_6 на представництво його інтересів у суді й отримання від його
імені коштів.

ОСОБА_2, повторно
діючи аналогічним способом, взяв ще не підписану ОСОБА_12 позовну заяву з додатками до неї,
звернувся до ОСОБА_5, яка
на його прохання надрукувала від імені ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 рішення Центрально-Міського суду м.
Горлівки від 30.08.2002р. про
задоволення позовних вимог ОСОБА_12, а також виконавчі листи до цього рішення.

ОСОБА_1, використовуючи
своє посадове становище ІНФОРМАЦІЯ_4, діючи з користі, як і в першому випадку,
отримавши від свого чоловіка зазначені документи, без проведення досудової підготовки та судового
розгляду справи, “заднім числом” постановила завідомо неправосудні рішення, а
саме: ухвалу від 23 серпня 2002 року про призначення справи до судового
розгляду на 30 серпня 2002 року, і скріпила своїм підписом надруковане ОСОБА_5
рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки, постановлене за
головуванням ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 від 30.08.2002року про задоволення позовних вимог ОСОБА_12.

Подібним з попереднім епізодом способом було підроблено і
протокол судового засідання, який підписали ОСОБА_1 та за її вказівкою
невстановлена особа від імені ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10

ОСОБА_12 участі в
судовому засіданні не брав і не був обізнаним про розмір стягненої на його
користь грошової суми.

У жовтні 2002 року ОСОБА_1 передала копію зазначеного рішення та підписані
виконавчі листи ОСОБА_2, який їх подав у виконавчу службу разом з дорученням
ОСОБА_12 на отримання належних йому
коштів ОСОБА_6.

На підставі цих документів ВДВС Ворошиловского РУЮ м. Донецька з УДКР «Укрвуглереструктуризація» на користь
ОСОБА_12 було стягнено 6603 грн.52 коп.
і перераховано на поточний рахунок
ОСОБА_6.

Ще до їх до їх передачі ОСОБА_2 останній з метою приховання цього злочину передав ОСОБА_12 16000 грн. як стягнених на його користь. При цьому виконавчий
лист на суму 25344 грн.34 коп. не був виписаний і до виконання не звернений.

На підставі
виконання неправосудного рішення від 30 серпня 2002року про стягнення на
користь ОСОБА_12 щомісячних платежів у розмірі 652 грн. 65 коп. Центрально-Міським
районним в м. Горлівка відділенням Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві й професійних захворювань України було необґрунтовано
виплачено ОСОБА_12 15273 грн. 69 коп.

4.

У жовтні 2002 року
ОСОБА_4 на прохання ОСОБА_13
підготувала від її імені позов про стягнення на користь останньої з УДКР
«Укрвуглереструктуризація» 128200 грн. 45 коп. та щомісячно по 1095 грн. 22
коп. з Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань як недоплату, що утворилася при відшкодуванні
шкоди, заподіяної смертю годувальника, та переконала ОСОБА_13 в
доцільності дати доручення ОСОБА_6 на представництво її інтересів у суді
й отримати за неї гроші, які будуть стягнуті на її користь за судовим рішенням
.

Дане доручення,
позовну заяву з відповідними додатками ОСОБА_4 передала 14 жовтня 2002 року
ОСОБА_2

На його
прохання ОСОБА_5 надрукувала від імені ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки від 27.09.2002.р. про задоволення позовних вимог ОСОБА_13, а
також виконавчі листи на його виконання. Ці матеріали ОСОБА_2 передав ОСОБА_1

Вона, діючи
за уже відпрацьованою схемою заволодіння
чужим майном шляхом, з порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства,
не провівши у справі досудової підготовки й не викликаючи учасників процесу для
судового розгляду справи по суті, постановила завідомо неправосудну ухвалу нібито про призначення справи до судового
розгляду, датувавши її “заднім числом” -
20.09.2002р., та рішення суду, датоване 27 вересня 2002 року, про задоволення
позовних вимог ОСОБА_13, надрукований
текст якого їй був наданий ОСОБА_2 Також
підписала й звернула до виконання надані їй виконавчі листи про стягнення на
користь ОСОБА_13 128 200 грн. 45 коп.
та щомісячних платежів по 1095 грн.22 коп.

З метою приховання
вчиненого злочину ОСОБА_1 дала вказівку секретареві судового засідання
цього ж суду ОСОБА_3 скласти відповідно
до змісту зазначеного рішення підроблений протокол судового
засідання. ОСОБА_3, якій було достеменно відомо, що судове засідання в даній
справі не проводилося, таке розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_4 виконала. Складений нею
протокол, який містив завідомо неправдиві відомості, вона та ОСОБА_1 підписали.

Виконавчий лист на стягнення 128200грн. 45коп. та копію
відповідного рішення, які він отримав
від своєї дружини, ОСОБА_2 надав у виконавчу службу в пакеті з
дорученням ОСОБА_13 на ім'я ОСОБА_6

На підставі
цих документів ВДВС Ворошиловского РУЮ м. Донецька з УДКР
“Укрвуглереструктуризація” на користь
ОСОБА_13 було стягнено 128 200 грн. 45
коп. і перераховано на поточний рахунок
ОСОБА_6, який їх отримав та віддав
ОСОБА_2 З цієї суми засуджений 60 000 грн. передав ОСОБА_13, а 68 200грн. 45 коп. розділив з
ОСОБА_1

За виконавчим
листом про щомісячне стягнення на користь ОСОБА_13 по 1095 грн. 22 коп. їй було
необґрунтовано виплачено Центрально-Міським районним м. Горлівка відділенням
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й
професійних захворювань України 18391
грн. 48 коп.

5.

У жовтні 2002
року до ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_14 з
наміром стягнути у судовому порядку з
УДКР «Укрвуглереструктуризація» недоплату, що утворилася внаслідок заниженого,
на її думку, розміру виплат на відшкодування шкоди, заподіяної смертю
годувальника в результаті нещасного випадку на виробництві.

ОСОБА_2
повторно, діючи з метою заволодіння державним майном, запевнив ОСОБА_14 у
правомірності її вимог і погодився
підготувати від її імені позовну заяву до суду. Для цього 21 січня 2003 року
ОСОБА_14 надала йому необхідні для обґрунтування позову документи, а також
на вимогу засудженого видала доручення
невідомому їй ОСОБА_6 на представництво її інтересів у суді й одержання від її імені
коштів, які ОСОБА_2 пообіцяв віддати їй.

За
отриманими ОСОБА_2 документами і на його прохання ОСОБА_4 склала від імені ОСОБА_14 позовну заяву до
суду про стягнення з УДКР
«Укрвуглереструктуризація»: 111781грн. 08коп., як недоплату з відшкодування
заподіяної шкоди; 1986грн. 54 коп. -
компенсації за несвоєчасність виплат; та з Центрально-Міського відділення Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних
захворювань України в м. Горлівка - довічно щомісячних платежів у розмірі 1090
грн. 77 коп. Потім ОСОБА_5 надрукувала
рішення суду від імені ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 від 12 грудня 2002 року про
задоволення цих позовних вимог ОСОБА_14, а також виконавчі листи про стягнення
з відповідачів на користь останньої коштів у зазначених розмірах. Ці матеріали
ОСОБА_2 передав своїй дружині в січні 2003 року.

ОСОБА_1, діючи з корисливих
спонукань, за попередньою змовою зі своїм чоловіком на заволодіння чужим
майном повторно за тотожних з
попередніми епізодами обставин, з порушенням вимог цивільно-процесуального
законодавства України, поза межами нарадчої кімнати постановила завідомо
неправосудні рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки: ухвалу,
датувавши її минулим періодом - 5.12.2002 року, нібито про призначення справи
за позовом ОСОБА_14 до судового розгляду на
12.12. 2002 року, та підписала
раніше видрукуване ОСОБА_5 рішення, датоване останньою 12 грудня 2002 року, про задоволення позовних
вимог ОСОБА_14 у повному обсязі, та виконавчі листи на стягнення з зазначених
відповідачів на її користь коштів у зазначеному розмірі.

Маючи намір приховати цей
злочин, ОСОБА_1 дала вказівку ОСОБА_3 скласти підроблений протокол
судового засідання, надавши їй для цього
підписане нею рішення суду за позовом ОСОБА_14

На виконання
вказівки ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, будучи обізнаною, що судове засідання з її
участю по даній справі не проводилося, звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 цього ж суду ОСОБА_15 з проханням оформити замість
неї протокол судового засідання, запевнивши останню, що судове засідання у
справі ОСОБА_14 проводилося. ОСОБА_15
прохання колеги виконала і за її чернетками
склала від імені ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 даний протокол, який ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 підписали.

Продовжуючи
діяти відповідно до раніше погодженого злочинного плану, ОСОБА_1 передала копію
даного рішення разом з підписаними виконавчими листами ОСОБА_2

ОСОБА_2, виконуючи відведену йому роль, у січні 2003 року надав у виконавчу
службу копію завідомо неправосудного рішення
суду та виконавчі листи на стягнення на користь ОСОБА_14 111781 грн. 08 коп. й
1986 грн.54 коп., а також доручення останньої, видане на ім'я ОСОБА_6 на право
одержання коштів від її імені.

На підставі
наданих документів ВДВС Ворошиловского РУЮ м.Донецька з УДКР «Укрвуглереструктуризация» на користь
ОСОБА_14 було стягнено за двома виконавчими листами 113 767грн. 62 коп. і
перераховано на поточний рахунок
ОСОБА_6, яким вони були отримані 28
травня 2003 року, а згодом передані ОСОБА_2 Ці кошти були повністю привласнені
ОСОБА_2 і ОСОБА_1

За виконавчим
листом про щомісячне стягнення на користь
ОСОБА_14 по 1090 грн. 77 коп. їй
було необґрунтовано виплачено Центрально-Міським районним в м. Горлівка
відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
й професійних захворювань України 8423
грн. 18 коп.

6.

Крім
того, у жовтні-листопаді 2001 року
адвокат ОСОБА_4 склала від імені і
за дорученням ОСОБА_16 позовну заяву до УДКР «Укрвуглереструктуризація» про
стягнення 15802грн.95 коп., як недоплати розміру щомісячних виплат на
відшкодування заподіяної його здоров'ю шкоди, а також до Центрально-Міського
районного у м. Горлівка відділення Фонду соціального страхування України від
нещасних випадків на виробництві й профзахворювань про щомісячне стягнення на користь
позивача 507грн.77 коп.

Дану ще не
підписану позивачем заяву ОСОБА_2 передав ОСОБА_5, попросивши її надрукувати
від імені ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки про задоволення позовних
вимог ОСОБА_16 та виконавчі листи на його виконання. Потім всі ці матеріали
віддав ОСОБА_1

У січні 2002
року ОСОБА_1 у своєму службовому кабінеті, зловживаючи наданої їй владою і
діючи в інтересах ОСОБА_16, всупереч вимогам процесуального законодавства, що
регламентує порядок розгляду цивільних справ у суді, прийняла не підписану
позивачем заяву, не провівши досудової підготовки, не викликаючи сторін у
судове засідання та без проведення судового розгляду справи, постановила
завідомо неправосудне рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_16, підписавши
раніше видрукуване ОСОБА_5 й надане їй
рішення, датоване 14 січня 2002 року, і виконавчі листи.

Для приховання
злочинного характеру цих дій ОСОБА_1
дала вказівку секретареві судового засідання ОСОБА_3 підробити протокол
судового засідання про розгляд справи за позовом ОСОБА_16, що остання і зробила за наданим їй
рішенням у цій справі, зазначивши в цьому протоколі неправдиві відомості щодо самого факту проведення засідання та його перебігу. Цей протокол ОСОБА_1 підписала від імені
ІНФОРМАЦІЯ_4, а ОСОБА_3 - від імені
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10.

Також ОСОБА_1
за участю ОСОБА_3 підробила ухвалу суду від 6 січня 2002р. про призначення
справи за позовом ОСОБА_16 до судового розгляду
на 14 січня 2002 року.

На виконання
цього неправосудного рішення на користь ОСОБА_16 було стягнуто з УДКР
«Укрвуглереструктуризація» 15802грн. 95
коп., а Центрально-Міським районним у м. Горлівка відділенням Фонду соціального
страхування України від нещасних випадків на виробництві й профзахворювань за період з листопада 2001 р. по вересень
2004р. виплачено 11397 грн. 80
коп.

7.

У листопаді
2001 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 для розгляду
складену адвокатом ОСОБА_4 позовну заяву ОСОБА_7
до УДКР «Укрвуглереструктуризація» про стягнення 46845грн. 05коп. як недоплати
розміру щомісячних виплат на відшкодування заподіяної його здоров'ю шкоди, і
109 грн. 06коп. як недоплати з одноразової допомоги, а також до
Центрально-Міського районного у м. Горлівка відділення Фонду соціального
страхування України від нещасних випадків на виробництві й профзахворювань про
щомісячне стягнення на користь позивача
1139грн. 11коп.

ОСОБА_1 з
порушенням вимог Цивільно-процесуального кодексу України, не провівши судового
засідання з участю сторін по розгляду справи, тобто зловживаючи наданої їй
владою і діючи в інтересах ОСОБА_7, постановила завідомо неправосудне рішення від 9 січня 2002 року
про задоволення його позовних вимог.
Після чого дала вказівку секретарю ОСОБА_3 скласти протокол судового засідання.

ОСОБА_3,
будучи впевненою, що розгляд цієї справи відбувся з участю ІНФОРМАЦІЯ_5
ОСОБА_10, склала від її імені протокол,
що містить неправдиві відомості щодо судового розгляду справи 9.01.2002року.,
який ОСОБА_1 підписала.

Остання за
допомогою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 підробила і ухвалу від 31 грудня 2001 року про
призначення справи за позовом ОСОБА_7 до судового розгляду на 9 січня 2002
року.

У лютому
2002 року працівник суду, який не був обізнаний в неправосудності
постановленого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1
рішення за позовом ОСОБА_7, оформив по цій справі виконавчі листи, які позивач
отримав в суді та надав до виконавчої служби.

Внаслідок
зазначених дій на користь ОСОБА_7 було
необґрунтовано стягнуто з УДКР
«Укрвуглереструктуризація» 46 954грн. 11
коп., а Микитівським районним м. Горлівка відділенням Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань
України за період з листопада 2001р. по
вересень 2004р. виплачено 35767 грн.06
коп.

8.

У
провадженні ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 з 18 травня 2001 року
перебувала кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20 за ст.ст.142 ч. 3, 101 ч. 3, 257 КК України 1960року. Всі обвинувачені у цій справі
перебували під вартою в слідчому ізоляторі. Проте, в період з вересня 2001 року
до грудня 2003 року ця справа не розглядалася,
учасники судового розгляду в засідання не викликались.

З метою
приховати таке неналежне виконання
обов'язків ІНФОРМАЦІЯ_4 районного
суду ОСОБА_1, зловживаючи владою в
особистих інтересах, за попередньою
змовою з ОСОБА_3 у період 2003-2004р.г. у приміщенні Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки підробили та підписали протоколи судових засідань
від: 28.11.2001р., 26.12.2001р., 4.07.2002р., 08.08.2002р., 18.09.2002р.,
7.11.2002р., 23.12.2002р., 3.04.2003р., 22.07.2003р., 26.12.2003р., 12.01.2004р.,
в які внесли завідомо неправдиві відомості щодо проведення судових засідань з
розгляду цієї кримінальної справи у зазначені дні.

За вироком
суду ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27 і
ч. 2 ст. 375 КК України за
обвинуваченням у заволодінні майном УДКР “Укрвуглереструктуризація”,
вчиненим в особливо великих розмірах
організованою групою; в пособництві ОСОБА_1 у зловживанні нею владою та в постановленні останньою завідомо
неправосудних рішень з корисливих мотивів, що спричинило тяжкі наслідки у виді
заподіяння матеріальної шкоди Фонду соціального страхування України від
нещасних випадків на виробництві й профзахворювань й УДКР
“Укрвуглереструктуризація” - виправдано за недоведеністю її участі у вчиненні
цих злочинів, оскільки визнано, що у справі відсутні докази, що вона діяла з
користі, була обізнаною щодо такого
мотиву дій інших засуджених, а також у справі не встановлено даних, які б
свідчили про вчинення нею дій,
спрямованих на постановлення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 завідомо неправосудних
рішень.

Її дії
перекваліфіковано з ч.5 ст.27 і ч.2 ст.366
на ч.5 ст.27 і ч.1 ст.366 КК України з посиланням на те, що сам по собі
факт підробки нею протоколів судових засідань у справах за позовами ОСОБА_16,
ОСОБА_14, ОСОБА_13 не тягне за собою настання тяжких наслідків у виді
заподіяння майнової шкоди.

За епізодом
підробки протоколів у кримінальній справі дії
ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч.2 на ч.1 ст. 366 КК України, а ОСОБА_3 - з ч.5 ст.27 і ч.2 ст. 366 на ч.5 ст.27 і ч.1 ст.366 КК України за відсутністю
доказів про спричинення цими діями
засуджених істотної шкоди охоронюваним
законом інтересам.

У зв'язку з
виправданням ОСОБА_3 за ч. 5 ст.191 КК України, з обвинувачення за цим законом
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виключено кваліфікуючу ознаку вчинення
цього злочину організованою групою.

У
касаційному поданні прокурор, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, неправильність застосування
кримінального й порушення кримінально-процесуального законодавства та м'якість
призначеного засудженим покарання, порушує питання про скасування вироку з направленням справи на новий судовий
розгляд. В обґрунтування доводів касаційного подання прокурор посилається на
істотні суперечності висновків суду,
викладених у вироку, зокрема, звертає увагу на те, що суд, дійшовши висновку
про доведеність вини всіх засуджених у заволодінні чужим майном шляхом зловживання
владою та постановлення завідомо
неправосудного рішення за позовом
ОСОБА_12, у той же час безпідставно
виправдав ОСОБА_3 за обвинуваченням її у вчиненні цього злочину та
виключив з обвинувачення ОСОБА_2 й
ОСОБА_1 кваліфікуючу ознаку вчинення злочину
у складі організованої групи. Вважає, що
суд при постановленні вироку щодо ОСОБА_3 неправильно застосував кримінальний
закон, перекваліфікувавши її дії з ч. 2
на ч. 1 ст. 366 КК України.
Стверджує, що суд призначив покарання засудженим, яке не відповідає
ступеню тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених через м'якість. Також
посилається на істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, які
встановлюють незмінність складу суду.

У касаційні
скарзі засуджена ОСОБА_1 просить вирок
щодо неї скасувати, а справу закрити у зв'язку з недоведеністю її участі
у вчиненні злочинів. Посилається на
порушення органами досудового слідства вимог кримінально-процесуального
законодавства під час розслідування
справи. Вважає, що висновки суду про доведеність її винуватості у зловживанні
владою, службовому підробленні й постановленні завідомо неправосудних
рішень зроблені без належної оцінки
відповідності цих рішень нормам матеріального та процесуального права, що ці
висновки побудовані на доказах, які в судовому засіданні повно, всебічно й
об'єктивно не були досліджені. Доводить і помилковість висновків суду про її
причетність до заволодіння чужим майном. Зокрема, звертає увагу на те, що всі
свідки, вона та ОСОБА_2 впродовж всього
досудового слідства та судового розгляду справи послідовно заперечували факт
передачі їй будь-яких коштів. Стверджує, що вона взагалі не була обізнаною
про заволодіння ОСОБА_2 чи будь-ким
іншим коштами, які були стягнуті на підставі постановлених нею рішень. Крім
того, вважає, що суд без врахування ролі та ступеню участі кожного з засуджених
у вчиненні злочинів призначив їй більш суворе покарання в порівнянні з
ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора Ковтун
Н.Я., яка підтримала касаційне подання в частині істотного порушення вимог
кримінально-процесуального закону та м'якості призначеного засудженим
покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у поданні й
касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Доводи касаційного подання про порушення судом вимог ст. 258 КПК України
щодо незмінності складу суду при розгляді справи, є обґрунтованими.

Згідно з вимогами цього закону кожна
справа повинна бути розглянута в одному й тому ж складі суддів. Коли хто-небудь
із суддів позбавлений можливості продовжувати брати участь у засіданні, він
повинен бути замінений іншим суддею, і розгляд справи розпочинається з початку.

Як убачається з матеріалів справи, ці вимоги судом порушено.

Так, виконуючим обов'язки голови Апеляційного суду Луганської області 7
липня 2006 року у зв'язку з закінченням повноважень судді Кошелєва Б.В. справу
було передано до провадження судді Романченка В.А., за головуванням якого було
розпочато розгляд справи з початку, проведено п'ять судових засідань і
постановою від 5 вересня 2006 року зупинено розгляд справи у зв'язку з
хворобою ОСОБА_2

Постановою голови судової палати у кримінальних справах цього ж суду від 17 жовтня 2006 року справа
знову була передана для розгляду судді Кошелєву Б.В., тобто відбулася зміна
головуючого. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 258 КПК України, судді
Кошелєву Б.В. належало розпочати розгляд справи з початку.

Проте, суддя своєю постановою від 1 листопада 2006 року, відновивши
провадження у справі, зупинене попередньою постановою, розгляд справи з початку
не провів, а обмежився тільки
дослідженням долучених до справи матеріалів цивільних справ за позовами
ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_16, матеріалів, які містяться в т.13, дослідженням показань свідків, які не
з'явилися в судове засідання, та перейшов до судових дебатів.

Крім того, як убачається з протоколу судового засідання від 1 листопада
2006 року, головуючий, відкривши судове засідання, не оголосив складу суду в даній справі, не
роз'яснив підсудним та іншим учасникам судового розгляду належне їм право
відводу.

Ці порушення вимог кримінально-процесуального законодавства згідно з
вимогами п.13 ч.2
ст. 370 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку.

Також колегія суддів відмічає, що при призначенні ОСОБА_1 і ОСОБА_2
покарання із застосуванням ст.69 КК України суд в порушення вимог цього закону
не зазначив у мотивувальній частині вироку, які саме обставини справи або дані
про особу підсудних він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину і впливають на пом'якшення покарання. Фактично судом не
враховано, що діями засуджених заподіяна матеріальна шкода в особливо великому розмірі, яка залишилася
не відшкодованою, завдано шкоди авторитету судової влади.

Обґрунтовуючи застосування ст. 69 КК
України, суд послався лише на те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають на утриманні
неповнолітню дитину, хворіють на тяжку хворобу і потребують лікування, вперше притягуються до кримінальної
відповідальності, тобто тільки на дані, які характеризують їх особу, що не дає
достатніх підстав дійти висновку про можливість призначення їм більш м'якого
покарання, ніж передбачено законом.

Крім того, окремою ухвалою суд
зобов'язав начальника служби у справах неповнолітніх при виконкомі міської ради
м. Горлівки вжити заходів щодо влаштування
неповнолітньої ОСОБА_21, що ставить під сумнів висновок суду про
знаходження цієї дитини на утриманні
ОСОБА_2. Останній, як наголошується в касаційній скарзі ОСОБА_1, створив нову
сім'ю, із серпня 2003 року з дитиною не проживає, аліментів на її утримання не
виплачує. З підписки про невиїзд з постійного місця проживання ОСОБА_2 від
21.08.2006 року також убачається, що він проживає в іншому, аніж дитина, населеному пункті
(т.13, а.с.468).

Проте, суд урахував наявність на утриманні у нього неповнолітньої дитини
обставиною, яка пом'якшує покарання і дає підстави для застосуванням ст. 69 КК України, а також
пославшись на цю саму обставину та його роль у вчиненні злочинів (без розкриття
її змісту), визнав час знаходження його
під вартою впродовж двох років семи
місяців і чотирьох днів достатнім
розміром призначеного йому покарання.

Разом з тим, за вироком суду ініціатором вчинення злочинів був саме ОСОБА_2, він розробив й активно реалізовував
план-схему заволодіння коштами, якими і розпоряджався на власний розсуд.

За таких обставин призначене засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_1
покарання із застосуванням ст. 69 КК України є таким, що не відповідає
тяжкості злочину і особі засуджених внаслідок його м'якості.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що вирок суду підлягає
скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Поставлені у касаційній скарзі засудженої ОСОБА_1 питання про її
непричетність до вчинення злочинів, у поданні прокурора про неправильність
кваліфікації дій ОСОБА_3 повинні бути перевірені при новому розгляді справи
згідно з вимогами закону. Якщо при новому розгляді судом буде доведена винуватість
ОСОБА_3 у вчиненні більш тяжкого злочину, ніж той, за який вона засуджена, то
призначене їй покарання через м'якість слід визнати недостатнім.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

у
х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, та касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Луганської області від 28 березня 2007 року щодо
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

СУДДІ:

Синявський О.Г.
Коротких О.А.
Глос Л.Ф.