УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/627/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.303 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2015 року 23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря : ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
скаржника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського суду м. Житомира від 12 лютого 2015 року,

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 від 20.01.2015 р. на бездіяльність прокурора прокуратури Житомирської області у зв`язку з тим, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим оскаржується до суду, а не прокурору.
Також, суд умотивував своє рішення тим, що ст. 303 ч. 1 п. 3 КПК України визначено порядок оскарження постанови про закриття кримінального провадження шляхом подання скарги на дії слідчого, а не на дії прокурора з проханням зобов`язати його скасувати постанову слідчого, що законом не передбачено.В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу. Посилається на те, що бездіяльність прокурора ОСОБА_6 полягає в порушенні строків на надання відповіді щодо її скарги від 27.11.2014 р., клопотання від 24.12.2014 р.
Скаржник вважає, що слідчий суддя не виконав вимоги ухвали апеляційного суду від 29.01.2015 р. не розглянув скаргу по суті.
На думку скаржника, слідчий суддя не надав правової оцінки: запереченням ОСОБА_6 в суді, яке не відповідає нормам КПК України; зауваженням скаржника про незаконність ухвали апеляційного суду від 01.12.2014 р. про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26.11.2014 р.
Слідчий суддя не зазначив в ухвалі про заперечення скаржника відносно того, що лист прокурора не є процесуальною дією.
Крім цього, слідчий суддя: неправильно трактує ст. 303 ч. 1 КПК України, ст. 55 ч. 5 КПК України, не дослідив матеріали справи про те, що скаржник протягом двох місяців не могла дізнатись прізвище, ім`я, по-батькові процесуального керівника у провадженні, неправильно при винесенні ухвали керувався ст. ст. 303 ч. 1 п. 3 КПК України, а потрібно було керуватись ст. ст. 303 ч. 1 п. 1, 38 ч. 2 п. 7, 110 ч. 2 КПК України.
Скаржник вказувала також, що висновки слідчого судді щодо трактування листа прокурора від 29.12.2014 р. суперечать висновкам слідчого судді в ухвалі від 15.01.2015 р.Слідчий суддя не ознайомив скаржника з матеріалами кримінального провадження, чим позбавив ОСОБА_7 права надати докази в підтвердження незаконності рішень, винесених під час досудового розслідування.
Заслухавши доповідача, скаржника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно матеріалів провадження, 27.11.2014 р. ОСОБА_7 подала скаргу до прокурора області щодо дій та бездіяльності прокурора м. Житомира ОСОБА_8 та прокурора прокуратури м. Житомира ОСОБА_9 , а також начальника слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_10
Листом від 29.12.2014 р. старший прокурор відділу прокуратури області ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 про наслідки розгляду її скарги на дії (бездіяльність) начальника слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 , зокрема вказав про неможливість розгляду питання щодо скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою, у зв`язку із закінченням досудового розслідування у вказаному провадженні, а також про законність та обґрунтованість рішення (постанови) слідчого про закриття провадження.
Оскільки процесуальним керівником не було прийнято відповідної постанови за наслідками розгляду скарги, ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури області ОСОБА_6 , якого просить зобов`язати прийняти процесуальне рішення (постанову) стосовно вимог викладених у скарзі від 24.12.2014 року, а саме: скасувати, постанову слідчого ОСОБА_11 від 14.11.2014 року про відмову у залученні до кримінального провадження, як потерпілого; визнати ОСОБА_7 потерпілою, згідно ст. 55 ч. 2 КПК України; скасувати постанову слідчого Горохова про закриття кримінального провадження.
При здійсненні правосуддя суд керується основними засадами кримінального провадження, викладеними у главі 2 КПК України, тому твердження скаржника про неправильне трактування слідчим суддею статей Кримінального процесуального кодексу України є її суб`єктивною думкою.
Питання законності постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілою було предметом розгляду в суді за скаргою ОСОБА_7 , а питання законності постанови про закриття кримінального провадження досліджувалось прокурором при розгляді скарги від 24.12.2014 р., про що скаржника було повідомлено листом від 29.12.2014 р.
Відповідно до ст. 55 ч. 5 КПК України, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим оскаржується до слідчого судді. Строки розгляду прокурором даної скарги не визначені.
Постанова про закриття кримінального провадження від 18.12.2014 р. до суду не оскаржувалась, хоча і входить у перелік дій слідчого, які відповідно до ст. 303 ч. 1 п. 3 КПК України можуть бути оскаржені до слідчого судді.
Виходячи зі змісту ст. ст. 284, 110 ч. 3 КПК України, форма рішення про відмову в задоволенні клопотання у виді постанови є правом прокурора, а не обов`язком.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, він у повній мірі виклав як позицію скаржника, так і прокурора з аналізом обох думок з приводу питань, порушених ОСОБА_7 у скарзі, виконавши вимоги ухвали апеляційного суду Житомирської області від 29.01.2015 р., тому зауваження з цього приводу скаржника є такими, що не відповідають матеріалам провадження.
Правова оцінка висновків слідчого судді в ухвалі від 15.01.2015 р. була надана колегією суддів апеляційного суду Житомирської області ухвалою від 29.01.2015 р., якою зазначена ухвала була скасована, тому, давати їй вдруге таку оцінку апеляційним судом є таким, що суперечить закону.
Ухвала апеляційного суду від 01.12.2014 р. про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена особами, які мають на це право в порядку та строки, передбачені законом.
До повноважень слідчого судді не входить ознайомлення осіб з матеріалами кримінального провадження, це є повноваженнями досудового розслідування або суду у разі передачі провадження для розгляду по суті.
Ухвала апеляційного суду від 01.12.2014 р. про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26.11.2014 р. до даного судового розгляду відношення не має, може бути оскаржена особами, які мають на це право, в порядку та строки, передбачені законом.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, залишає апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 310, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Житомирської області,
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 від 20.01.2015 р. на бездіяльність прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 від 12 лютого 2015 року без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: