Дата документу Справа № 314/1398/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/1398/15к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1320/15 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 травня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали районного суду, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 21.10.2013 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.07.2014 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» не відбуту частину покарання скорочено наполовину, в установах виконання покарань знаходиться з 26 листопада 2013 року. Під час утримання у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. З 06 грудня 2013 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101). За час відбування покарання характеризується посередньо, вимоги встановленого режиму відбування покарання не порушує, заохочень та стягнень не має. На даний час не працевлаштований за станом здоров`я. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта». У відношенні до представників адміністрації колонії не завжди тактовний та ввічливий, грубість не проявляє. На заходи виховного впливу реагує посередньо за умов постійного контролю. У скоєному злочині вину визнає, розкаюється. Комісія установи вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, тому відносно нього не доцільно застосовувати ст. 81 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд погодився з висновком комісії Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) та не знайшов достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду необґрунтованою, такою що підлягає скасуванню, вказує на те, що він не працює, на тих підставах, що у нього хворий хребет у зв`язку з чим не можна використовувати тяжкий труд, не порушує розпорядку режиму та дисципліну, сумлінно поводить себе, щиро кається у скоєному злочині. Просить ухвалу суду скасувати, задовольнити його клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача; прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, доведеності, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє вправлення. Суд повинен ретельно з`ясувати ставлення засудженого до скоєного злочину, праці, додержання ним вимог режиму, а також його наміри стосовно його участі в суспільно корисній праці.

Так, судом першої інстанції при розгляді подання адміністрації взято до уваги дані про особу засудженого ОСОБА_7 , додержання ним вимог режиму, поведінку засудженого, яка не була стабільно позитивною та активною, засуджений не проявляв себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

На думку колегії суддів, при розгляді матеріалів суд першої інстанції виконав вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів не вбачає правових підстав, зазначених у ст.409 КПК України, для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 травня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді