Справа № 465/7024/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/749/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові
справу за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року,
встановила:
цією ухвалою матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , які внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002733 04 вересня 2014 року та поступили до Франківського районного суду м. Львова з прокуратури Франківського району м. Львова 30 жовтня 2014 року, повернуті прокурору для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим ст.ст. 109, 291 КПК України та для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 91, 92, 93 КПК України.
Крім цього, даною ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та визначено строк дії ухвали в цій частині до 03 січня 2015 року.
В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_7 покликається на те, що ухвала Франківського районного суду м. Львова є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Звертає увагу, що ухвала суду мотивована тим, що в обвинувальному акті не викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, відсутні дані про ім`я і по батькові слідчого та прокурора, а також дані про місце народження та місце реєстрації потерпілих, а реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України.
Вважає, що приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції у своїй ухвалі не обґрунтував чому без усунення виявлених на його думку недоліків, кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Стосовно недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні наголошує, що КПК України чітко визначає, які дії є процесуальними у кримінальному провадженні, яких серед наведених в ухвалі суду першої інстанції немає, відповідно відомості про ці дії в реєстр матеріалів досудового розслідування не вносяться, однак відомості про такі містяться в матеріалах кримінального провадження, які досліджуються судом під час судового розгляду, а не в підготовчому судовому засіданні.
Окрім цього зазначає, що обвинувачений та його захисник зазначили, що підстав для повернення обвинувального акта немає і можна призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту.
Крім цього апелянт наголошує, що суд ухвалою зобов`язав прокурора продовжувати досудове розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 91, 92, 93 КПК України та вирішив питання щодо застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зазначивши у резолютивній частині, що такий у вигляді тримання під вартою обраний ОСОБА_8 , потрібно залишити без змін, чим порушив вимоги ч.3 ст. 314 КПК України, де наведено виключний перелік рішень, які має право прийняти суд у підготовчому судовому засіданні. Таким чином, виносячи ухвалу такого змісту, суд вийшов за межі наданих йому законом повноважень та виніс завідомо неправосудне рішення.
Акцентує, що враховуючи те, що обвинувальний акт був переданий до суду ще 30 жовтня 2014 року, безпідставне повернення Франківським районним судом м. Львова обвинувального акта призведе до порушення розумних строків судового провадження, оскільки згідно з ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите, а також порушення норми ч.1 ст. 283 КПК України, яка передбачає право особи на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. В контексті даного питання необхідно також враховувати те, що обвинувачений ОСОБА_8 знаходиться під вартою, а отже, безпідставне повернення судом обвинувального акта щодо нього порушує його права, гарантовані КПК України, а саме право на розгляд його справи в розумні строки.
Просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді І першої інстанції.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Як вбачається з ухвали підготовчого судового засідання суду І інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд мотивував його тим, що в акті відсутній виклад фактичних обставин справи, зокрема кому належить квартира в яку проник ОСОБА_8 та чому в цій квартирі знаходилися речі потерпілих і яке вони мають відношення до квартири; крім цього, виклад фактичних обставин справи, суперечить вимогам як ст. 291 КПК України, так і вимогам ст. 91 КПК України, згідно якої у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо порівняти час складання протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення з часом вчинення кримінального правопорушення та часом складання протоколу огляду, що зазначені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, то видно, що кримінальне правопорушення вчинялося одночасно з прийняттям заяви про його вчинення та складанням протоколу огляду; із змісту обвинувального акта вбачається, що кримінальне правопорушення вчинено 03 вересня 2014 року о 22 год., у той час, коли згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_9 допитується в якості потерпілого в період з 12 год. до 13 год. 03 вересня 2014 року, тобто за 10 год. до вчинення кримінального правопорушення; виходячи із змісту п.п.8,9,14,15 Реєстру матеріалів досудового розслідування, процесуальні дії проводилися в нічний час, зокрема допит свідка ОСОБА_10 з 03 год. 10 хв. до 03 год. 20 хв., свідка ОСОБА_11 з 03 год. 20 хв. до 03 год. 30 хв., а також вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного і роз`яснення прав на захист здійснені в період з 01 год. 50 хв. до 02 год. 10 хв. та інше. Відсутній виклад фактичних обставин справи щодо механізму проникнення на балкон, наявності та подальшого місцезнаходження засобів для віджиму балконних дверей, механізму вилучення майна із квартири, визнання викраденого майна речовими доказами та подальше їх місцезнаходження; обвинувальний акт поданий до суду не процесуальним прокурором, а в.о. прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_12 , що у свою чергу суперечить вимогам ст. 40 КПК України; в долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування вказані не всі процесуальні дії, рішення та заходи забезпечення кримінального провадження, що суперечить вимогам ст. 109 КПК України, зокрема: відсутні дані про внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , а також дані про внесення прокурором відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про закінчення досудового розслідування (ст.ст. 214, 276, 283 КПК України); відсутні дані про ознайомлення обвинуваченого та потерпілих з постановами про призначення експертиз та висновками експертиз; відсутні дані про ряд інших процесуальних рішень і зокрема рішень слідчого судді в частині розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, що позбавило суддю можливості вирішити питання виклику в судове засідання обвинуваченого відповідно до вимог ст.ст. 111, 115 КПК України, а в подальшому у вирішенні питань, передбачених ст.ст. 314-315 КПК України; відсутні дані про роз`яснення підозрюваному його прав, передбачених ст. 42 КПК України, даних про відмову від захисника, в порядку ст. 54 КПК України; дані про роз`яснення прав потерпілим згідно з вимогами ст.ст. 56, 58 КПК України та згідно ст.ст. 61, 62 ЦПК України; відсутні дані про оголошення підозри; відсутні дані про забезпечення кримінального провадження, натомість доданої категорії процесуальних дій віднесено виклики потерпілих та свідків; відсутні обов`язкові дані потерпілих, як цього вимагає пряма норма закону п.3 ч.2 ст. 291 КПК України та не вказані повні ім`я по батькові слідчого і прокурора, як це передбачено п.4 ч.2 ст. 291 КПК України.
Відтак, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України і дав цьому належну правову оцінку, повернувши такий прокурору для усунення недоліків.
Крім цього, на думку колегії суддів, підставними є і зазначені в ухвалі підготовчого судового засідання недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування.
Що стосується покликання в апеляційній скарзі на те, що суд продовжив термін тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , чим вийшов з межі своїх повноважень, то колегія суддів приходить до висновку, що таке ґрунтується на вимогах закону, оскільки нормою ч.3 ст. 315 КПК України прямо передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
При цьому, враховуючи ту обставину, що до ОСОБА_8 застосовано відповідно до ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2014 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, місцевий суд, до якого було направлено обвинувальний акт, у будь-якому випадку з врахуванням вищенаведеного зобов`язаний був вирішити питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, незалежно від того, яке рішення було б прийняте у підготовчому судовому засіданні.
Що стосується зазначення в ухвалі місцевого суду про виконання відповідних вказівок прокурором, то це, на думку колегії суддів, не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування рішення суду, оскільки мотиви для цього наведені в мотивувальній частині ухвали суду.
Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що ухвала місцевого суду від 06 листопада 2014 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу підготовчого судового засідання Франківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року про повернення матеріалів обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , які внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002733 04 вересня 2014 року, прокурору без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4