н/п 1-кп/640/138/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, яка має середню освіту, не заміжня, не працююча, раніше судима: 09.07.2013 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
12 листопада 2014 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, знаходячись біля магазину «Крамниця», розташованого на перехресті вул. Шевченко та вул. Матюшенко в м. Харкові, реалізуючи свій злочинний умисел, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала смартфон ТМ «НТС» моделі Disaer V, що належав потерпілому ОСОБА_7 , вартістю 1205 грн. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4098 від 22.12.2014 р. з сим-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», що не представляє для потерпілого матеріальної цінності, який випав з рук ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_6 зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1205 грн.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 спочатку свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, не визнала та пояснила, що 12.11.2014 р. вона разом з ОСОБА_9 , потерпілим ОСОБА_7 та його дружиною знаходились біля магазину «Крамниця», де пили напої, слухали музику по телефону потерпілого. Рядом також знаходились цигани. Потім дружина потерпілого впала. Потерпілий почав її піднімати і також впав. Коли вони піднялись, почали шукати телефон, який пропав. Стали пред`являти претензії до ОСОБА_6 щодо пропажі телефону. Потім потерпілий намагався викликати міліцію, але міліція не приїхала. Також потерпілий пред`являти претензії іншим людям, але телефон не знайшли і всі розійшлись. Через місяць побачила потерпілого, який вимагав повернення телефону та сказав, що написав на неї заяву в міліцію. В цей день її затримали та відвезли в райвідділ міліції. В подальшому, даючи пояснення в судовому засіданні, ОСОБА_10 визнала вину в скоєнні крадіжки телефону. Пояснила, що викрадений телефон продала ОСОБА_11 та його дружині на 300 грн. В попередніх судових засіданнях не визнавала вину, оскільки послухала поради осіб, з якими находиться в слідчому ізоляторі, які радили їй не визнавати вину в крадіжці. В скоєному розкаюється, обіцяє відшкодувати потерпілому завдану шкоду, просить суворо не наказувати.
Винність ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що 12.11.2014 р. він з дружиною ОСОБА_8 на трамвайній зупинці біля станції метро «Київська» зустріли обвинувачену ОСОБА_6 з ОСОБА_9 та ще одним молодим чоловіком. Дружина тримала в рука мобільний телефон, що належав потерпілому, та показувала ОСОБА_6 фото. Телефон чорного кольору сенсорний ТМ «НТС». Потім дружина впала, а телефон випав у неї з рук. ОСОБА_7 нагнувся, щоб підняти дружину, але сам також упав. В цей час ОСОБА_6 відбила телефон ногою в бік, а потім підняла телефон і зайшла за аптеку. ОСОБА_7 подумав, що ОСОБА_6 поверне телефон. Але коли ОСОБА_7 та його дружина підвелись, ОСОБА_6 поряд вже не було. Коли ОСОБА_6 повернулась, ОСОБА_7 попросив її повернути телефон, але вона відмовилась і сказала, що не брала телефон. За ОСОБА_6 заступились ОСОБА_9 та цигани, які знаходились поруч. ОСОБА_7 намагався подзвонити на свій телефон, але він був відключений. Після цього потерпілий з дружиною поїхали додому. Наступного дня звернувся із заявою до міліції, вказавши, що ОСОБА_6 викрала в нього телефон. Через де кілька днів зустрів ОСОБА_6 , просив її повернути телефон, але вона сказала, що не брала його. Через місяць знову зустрів ОСОБА_6 , попросив повернути телефон, тоді вона запропонувала повернути гроші, але пізніше. Після чого ОСОБА_7 викликав міліцію і його разом з ОСОБА_6 відвезли до райвідділу міліції. В міліції ОСОБА_6 зізналась, що вона вкрала телефон, виключила його та викинула в сміттєвий бак. Вранці повернулась та достала телефон з сміттєвого баку. Пізніше телефон продала цигану ОСОБА_12 за 300 грн. В міліції ОСОБА_6 просила її відпустити, обіцяла повернути телефон або гроші, проте нічого не повернула, хоча ще місяць знаходилась на свободі.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 12.11.2014 р. вона зі своїм чоловіком ОСОБА_7 зустріли ОСОБА_6 з хлопцем та разом пішли до магазину «Крамниця». ОСОБА_8 взяла у чоловіка телефон та почала показувати ОСОБА_6 фото на телефоні. Потім ОСОБА_8 упала і телефон випав з її рук. Поки чоловік допомагав їй піднятись, ОСОБА_6 підняла телефон і пішла. Коли ОСОБА_8 попросила ОСОБА_6 повернути телефон, вона відповіла, що нічого не брала. За ОСОБА_6 заступився ОСОБА_9 . Тоді вони з чоловіком поїхали додому. Наступного дня чоловік звернувся до міліції із заявою, в якій указав, що ОСОБА_6 викрала його телефон. ОСОБА_8 також їздила в міліцію та впевнена, що телефон викрала ОСОБА_6 , оскільки сама це бачила.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що знає про те, що у потерпілого пропав телефон. Наступного дня вона купила у ОСОБА_6 сенсорний телефон чорного кольору без аксесуарів за 300 грн., проте не знала, що цей телефон крадений. Разом з нею був чоловік ОСОБА_11 , який це також бачив. Пізніше продала цей телефон на радіоринку біля станції метро «Героїв Праці» за 350 грн.
Показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що бачив, як його дружина ОСОБА_13 купила у ОСОБА_6 за 300 грн. сенсорний телефон чорного кольору без сим-карти та зарядного пристрою. Напередодні увечері, перед тим днем, коли купили телефон, біля крамниці, що трамвайній зупинці, він з дружиною бачили ОСОБА_6 та потерпілого, який сварився через те, що в нього викрали телефон.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 12.11.2014 р. він з ОСОБА_6 стояли на перехресті вул. Шевченко та вул. Матюшенко. Спочатку були вдвох, потім підійшов потерпілий з дружиною. Все відбувалось на трамвайній зупинці біля магазину «Крамниця». Там були також інші люди, цигани. Потерпілий сказав, що в нього пропав телефон, намагався його відшукати, але не зміг. Не пам`ятає, щоб потерпілий пред`являв претензій ОСОБА_6 в зв`язку з пропажею телефону. Через місяць зустрів ОСОБА_6 . Вона сиділа на трамвайній зупинці і її тримав потерпілий, який викликав міліцію. Після чого їх відвезли в райвідділ міліції.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що 24.12.2014 він на зупинці в районі станції метро «Київська» чекав трамвай. Його запросили бути понятим. Він бачив як обвинувачена показала, де вона знайшла телефон та викинула його в сміттєвий бак. Показання обвинувачена давала добровільно. Був складений протокол, який ОСОБА_14 та другий понятий підписали.
Даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 24.12.2014 р., в ході якого ОСОБА_6 показала де, коли та за яких обставин вона викрала телефон «НТС» чорного кольору, який належав потерпілому ОСОБА_7 , та сховала телефон в сміттєвий бак (арк. 67-70 кримінального провадження).
Даними судової товарознавчої експертизи №4098 від 22.12.2014 р., згідно висновку якої вартість смартофону марки НТС модель Disaer V (без врахування вартості комплектних пристроїв) становить 1205 грн. (арк. 42-43 кримінального провадження).
Оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового слідства докази, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Суд таким чином кваліфікує дії ОСОБА_6 , виходячи з вимог ст.337 КПК України, якою передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, враховуючи те, що суд має право вийти за межі висунуто обвинувачення, зазначеного обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона раніше судима, не працює, не заміжня, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, пом`якшуючу покарання обставину, і вважає, що обвинуваченій ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки її виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства. Саме покарання у вигляді позбавлення волі на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше судима та вчинила новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком.
При визначенні розміру остаточного покарання обвинуваченій ОСОБА_6 застосуванню підлягає ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_6 засуджується за кримінальне правопорушення, яке вона вчинила до повного відбуття покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2013 р., яким ОСОБА_6 була засуджена за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
В строк відбування покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк перебування під вартою.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжується судом до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає задоволенню в розмірі вартості викраденого у нього майна, оскільки в судовому засіданні доведено, що належне потерпілому майно викрадене ОСОБА_6 .
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати виною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Київського районного суду Харківської області від 09.07.2013 р. у вигляді одного місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 24 грудня 2014 року, враховуючи строк знаходження під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування шкоди - 1205 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1