Справа № 1-8/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18
серпня 2008 року м.
Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю: прокурора ЩЕБЕТУНА В.В., потерпілого Б.,
неповнолітнього потерпілого С., його законного представника Х., законних
представників неповнолітніх підсудних К., Ю., захисників підсудних -
адвокатівОСОБА_1., ОСОБА_2., головного спеціаліста ССД Н. райдержадміністрації
У., розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по
обвинуваченню

К., ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця та мешканця м. Н., Кіровоградської області,
громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою (9
класів), нежонатого, раніше несудимого, допризовника, який навчається на 1
курсі К. ліцею переробної промисловості та проживає з батьками по вул. Ч.,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

Б., ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, уродженця та мешканця м. Н., Кіровоградської області,
громадянина України, українця, з початковою загальною освітою (8 класів),
нежонатого, раніше несудимого, допризовника, який навчається у 9 класі
загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 1 м. Н. та проживає з батьками по вул.
Т.,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України,

В.,ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, уродженця с. Й., Н. району Кіровоградської області,
громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою (9
класів), нежонатого, раніше несудимого, невійськовозобов'язаного, непрацюючого,
що мешкає у м. Н. по вул. Т., (зареєстрований по вул. Є., ),

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав
доведеним, що 26 липня 2007 р. близько 23 години 30 хвилин неповнолітні К., Б.
та В., за попередньою змовою групою осіб, із корисливих спонукань, з метою
викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння по пров. А., у м. Н.,
Кіровоградської області. Відповідно заздалегідь обумовленим домовленостям В.
залишився спостерігати, щоб сторонні особи не перешкодили вчиненню злочину, а
К. та Б. через вікно незаконно проникли до будинку, звідки таємно викрали:
DVD-програвач вартістю 817 грн., відеомагнітофон “Samsung” за 260 грн., тюнер
до супутникової антени за 612,60 грн., що належали потерпілому Б., завдавши
йому майнової шкоди на загальну суму 1.689,60 грн.

У подальшому
вони з місця події зникли і утрьох перенесли викрадене в безпечне місце.

Продовжуючи
злочинну діяльність, 28 липня 2007 р. близько 22 години неповнолітні К. та Б.,
за попередньою змовою з особою, стосовно якої кримінальна справа виділена в
окреме провадження у зв'язку з розшуком, групою осіб, із корисливих спонукань,
з метою викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння по вул. П., у с. Т.,
Н. району Кіровоградської області. Відповідно заздалегідь обумовленим
домовленостям К. залишився на подвір'ї спостерігати, щоб сторонні особи не
перешкодили вчиненню злочину, а Б. та вище згадана особа через незачинені двері
незаконно проникли до будинку, звідки таємно викрали: монітор, системний блок,
клавіатуру та мишку до комп'ютера загальною вартістю 675 грн., 2 коробки за 2
грн., 10 DVD-дисків за 70 грн., 10 CD-дисків за 80 грн., саморобний підсилювач,
що матеріальної цінності не має, які належали потерпілому С., завдавши йому
майнової шкоди на загальну суму 827 грн.

Висновки суду
про винуватість підсудних у вчиненні інкримінованих злочинів ґрунтуються на
доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях
підсудних, потерпілих, свідків, висновках експерта, протоколах слідчих дій та інших документах.

Підсудні К. і Б.
у судовому засіданні власну винуватість у скоєнні вище зазначених злочинів
визнали повністю і пояснили, що в обвинувальному висновку правильно зазначені
обставини їх вчинення та заподіяні наслідки.

Підсудний В.
вину визнав частково і пояснив, що спочатку нічого не знав про крадіжку, але в
подальшому повинен був і міг зрозуміти протиправність власних дій.

Суд відкидає
заперечення підсудного, оскільки вони спростовуються зібраними у справі
доказами.

Так, потерпілі
Б., неповнолітній С. та його законний представник Х. підтвердили факти
викрадення власного майна та розмір завданих збитків.

Свідки Б., І.,
Я., Ю. підтвердили у суді, що потерпілим була завдана шкода у зазначеному
розмірі.

У присутності
свідка Н. підсудні продемонстрували обставини вчинення злочину під час
відтворення обстановки і обставин події.

Свідок Ч.
підтвердила, що чоловік приніс додому речі, які у подальшому були вилучені
працівниками міліції, оскільки виявилися краденими.

Показання
підсудних, потерпілих та свідків узгоджуються з результатами інших слідчих дій
у справі:

протоколами
огляду місця події від 29.07.2007 р. та 30.07.2007 р., згідно яких у помешканні
потерпілих Б. та С. маються ознаки розкрадання (а. с. 23-24, 190);

протоколами
огляду місця події від 31.07.2007 р. та 01.08.2007 р. про виявлення
працівниками міліції і вилучення викраденого майна (а. с. 14, 20, 200);

протоколом
виїмки частини викраденого майна у Ч.
(а. с. 221);

довідками та
висновками експерта про вартість викраденого майна (а. с. 25, 47, 201, 227-228,
239, 244);

протоколами
відтворення обстановки і обставин події підсудними К., Б., В., Ч. 11.09.2007 р.
(а. с. 64-69, 80-85, 100-102, 259-261, 283-286, 323-326);

розпискою
потерпілого про одержання викраденого майна від працівників міліції для
зберігання (а. с. 217).

Сукупність
вказаних доказів, їх оцінка переконують суд, що К., Б. і В. скоїли таємне
викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене за
попередньою змовою групою осіб, а також К. і Б. - повторно. Тому їхні дії
потрібно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 1
ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У ході
досудового слідства потерпілий Б. пред'явив позов про відшкодування завданих
матеріальних збитків у розмірі 2.481 грн. та моральної шкоди у сумі 5 тис. грн.
(а. с. 33-35).

У судовому
засіданні він підтримав власний позов повністю і пояснив, що до розгляду справи
у суді підсудний К. та його батьки добровільно повернули йому 550 грн.,
а підсудні Б., В. та їхні батьки - 1.100 грн.

Оскільки
частину збитків було відшкодовано у добровільному порядку, він зменшив розмір стягнення
матеріальної шкоди до 831 грн.

Підсудні К., Б., В., цивільні відповідачі Л., Ю. визнали позов частково,
оскільки вважають, що розмір майнової шкоди становить 1.689,60 грн., з яких
1.650 грн. було повернуто у добровільному порядку.

Вирішуючи
питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що з вини
підсудних К., Б. та В. вказаним злочином була заподіяна шкода потерпілому Б. на
загальну суму 2.443,60 грн.

При цьому суд
виходить з того, що згідно наданих позивачем фіскальних чеків вартість
DVD-програвача становила 967 грн., а відеомагнітофона “Samsung” - 864 грн. (а. с. 36)

Оскільки інших
даних про вартість тюнера до супутникової антени потерпілий не надав, суд
виходить із експертної оцінки, тобто 612,60 грн.

Суд частково не
погоджується з вимогами позивача щодо загальної вартості викраденого 2.481
грн., бо відповідних доказів такому розміру збитків у справі немає.

Проте суд також
відкидає заперечення цивільних відповідачів, оскільки у п. 27 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року (з подальшими змінами та
доповненнями) за № 12 “Про судову практику в справах про корисливі злочини
проти приватної власності” зазначено, що розмір заподіяних потерпілому збитків
належить визначати виходячи з вартості майна на момент вчинення злочину за
роздрібними (закупівельними) цінами. При відсутності цін на майно його вартість
може бути визначена шляхом проведення експертизи.

Ураховуючи, що
під час досудового слідства частина матеріальних збитків на загальну суму 1.650
грн. була відшкодована винними у добровільному порядку шляхом сплати
потерпілому грошей, суд зараховує їх в рахунок відшкодування шкоди.

Тому з винних підлягає стягненню решта боргу у сумі
793,60 грн. (2.443,60 - 1.650)

Окрім цього, потерпілий Б. пред'явив позов про
відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 тис. грн.

Підсудні К., Б., В., законні представники неповнолітніх
підсудних та цивільні відповідачі Л., Ю. визнали позов у суді частково.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою суд розуміє втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Тому розмір відшкодування визначається судом з
урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння відповідача, моральних
страждань позивача, а також інших (вище перелічених) негативних наслідків.

Ураховуючи наведене, суд вважає за доцільне стягнути 2,5
тис. грн., бо спричинена шкода обумовлена порушенням звичного способу життя, а
також моральними стражданнями цивільного позивача внаслідок заподіяння майнової
шкоди та порушення права приватної власності.

У решті позову потрібно відмовити за його недоведеністю.

Окрім цього, підсудні К. і Б. завдали потерпілому С.
майнової шкоди на загальну суму 827 грн.

Під час досудового слідства потерпілий пред'явив позов
про стягнення з винних 200 грн. матеріальних збитків і 200 грн. моральної шкоди
(а. с. 212).

У судовому засіданні неповнолітній потерпілий та його
законний представник відмовилися від стягнення майнової і моральної шкоди з К.
і цивільних відповідачів А.. і Л.., оскільки підсудний та його батьки у
добровільному порядку повернули йому 134 грн. і вибачилися за скоєне.

Заслухавши згадані пояснення та
безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші
матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких
міркувань.

Оскільки спричинені збитки вказаному потерпілому було
відшкодовано у добровільному порядку шляхом повернення частини вартості
викраденого майна в натурі та грошима, суд зараховує його в рахунок
відшкодування шкоди.

Ураховуючи наведене, суд вважає за потрібне стягнути з
підсудного Б. та цивільних
відповідачів Ю. і Л. решту 66 грн. матеріальних збитків та 200 грн. моральної шкоди.

При призначенні міри покарання підсудним за вчинене, суд
враховує скоєння ними тяжкого злочину, а також особу неповнолітніх:

К., який раніше не засуджувався, за місцем постійного
проживання зарекомендував себе позитивно, а за місцем колишнього навчання -
посередньо, має задовільні житлово-побутові умови для проживання (а. с.
267-274);

Б., що вперше притягується до кримінальної
відповідальності, за місцем постійного проживання зарекомендував себе
позитивно, а за місцем колишнього навчання - негативно, має задовільні
житлово-побутові умови для проживання (а. с. 292-299);

В., який раніше не засуджувався, за місцем постійного
проживання зарекомендував себе позитивно, а за місцем колишнього навчання -
негативно, за висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 537 від
28.08.2007 р. страждає легким порушенням пізнавальної функції, проте є осудним
і суд погоджується з такими результатами дослідження (а. с. 107-120, 126-127).

При призначенні підсудним К., Б., В. покарання обставинами, які його пом'якшують, суд визнає: їх щире каяття;
добровільне відшкодування частини заподіяних збитків; вчинення злочину
неповнолітнім (пп. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 66 КК України).

Ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини
справи: умови його життя та виховання, рівень розвитку та інші особливості
особи неповнолітнього, суд дійшов висновку про можливість виправлення підсудних
К., Б., В. без відбування покарання.

Тому потрібно прийняти рішення про їхнє звільнення від відбування
покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України та покласти на них обов'язок:
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи та навчання, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

На підставі ст. ст. 1166-1167, 1179 ЦК України, керуючись
ст. ст. 81, 321-324, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

К. і Б. визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити
їм покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість)
місяців кожному.

В. визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3
ст. 185 КК України, та призначити йому
покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

За правилами ст. 75 КК України звільнити засуджених К.,
Б. і В. від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 (два)
роки.

Відповідно до пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов'язати
засуджених К., Б. і В. повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До набранням вироком законної сили міру запобіжного
заходу засудженим К., Б. і В. - підписку про невиїзд з постійного місця
проживання - залишити без змін.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

монітор, системний блок, клавіатуру та мишку до
комп'ютера, 2 коробки, 10 DVD-дисків, 10 CD-дисків, саморобний підсилювач, які
належать потерпілому С. і знаходяться у нього на зберіганні, - залишити
зазначеному володільцеві;

DVD-програвач вартістю 817 грн., відеомагнітофон
“Samsung” за 260 грн., тюнер до супутникової антени за 612,60 грн., що належали
потерпілому Б. та перебувають на зберіганні у Н. РВ УМВС, - передати в доход
держави.

Позов потерпілого Б. про відшкодування заподіяних крадіжкою збитків і моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути солідарно із засуджених К., Б. і В. на користь
потерпілого Б. 793,60 грн. у рахунок відшкодування завданих розкраданням
матеріальних збитків, 2,5 тис. грн. моральної шкоди, а усього стягнути 3.293
(три тисячі двісті дев'яносто три) гривні 60 коп.

У решті позову відмовити за його недоведеністю.

Позов потерпілого С. до Б. про відшкодування заподіяних крадіжкою збитків і моральної шкоди
задовольнити.

Стягнути із засудженого Б. на користь потерпілого С. 66
грн. у рахунок відшкодування завданих розкраданням матеріальних збитків, 200
грн. моральної шкоди, а усього стягнути 266 (двісті шістдесят шість) гривень.

У разі відсутності у неповнолітніх засуджених К. і Б. майна, достатнього для
відшкодування завданої ними шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає,
або в повному обсязі їх батьками: А. і Л., Ю. і Г.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду
Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО