Справа № 1-17/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2011 року м. Бережани

в складі:

судді Німко Н.П.

при секретарі Олійник В.М.

з участю:

прокурора Бурика О.М.

захисника ОСОБА_1

представника цивільного позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани Тернопільської області кримінальну справу про обвинувачення :

- за ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр-на України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, депутатом не обирався, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, ,невійськовозобовязаного, раніше не судимого;

- за ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, гр-на України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_7, одруженого, тимчасово не працюючого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, депутатом не обирався, проживає ІНФОРМАЦІЯ_8, невійськовозобовязаний, згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2004 року засудженого за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки; згідно постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 20 березня 2006 року звільненого від покарання призначеного зазначеним вироком суду, а тому, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості;

- за ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця Росії, м. Пермь, гр-на України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, тимчасово не працюючого, депутатом не обирався, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_10, невійськовозобовязаного, раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2010 року, в обідню пору доби, у підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник злочинний намір викрасти дзвони, які знаходились на території Української греко-католицької церкви «ОСОБА_6 ОСОБА_7»в с. Комарівка Бережанського району Тернопільської області. З метою реалізації свого злочинного умислу, вони повідомили про намір вчинення крадіжки їх знайомого підсудного ОСОБА_5, який мав у власності автомобіль та домовились з ним про вчинення крадіжки дзвонів.

В подальшому, доводячи свій протиправний намір до кінця. 08 листопада 2010 року біля 12 години 00 хвилин, підсудний ОСОБА_5 разом із підсудними ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на автомобілі НОМЕР_1, сріблястого кольору, що належить підсудному ОСОБА_5, з метою вчинення крадіжки виїхали з смт. Вишково Хустського району Закарпатської області, де вони проживають та попрямували в с. Комарівка Бережанського району Тернопільської області. Цього ж дня, біля 20 години, всі троє підсудних прибули в с. Комарівка Бережанського району, Тернопільської області. Де, підсудні ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 зайшли на неогороджену та не охоронювану територію УГК церкви «ОСОБА_6 ОСОБА_7», яка знаходиться біля автодороги в с. Комарівка Бережанського району Тернопільської області, а підсудний ОСОБА_5 в цей час чекав їх на своєму автомобілі. Підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за допомогою драбини, яку знайшли на території церкви та ріжкових ключів, які мали із собою, зняли із деревяної дзвіниці два дзвони, один з яких дзвін св. Архистратига Михаїла, вагою 100 кг, вартістю 18 975,00 гривень, другий дзвін - Покрови, вагою 30 кг, вартістю 5 115,00 гривень, загальною вартістю 24 090,00 гривень. Вказані дзвони підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом із підсудним ОСОБА_5 таємно викрали з території церкви та завантажили в автомобіль. Після чого всі троє підсудних з викраденим з місця вчинення злочину скрились, чим завдали парафії Української греко-католицької церкви «ОСОБА_6 ОСОБА_7»с. Комарівка Бережанського району Тернопільської області матеріальну шкоди в розмірі 24 090,00 гривень. Викрадені дзвони підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заховали в господарстві по місцю проживання тещі підсудного ОСОБА_3 в с. Великий Лазучин Теофіпольського району Хмельницької області, звідки вони і були вилучені працівниками правоохоронних органів.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому досудовим слідством злочині за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що протягом літа і до жовтня 2010 року він працював на будові в м. Бурштин разом із своїми знайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Із розмови з священиком вони довідалися, що церковні дзвони коштують дуже дорого, дзвін, який був біля цієї церкви зі слів священика коштував 100 000,00 гривень. 02 листопада 2010 року він разом із ОСОБА_4 та своєю сімєю поверталися від тещі ОСОБА_8 із с. Великий Лазучин Теофіпольського району, Хмельницької області. Проїжджаючи через Бережанський район, в с. Комарівка біля новозбудованої церкви він побачив два дзвони і у нього виник умисел на вчення в майбутньому крадіжки даних дзвонів.

Через 4 дні після поїздки, 06 листопада він разом із ОСОБА_4 ремонтували його автомобіль. Під час розмови у них виник намір викрасти більший дзвін, який по їхній оцінці міг вартувати біля 100 000, 00 грн. про що вони також вирішили розповісти своєму знайомому ОСОБА_5 Після обіду, цього ж дня, біля 14-15 години, він разом із ОСОБА_4 домовились із ОСОБА_5 про вчинення крадіжки дзвону, де ОСОБА_5О мав перевезти крадене своїм автомобілем марки ВАЗ 2115, сріблястого кольору до місця схованки. ОСОБА_5 погодився на запропоновану ними пропозицію, після чого вони домовились, що після збуту даного дзвону, отримані за нього гроші вони розділять на трьох порівну. Домовились, що крадіжка буде вчинена через 2 дні.

08 листопада 2100 року, біля 12 години ОСОБА_5 на своєму автомобілі ВАЗ 2115 сріблястого кольору разом із ОСОБА_4 заїхали за ним. В с. Комарівка Бережанського району вони приїхали біля 18 години. Потім поїхали в смт. Козова, д пробули деякий час, випивши кави, після чого повернулися в с. Комарівка Бережанського району.

Біля 20 години, вони заїхавши в село, зупинили свій автомобіль біля автобусної зупинки, навпроти новозбудованої церкви, домовились із ОСОБА_5, що він відїде від села Комарівка в сторону м. Бережан, і вони із ОСОБА_4, вкравши дзвін, його покличуть по телефону Після цього вони разом з ОСОБА_4 викрила обидва дзвони,перенесли їх через дорогу та поклали в кущі на відстані біля 30 м від автобусної зупинки в сторону м.Бережани, повідомили ОСОБА_5, який через 2-3 хвилин підїхав до них. Завантаживши дзвони в сало автомобіля відвезли їх в господарство його тещі в с. Велике Лазучин Хмельницької області, де пробували збити та стерти написи на дзвонах, але їм це не вдалося і вони втрьох повернулися додому. 17 листопада 2010 року він разом із ОСОБА_5 їхали на його автомобілі до тещі в с. Великі Лазучин, де по дорозі вони заїхали до священика в м. Бурштин, оскільки, він мав їм дати гроші за роботу, яку вони виконували ще влітку. В ході розмови із священиком, він запитав його як можна продати дзвони,на що той відповів, що без документів їх ніякий священик не купить. Після чого, вони зрозуміли, що дані дзвони вони не зможуть продати. ОСОБА_3 вони вирішили підкинути дані дзвони в с. Комарівка,оскільки там був надпис, а саме назва даної церкви.

18 листопада 2010 року він разом з ОСОБА_5 знаходились вдома його тещі, куди приїхали працівники міліції та доставили їх в УМВСУ в Тернопільській області, де він зізнався про вчинений ним злочин. Просить не позбавляти його волі, вибачається за вчинене, щиро кається у вчиненому.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 в інкримінованому йому досудовим слідством злочині за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що 02 листопада 2010 року він разом із ОСОБА_3 на своєму власному автомобілі марки ВАЗ 2107 поїхали до тещі ОСОБА_3 , яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_11, по дорозі, проїжджаючи с. Комарівка Бережанського району, Тернопільської області, вони побачили новозбудовану церкву,біля якої на деревяній дзвіниці висіли дзвони.

Через декілька днів вони разом із ОСОБА_3 пішли разом до ОСОБА_5 та домовились всі разом викрасти дані дзвони, на що ОСОБА_5 погодився. 8 листопада 2010 року біля 20 години вони приїхали в с. Комарівка, Бережанського району, оскільки, ще не була пізня година вони поїхали в смт. Козова у кафе ,випити кави для того, щоб дочекатися пізньої ночі, щоб вчинити крадіжку дзвонів. Біля 22 години вони знову приїхали в с. Комарівка Бережанського району, де ОСОБА_5, залишився на дорозі з автомобілем, а він разом з ОСОБА_3, пішли до церкви. Спочатку вони вирішили піти подивитися на що прикріплені дані дзвони. Підійшовши до деревяної дзвіниці він взяв ОСОБА_3 на руки, підніс його догори,щоб той міг подивитися на що прикріплені дзвони, побачивши, що дзвони прикріплені на гайки, вони вирішили піти до автомобіля і взяти ріжкові ключі, так як в них були з собою ключі, але вони їм не підходили. Після цього вони пішли до автомобіля, в якому на той час знаходився ОСОБА_5, звідки взяли два ріжкові ключі, які поклали собі у кишені штанів в які були одягнені. Коли вони підійшли до церкви, то поглянувши, що нікого не має на вулиці, вони побачили з задньої сторони деревяної дзвіниці драбину, яку вони разом із ОСОБА_3 взяли. Він став на драбину, а ОСОБА_3 тим часом, переламав її, після чого він взяв одну половину даної драбини, а ОСОБА_3 взяв іншу, та понесли до деревяної дзвіниці, де висіло два дзвони,приставили їх до обох сторін деревяної дзвіниці і почали відкручувати малий дзвін. Один з них відкручував гайки, хто саме він не памятає, а інший притримував серцевину від дзвона, щоб не стукав, потім вони мінялися місцями. Відкрутивши дзвін разом з рамою за допомогою ключів, він притримував дзвін, а ОСОБА_3 привязував його шнурком, після чого таким способом вони спустили його на землю. Спочатку він разом із ОСОБА_3 перенесли малий дзвін разом з рамою через дорогу та поставили у посадці, відєднали раму від дзвону, після чого раму вони викинули у кущі даної посадки. Після цього вони повернулись знову на територію церкви, де таким самим способом він разом із ОСОБА_3 зняли великий дзвін і знову разом віднесли його до посадки, відєднали раму від даного дзвону та залишили на тому ж місці. Після чого, ОСОБА_3, подзвонив з мобільного до ОСОБА_5, щоб він підїхав до посадки, забрати дзвони. Коли підїхав ОСОБА_5, то вони втрьох викрадені нами дзвони погрузили в середину салону автомобіля, який належить ОСОБА_5, після чого вони одразу сіли в автомобіль і поїхали в Хмельницьку область до тещі ОСОБА_3, щоб там заховати дзвони. Просить не позбавляти його волі, вибачається за вчинене, щиро кається у вчиненому.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину інкримінованому йому досудовим слідством злочині за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 06 листопада 2010 року до нього прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та попросили, щоб він поїхав 8 листопада 2010 року разом з ними в с. Комарівка Бережанського району, на що він погодився, оскільки, на той час в них не було постійного місця роботи, і вони час від часу їздили по областях і підзаробляли на будівництвах, тому він подумав, що вони поїдуть шукати собі роботу та зібрати якийсь метал.

8 листопада 2010 року біля 12 години він, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 поїхали в с. Комарівка Бережанського району,Тернопільської області. По дорозі ОСОБА_3 та ОСОБА_4,повідомили йому що їдуть викрадати дзвін в с. Комарівка Бережанського району, на що він також погодився. Також по дорозі вони домовились, що коли приїдуть на місце, то ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 підуть викрадати дзвони, а він відїде своїм автомобілем дальше від місця злочину,щоб їх ніхто не помітив, а коли вони викрадуть дані дзвони, то ОСОБА_3 зателефонує йому на мобільний телефон і він підїде та вони завантажать викрадені дзвони в автомобіль. Приїхали вони в с. Комарівка Бережанського району біля 20 години, після чого вирішили поїхати ще у смт. Козова в кафе випити кави. Біля 21 чи 22 години вони знову повернулися в с. Комарівка Бережанського району, де вони сказали йому, щоб він зупинив автомобіль біля автобусної зупинки, а самі тим часом пішли на територію церкви. Через декілька хвилин вони повернулись взяли із сумки ключі та сказали йому, щоб він їхав у сусіднє село, а вони передзвонять йому, коли підїхати за ними. Він поїхав в сусіднє село Шибалин Бережанського району, де розвернувся біля магазину і зупинився за селом на обочині і чекав коли вони йому передзвонять. Приблизно через годину ОСОБА_3, подзвонив йому на мобільний телефон та повідомив,щоб він підїхав до посадки, так як вони його вже там чекали разом із викраденими дзвонами. Коли він підїхав до знаку, то побачив біля обочини великих розмірів дзвін, після чого ОСОБА_4 сказав, щоб він допоміг йому завантажити дзвін в салон його автомобіля, в цей час ОСОБА_3 приніс меншого розміру дзвін, який поклав сам у салон його автомобіля. Після чого вони з викраденими дзвонами поїхали у Хмельницьку область, до тещі ОСОБА_3,де і заховали викрадені ними дзвони, домовившись, що коли вони продадуть дані дзвони, то отримані гроші за них вони розділять на трьох. Просить не позбавляти його волі, вибачається за вчинене, щиро кається у вчиненому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, який також виступає представником цивільного позивача у даній кримінальній справі пояснив, що 1996 року в с. Комарівка, Бережанського району почали будувати церкву, яке тривало роками, оскільки не вистачало коштів. В 2006 році він прийшов працювати священнослужителем на парафію «ОСОБА_7 ОСОБА_6»Української греко-католицької церкви, яка знаходиться в с. Комарівка, Бережанського району Тернопільської області і разом з односельчанами завершили будівництво церкви. 27 жовтня 2007 року відбулося посвячення даної церкви. Протягом трьох років відправлялася служба Божа у церкві,але дзвони на той час ще не були придбані, оскільки для цього потребувалися великі грошові кошти. В лютому 2009 року був придбаний один дзвін за кошти, які зібрала громада села Комарівка Бережанського району, а у березні цього ж року був придбаний другий дзвін за гроші, які були пожертвою однією односельчанки. Дані дзвони були придбані в Польщі. Оскільки дзвіниця ще не була збудована, дзвони тимчасово були прикріплені до деревяних стовпів, які були розміщені на території даної церкви. Дані дзвони були вагою 100 кг і 30 кг. 09 листопада 2010 року його повідомили про крадіжку дзвонів. Біля 17 години 00 хвилин він приїхав з м. Тернопіль в с. Комарівка, Бережанського району, приїхавши на території даної церкви, де знаходились жителі с. Комарівка, він дійсно виявив відсутність на деревяній дзвіниці дзвонів. На даний час дзвони є повернутими. З приводу крадіжки у нього була особиста розмова з єпископом У ГКЦ та громадою села Комарівка Бережанського району, і вони вирішили не вимагати суворого покарання для підсудних, оскільки покарання має бути, але також має бути милосердя і надання можливості спокутувати свої гріхи. А тому, жодних претензій морального чи матеріального характеру до підсудних у нього немає, покарання просить обрати таке, яке не буде повязане із позбавленням волі

Окрім повного визнання підсудними ОСОБА_4, ОСОБА_3Е та ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочині, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України та показів свідка ОСОБА_2, вина підсудних в інкримінованому їм досудовим слідством злочині повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами у кримінальній справі, а саме:

- рапортом помічника оперативного чергового Бережанського РВ УМВСУ в Тернопільській області ст. сержанта міліції ОСОБА_10 про те, що по телефону поступило повідомлення від ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_12, жительки с. Комарівка, Бережанського району про те, що в ніч з 08.11.2010 на 09.11.2010 року невстановлені особи з території УГКЦ «ОСОБА_6 ОСОБА_7», що знаходиться в с. Комарівка викрали дзвони. ( т.1.а.с. 8);

- протоколом огляду місця події від 09.11.2010 року, в процесі якого було встановлено, що з деревяної дзвіниці, яка знаходиться на території УГКЦ «ОСОБА_6 ОСОБА_7»було викрадено два дзвони. ( т.1 а.с. 9-11);

- протоколом огляду місця події від 19.11.2010 року, в процесі якого було виявлено у житловому господарстві, що належить гр. ОСОБА_8 викрадені дзвони.( т.1.а.с. 26-28);

- довідкою про вартість дзвонів, з якої встановлено, що вартість дзвону вагою 100 кг становить 18 975 гривень, а вартість дзвону вагою 30 кг становить 5 115 гривень.(т.1 а.с. 192);

- оглядом речових доказів: гіпсового зліпка з одним вдавленим слідом низу взуття, гіпсового зліпка із двома вдавленими слідами низу взуття, конверту в якому знаходиться аркуш із відрізком липкої стрічки із слідом ймовірно рукавиць, пакета полімерного матеріалу блакитного кольору в якому знаходиться фрагмент мотузки, пакета полімерного матеріалу блакитного кольору, в якому знаходиться два фрагменти мотузки, ріжкового ключа, металевого дзвону вагою 100 кг, металевого дзвону вагою 30 кг, автомобіля НОМЕР_2, пари кросівок. ( т.1 а.с. 178-185,194-195);

- розпискою ОСОБА_2 про те, що він отримав від працівників міліції металеві дзвони, які були викрадені з території УГКЦ «ОСОБА_6 ОСОБА_7».( т.1 а.с. 191);

- висновком експерта № 1-1256/10 від 15.12.2010 року, згідно якого встановлено, що в ході ОМП від 09.11.2010 року було вилучено слід рукавиць, що підтверджує покази підозрюваних про те, що під час вчинення даного злочину вони знаходились в рукавицях, які після вчинення крадіжки дзвонів залишили на місці події.( т.1 а.с. 139-143);

- висновком експерта № 1-1285/10 від 30.11.2010 року, згідно якого встановлено, що в ході ОМП від 09.11.2010 року було вилучено два гіпсових зліпка, на яких було залишено сліди низу взуття, один з яких співпадає із таким же типом взуття, такої ж форми та розмірів його елементів рельєфу, яке було вилучено у ОСОБА_3 (т.1 а.с.153-168);

- протоколом слідчої дії відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_3 та доданою до нього фото таблицею, під час якої він повністю відтворив всі обставини та обстановку вчиненої ним, ОСОБА_4І та ОСОБА_5 крадіжки (т.2 .а.с.82-86);

- протоколом слідчої дії відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_4 та доданою до нього фото таблицею, під час якої він повністю відтворив всі обставини та обстановку вчиненої ним, ОСОБА_3Е та ОСОБА_5 крадіжки ( т.2 а.с.92-95);

- протоколом слідчої дії відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_5 та доданою до нього фото таблицею, під час якої він повністю відтворив всі обставини та обстановку вчиненої ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 крадіжки (т.2 а.с.101-103);

- протоколом ставки віч-на-віч між підозрюваними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.2. а.с. 79-80);

Відповідно до ч.3 ст. 299 КПК України, суд за згодою всіх учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом зясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку:

- дії підсудного ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України досудовим слідством кваліфіковано вірно, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що підсудний ОСОБА_4 умисно, таємно, в групі осіб, вчинив крадіжку чужого майна, чим спричинив потерпілій стороні матеріальну шкоду в розмірі 24 090,00 грн.

- дії підсудного ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України досудовим слідством кваліфіковано вірно, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що підсудний ОСОБА_3 умисно, таємно, в групі осіб, вчинив крадіжку чужого майна, чим спричинив потерпілій стороні матеріальну шкоду в розмірі 24 090,00 грн.

- дії підсудного ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України досудовим слідством кваліфіковано вірно, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що підсудний ОСОБА_5 умисно, таємно, в групі осіб, вчинив крадіжку чужого майна, чим спричинив потерпілій стороні матеріальну шкоду в розмірі 24 090,00 грн.

При обранні покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, його вік, те, що він має на утриманні двоє малолітніх дітей, обставини, що пом'якшують відповідальність, - т добровільне зізнання у вчиненні злочину, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика за місцем проживання. Поряд з цим, судом також враховується і та обставина, що хоча підсудній і вважається таким, що немає судимості однак не вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Судом не враховується як обтяжуюча покарання обставина те, що злочин вчинено підсудним у групі осіб, за попередньою змовою, оскільки зазначена обставина передбачена в диспозиції ч.2 ст. 185 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

З врахування усіх помякшуючих та обтяжуючих обставин по справі, суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, де він може бути звільненим від покарання із встановленням йому іспитового строку.

При обранні покарання підсудному ОСОБА_5, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, його вік, те, що він має на утриманні двоє малолітніх дітей, обставини, що пом'якшують відповідальність, - те, що він добровільно зізнався у вчиненні злочину, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, , має позитивну характеристику за місцем проживання.

Судом не враховується як обтяжуюча покарання обставина те, що злочин вчинено підсудним у групі осіб, за попередньою змовою, оскільки зазначена обставина передбачена в диспозиції ч.2 ст. 185 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

З врахування усіх помякшуючих та обтяжуючих обставин по справі, суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, де він може бути звільненим від покарання із встановленням йому іспитового строку.

При обранні покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, його вік, те, що він має на утриманні троє малолітніх дітей, його позитивна характеристика за місцем проживання, обставини, що пом'якшують відповідальність, - те, що він добровільно зізнався у вчиненні злочинів, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Судом не враховується як обтяжуюча покарання обставина те, що злочин вчинено підсудним у групі осіб, за попередньою змовою, оскільки зазначена обставина передбачена в диспозиції ч.2 ст. 185 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

З врахування усіх помякшуючих та обтяжуючих обставин по справі, суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, де він може бути звільненим від покарання із встановленням йому іспитового строку.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_2, як представника цивільного позивача парафії Української греко-католицької церкви «Христа Царя»слід закрити, за відмовою позивача від позовних вимог ( т.1 а.с. 59).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і за цією статтею обрати йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк в 1 (один) рік.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і за цією статтею обрати йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк в 1 (один) рік.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і за цією статтею обрати йому покарання у вигляді 2( двох) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк в 1 (один) рік.

Закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 23 997 ( двадцять три тисячі девятсот девяносто сім) гривень, за відмовою позивача від позовних вимог

Речові докази:

- гіпсовий зліпок двох вдавлених слідів низу взуття;

- гіпсовий зліпок з одним слідом низу взуття;

- конверт білого кольору в якому знаходиться аркуш білого паперу з наклеєним відрізком липкої стрічки із слідом ймовірно рукавиць;

- два пакети з полімерного матеріалу блакитного кольору, в яких знаходяться фрагменти від мотузки, два фрагменти мотузки, ріжковий ключ знищити ;

- металевий дзвін вагою 100 кг та металевий дзвін вагою 30 кг вважати повернути цивільному позивачеві ОСОБА_2

- автомобіль НОМЕР_3 повернути засудженому ОСОБА_5;

- кросівки - повернути засудженому ОСОБА_3 .

Стягнути солідарно із засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області судові витрати за проведення:

- судово-трасологічної експертизи №-1-1263/10 від 29 листопада 2010 року кошти в розмірі 206 ( двісті шість) гривень 40 коп. Отримувач платежу НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області, код 24524727 , банк одержувача УДК в Тернопільській області МФО 838012, р/р 0463.( т.1 а.с.120-130);

- судово-трасологічної експертизи №-1-1256/10 від 15 грудня 2010 року кошти в розмірі 206 ( двісті шість) гривень 40 коп. Отримувач платежу НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області, код 24524727 , банк одержувача УДК в Тернопільській області МФО 838012, р/р 0463.( т.1 а.с.139-143);

- судово-трасологічної експертизи №-1-1285/10 від 30 листопада 2010 року кошти в розмірі 206 ( двісті шість) гривень 40 коп. Отримувач платежу НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області, код 24524727 , банк одержувача УДК в Тернопільській області МФО 838012, р/р 0463.( т.1 а.с.153-168);

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній застава в розмірі 850 ( вісімсот пятдесят) гривень, яку після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_12.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній застава в розмірі 850 ( вісімсот пятдесят) гривень, яку після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_13.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній застава в розмірі 850 ( вісімсот пятдесят) гривень, яку після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_14.

На даний вирок суду може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд на протязі 15 діб з дня проголошення вироку.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_15