Кримінальне провадження № 629/4960/13-к
Номер провадження 1-кп/629/25/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.06.2005 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 206 КК України(1960р.), ч. 1 ст. 122, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 28.08.2008 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 06.02.2012 року Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ст. 395, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровське Кіровського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з повною середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.03.1999 року Кіровським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 143 КК України (1960 р.) до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 1 рік;

- 15.01.2001 року Київським районним судом м. Харкова за ч 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік з конфіскацією майна;

- 19.01.2004 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- 13.05.2004 року Северодонецьким міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 19.04.2006 року Київським районним судом м. Харкова із змінами за ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28.11.2006 року за ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці;

- 15.07.2008 року Кіровським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 389, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 4 місяці;

- 14.12.2010 року Кіровським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- 26.02.2013 року Кіровським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 162 КК України до обмеження волі строком на 1 рік;

- 06.11.2013 року Кіровським міським судом Донецької області за ст. 395, 71 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
20.09.2013 року приблизно о 12 годин 35 хвилин, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , обидва діючи повторно та будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміському електропоїзді сполученням «ст. Лозова - ст. Дніпропетровськ» на перегоні «ст. Лозова з.п. 936 км» Південної залізниці, побачивши потерпілого ОСОБА_11 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в тому, що діючи між собою узгоджено ОСОБА_7 захопив передпліччям потерпілого в області голови та шиї, тим самим обмеживши здатність потерпілого до опору, а ОСОБА_8 в цей час вирвав у потерпілого сумку з його речами, тим самим відкрито заволоділи майном останнього, а саме, сумкою, вартість якої встановити не виявилося можливим, з грошима у сумі 145 грн. та особистими документами потерпілого, причинивши останньому матеріальну шкоду у сумі 145 грн. Після вчинення злочину мали реальну можливість розпорядитися викраденим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину не визнав. Вказав, що 20.09.2013 року приблизно о півдні їхав зі ст. Лозова у приміському електропоїзді сполученням «ст. Лозова - ст. Дніпропетровськ», де в вагоні познайомився з ОСОБА_8 , був у стані алкогольного сп`яніння, спиртні напої розпивав сам. Він поговорив з ОСОБА_8 на тему пошуків роботи, потім Підтинний заснув на лавці. Коли у вагоні до нього підійшов провідник ОСОБА_11 та попросив пред`явити квиток, в них вийшло непорозуміння, вони почали сваритися, розмовляли на підвищених тонах. Від шуму проснувся ОСОБА_8 , який підійшов та почав розміряти їх словесно. Коли ОСОБА_8 припинив їх сварку, ОСОБА_11 вийшов з вагону, а він з ОСОБА_8 залишились у тому ж вагоні. Через деякий час до вагону забігли ОСОБА_11 з якимись хлопцями, почали кричати, що приїде міліція, яка буде розбиратись. Він ОСОБА_11 не бив, не чіпав, за шию не захвачував, ніякої фізичної сили до нього не застосовував.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину не визнав. Вказав, що 20.09.2013 року приблизно о півдні, їхав зі ст. Лозова, вже будучи у стані алкогольного сп`яніння, у приміському електропоїзді сполученням «ст. Лозова - ст. Дніпропетровськ», в вагоні познайомився з ОСОБА_7 , за знайомство вони випили по 100 грамів горілки, і він пішов спати на іншу лавку. Прокинувся від криків між ОСОБА_7 та провідником ОСОБА_11 , у зв`язку з чим у них почався конфлікт не знає. Він взяв провідника за руку та виштовхнув в тамбур, щоб нічого не трапилося. Потім провідник побіг, а він побачив на полу сумку, в якій були гроші. Піднявши сумку, він пішов до тамбуру, щоб повернути сумку провіднику. У тамбурі оглядав вміст сумки, щоб зрозуміти кому належить сумка: провіднику чи ОСОБА_12 . У тамбурі зустрів провідника та ще двох хлопців, один з них ОСОБА_13 був у воєнній формі. Він спитав у ОСОБА_13 , чи це їх сумка, на що той відповів що їх, тоді він віддав сумку ОСОБА_14 . Потім всі разом пройшли в вагон, сіли, поговорили. Після чого він пішов в інший вагон, ліг спати, прокинувся, коли працівники міліції його розбудили. Сумку у ОСОБА_11 він не виривав. Вказав, що з ним проводили 20.09.2013 року медичний огляд для встановлення стану сп`яніння, під час якого він представився іншим прізвищем, ім`ям та по батькові ОСОБА_15 , не бажаючи називати свої справжні дані.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, їх вина в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів:

· показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , про те, що він працює провідником вагону у Дніпропетровському вагонному депо. 20.09.2013 року заступив на денну зміну у приміському електропоїзді сполученням «ст. Лозова - ст. Дніпропетровськ», який відправився зі ст. Лозова приблизно о 12.30 год. Приблизно о 12.35 год. він зайшов у вагон, в якому знаходились лише ОСОБА_12 та ОСОБА_16 . Спочатку він підійшов до ОСОБА_8 , який спав на лавці, щоб спитати, чи є в нього квиток за проїзд. Розбудити Підтинного не зміг. Потім він пройшов до ОСОБА_7 , який сидів далі на іншій лавці, та спитав у того, чи є квиток за проїзд. В них розпочалась розмова. В цей час прокинувся ОСОБА_16 та, підійшовши до нього, почав йому казати, щоб позичив гроші, потім казати, щоб дав гроші, а потім, підійшовши ближче, різко схватив сумку, яка була в нього у руці, та став її тягнути до себе, а він сумку не відпускав. ОСОБА_12 і ОСОБА_16 стояли по обидві сторони від нього, не даючи йому проходу між лавками. При цьому ОСОБА_16 весь час тягнув сумку до себе. Тоді ОСОБА_12 схватив його передпліччям руки за шию, і тримаючи, посадив на лавку, а в цей час ОСОБА_16 продовжував виривати сумку з його руки. Свідомість він не втрачав. Стан його здоров`я після цих подій не погіршився, тілесних ушкоджень в нього не було. Потім поїзд різко пригальмував, від чого ОСОБА_12 ослабив руку, і він зміг вирватися. Однак сумка, яку він міцно тримав у руці, а Підтинний виривав, порвалася, і він її відпустив, сумка залишилася в руках ОСОБА_8 . Його ОСОБА_12 тримав за шию, обмежуючи його рухи, щоб полегшити зусилля Підтинного щодо виривання в нього сумки. Потім він вибіг з вагону, побіг по вагонах, через вагон сидів пасажир у міліцейській формі ОСОБА_17 , він попросив його допомогти, сказавши, що у нього забрали гроші. Шейко побіг за ним до того вагону, де все трапилося. У тамбурі вагону вони побачили Підтинного, який перевіряв вміст сумки. Він показав ОСОБА_17 на ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підійшов до Підтинного, забрав сумку та повернув йому. Він перевірив сумку, сказав, що в сумці все на місті. В ході огляду місця події його сумку з його грошима і його речами було оглянуто, йому передано для зберігання до ухвалення вироку. Оскільки сумка була порвана, він свої речі переклав у пакет. В подальшому сумку десь загубив.
· показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 про те, що 20.09.2013 року в 12.24 год. він їхав на електричці сполученням «Лозова-Дніпропетровськ» зі ст. Лозової на роботу у форменому одязі, їхав з товаришем. Після відправлення зі ст. Лозова, ще не доїхавши до наступної зупинки, до нього підбіг потерпілий, який працював кондуктором, звернувся до нього як до міліції та сказав, що його пограбували, просив допомогти. Він та його товариш швидко пішли за потерпілим через вагони, у тамбурі він побачив Підтинного, який стояв обличчям до дверей для виходу з вагону на вулицю, спиною до нього та перевіряв вміст сумки чорного кольору, яка була відкрита. Ця сумка була порвана з правої сторони внизу. Він підійшов до Підтинного, щоб той віддав, що забрав. Підтинний без опору віддав йому сумку, а він передав сумку потерпілому. Потерпілий подивився сумку, сказав, що все на місці.
· поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , про те, що він був понятим під час огляду місця події 20.09.2013 року на ст. Павлоград у якості понятого, в ході якого ОСОБА_11 пояснював про обставини відкритого викрадення його майна сумки з документами та грошима двома пасажирами у приміському поїзді, указав на Підтинного та ОСОБА_12 , які також там перебували як на осіб, які вчинили по відношенню до нього злочин. Було оглянуто викрадену сумку, гроші, посвідчення працівника залізничної колії та ще якісь документи. Сумка була розірвана. Двоє чоловіків - Підтинний та ОСОБА_12 , на яких вказав ОСОБА_20 , відмовлялись від цього, ніяких пояснень не дали.
· витягом з кримінального провадження про внесення 20.09.2013 року до ЄРДР повідомлення від ОСОБА_11 про те, що під час слідування в електропоїзді №6285 сполученням Лозова-Дніпропетровськ на перегоні «ст. Лозова з.п. 936 км» Південної залізниці двоє невідомих осіб забрали чоловічу сумку чорного кольору, в якій знаходилося посвідчення залізничника, медична книжка, видані на його ім`я, та гроші в сумі 145 грн. /Т.1 а.с.1/.
· протоколом огляду місця події з фототаблицею від 20.09.2013 року, в ході якого в залі залізничного вокзалу ст. Павлоград -1 Придніпровської залізниці за адресою : Дніпропетровська обл., м. Павлоград ОСОБА_11 пояснив, що двоє пасажирів у приміському поїзді відкрито заволоділи його майном, а саме, сумкою на металевих застібках невеликих розмірів чорного кольору, з його особистими речами, а саме, грошима в сумі 145 грн., посвідченням залізничника, посвідченням по охороні праці, посвідченням по пасажирській безпеці. В ході проведення огляду ОСОБА_11 вказав на двох громадян Підтинного та Гавриліва, які також знаходились в залі цього вокзалу, як на тих, які відкрито заволоділи його майном. Проведений огляд сумки невеликих розмірів, чорного кольору, яка має декілька відділень на пластикових застібках, з одного боку сумка розірвана. В сумці знаходяться гроші та особисті документи, які не пошкоджені. Речі передані ОСОБА_11 під зберігальну розписку /Т.1 а.с.8-12/.
· копією свідоцтва про право продажу квитків в приміських електропоїздах №1703 від 23.11.2012 року, видане провіднику на ім`я ОСОБА_11 /Т.1 а.с.17/.
· копією робочої інструкції провідника ОСОБА_11 пасажирського вагону моторвагонного рухомого складу/т.1 а.с.28-30/
· характеристикою за місцем роботи на ОСОБА_11 , згідно якої останній зарекомендував себе сумлінним, працелюбним працівником з високим почуттям відповідальності за доручену справу/Т.1 а.с.31, 41/.
· копією добового наряду провідників РПЧ-1 на 20.09.2013 року, згідно якого ОСОБА_11 обслуговував електропоїзд № 6284-6285 /т. 1 а.с. 32/
· копією маршруту форми ТУ-3а від 20.09.2013 року на ім`я ОСОБА_11 на обслуговування електропоїздів № 6284-6285/т. 1 а.с. 33/
· копією посвідчення провідника пасажирського вагону №1703 від 23.11.2012 року, видане на ім`я ОСОБА_11 /Т.1 а.с.17/.
· протоколом медичного огляду ОСОБА_7 №106 від 20.09.2013 року, згідно висновку якого останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння/Т.1 а.с.67/.
· протоколом медичного огляду ОСОБА_8 №107 від 20.09.2013 року, згідно висновку якого останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння та під час якого представився іншим прізвищем, ім`ям та по батькові ОСОБА_15 /Т.1 а.с.68/.
· протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею від 24.09.2013 року, в ході якого у службовому кабінеті №9 СВ ЛВ на ст. Лозова УМВС України на Південній залізниці потерпілий ОСОБА_11 розказував про обставини відкритого заволодіння його майном в вагоні електропоїзду, про дії осіб, які по відношенню до нього вчинили цей злочин. В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_11 розказав про дії ОСОБА_8 , що коли він підходив до Підтинного, той перебував у лежачому стані, на його дотик за плече не відреагував. Через кілька хвилин Підтинний почав до нього наближатися, а потім зовсім близько підійшов до нього обличчям та почав вимагати гроші. Потім Підтинний почав забирати у нього належну йому чорну сумку з його особистими речами, яка знаходилась у лівій руці та почав її тягти до себе, а він відповідно тягнув сумку до себе. Після цього, коли він перебував на лавці, коли його тримав ОСОБА_12 , то Підтинний, перебуваючи з боку на сусідньому сидінні продовжував висмикувати належну йому сумку. Коли йому вдалося звільнитися від ОСОБА_12 , він почав бігти до сусіднього вагону, намагаючись при цьому не випускати з рук сумку, але сумка розірвалась з правого боку, і він її відпустив і вона залишилась у руках Підтинного. Потім він повернувся до вагону з працівником у формі, то ОСОБА_8 перебував у тамбурі, біля вхідних автоматичних дверей, та стоячи на підніжках, передивлявся вміст сумки. В ході експерименту ОСОБА_20 розказав і про дії ОСОБА_12 , пояснив, що в той момент коли він зайшов до вагону, то ОСОБА_12 перебував на останньому місці ближче до виходу з вагону. Коли він спершу підійшов до Підтинного і питав у того, що в нього за проїзд, то ОСОБА_12 почав підніматися зі свого пасажирського місця та направився до нього, підійшов дуже близько біля нього. Потім розвернувшись на місці, опинившись з боку від нього, поклав йому на шию зверху, ближче до голови свою праву руку, а потім, нахиливши його голову трохи нижче, повів його проти волі. Він своєю рукою скинув руку ОСОБА_12 та відійшов від нього, та в цей момент з місця піднявся ОСОБА_16 та почав до нього наближатися. Також до нього почав наближатися і ОСОБА_7 . Внаслідок цього ОСОБА_12 і ОСОБА_16 йому перекрили вільний прохід. У той момент, коли Підтинний висмикував сумку, ОСОБА_12 повернувся боком до нього та захватив його передпліччям руки за шию, утримуючи таким чином, посадив його на лавку, та наліг на нього всім тілом, обмеживши його рухи. Потім внаслідок пригальмування поїзду ОСОБА_12 послабив захват та він зміг звільнитися та втекти. /Т.1 а.с.182-189/.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності вважає їх достатніми і допустимими для прийняття відповідного рішення по справі.

Суд в порядку ст. 89 КПК України визнає недопустимим доказом - протокол проведення слідчого експерименту від 21.10.2013 року, диск CD-R NAN-TEX з відеозаписом слідчого експерименту від 21.10.2013 року (Т.2 а.с.20-23,25), оскільки диск CD-R NAN-TEX з відеозаписом слідчого експерименту від 21.10.2013 року є пошкодженим механічним шляхом, відеозапис не відтворюється, в той час як слідчий експеримент 21.10.2013 року проводився за відсутності понятих /т. 3 а.с. 161/

Суд розглядає справу у відповідності до вимог ст.ст. 22, 23,26 КПК України в межах пред`явленого обвинувачення.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повністю доведена, їх дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , дії ОСОБА_7 щодо захоплення передпліччям руки потерпілого в області голови та шиї, дії ОСОБА_8 в цей час щодо виривання з руки потерпілого належної останньому сумки, прикладання спільних певних зусиль обвинувачених для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, вдавання до насильницького впливу на потерпілого, що не було небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння, вилучення майна у потерпілого, перевіряння вмісту викраденого і наявність реальної можливості розпорядитися викраденим, ступінь здійснення злочинного наміру, послідовність дій обвинувачених, та сукупність усіх обставин, що характеризують вчинене ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , свідчать про спрямованість їх спільного умислу на відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

До показань ОСОБА_8 , ОСОБА_7 щодо невизнання ними вини за ч. 2 ст. 186 КК України і про відсутність в них умислу на вчинення цього злочину, про непричетність до цього злочину суд ставиться критично і вважає їх неспроможними, оскільки вони суперечать сукупності зібраних по справі доказів. Враховуючи час, спосіб, місце вчинення відкритого викрадення майна, наступні дії обвинуваченого, зокрема, щодо перевірки вмісту викраденого майна, суд вважає, що всі ці обставини свідчать про наявність попередньої змови і єдиного умислу групи осіб - і ОСОБА_8 , і ОСОБА_7 , спрямованого на вчинення відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Суд розцінює версію обвинувачених про непричетність до відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, як надуману з метою уникнути відповідальності за вчинене. Перевірені в судовому засіданні докази в повному обсязі ствердження обвинувачених спростовують і підтверджують, що умисел на відкрите викрадення чужого майна у групи осіб, зокрема і ОСОБА_8 , і ОСОБА_7 , був загальним, їх спільні дії були спрямовані на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 .

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого ступеня тяжкості (ст. 12 КК України).

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, не одружений, дітей і утриманців не має, не працює, невійськовозобов`язаний, за місцем проживання характеризується негативно, за час проживання неодноразово надходили скарги від мешканців про порушення громадського порядку, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2005 року, проходив 29.11.2014 року обстеження у лікаря-невропатолога, згідно виписки з історії хвороби № 6142 проходив стаціонарне лікування в Білоцерківській міській лікарні № 2 з 21.05.2013 року по 03.06.2013 року з діагнозом: ВЧМТ, струс головного мозку, множинні, забійні рани голови, множинні садна, забої кінцівок, має хронічний холецистит, диф. зміни печінки. Згідно акту амбулаторно судово-психіатричної експертизи №932 від 12.11.2013 року ОСОБА_7 виявляє ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості на резидуально-органічному фоні внаслідок перенесеної ЧМТ 2013 (психопатія, збудлива форма, в стані нестійкої компенсації, ускладнена ЧМТ, перенесена в 2013 році в ред. МКБ-9). В момент вчинення правопорушення за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 в стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, може предстати перед судом та слідством. / Т.1 а.с. 154-167, 168 зворот, 169 зворот, 171, т. 2 а.с. 89,93-96,98-102, т. 3 а.с., 146, т. 5 а.с. 206/.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , що він холостий, дітей і утриманців не має, не працює, не має постійного джерела прибутку, за місцем реєстрації постійно не мешкає, постійного місця проживання не має, має слабкі соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий в т.ч. за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, кримінальне правопорушення поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діяв повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з огляду на відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, які обтяжують покарання, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України, остаточно призначає обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків, приєднавши частково невідбуту частину покарання за вироком суду від 06.02.2012 року, та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою суд залишає до вступу вироку в законну силу. Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з 21.09.2013 року.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, не одружений, дітей і утриманців не має, не працює, невійськовозобов`язаний, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, періодично порушував громадський порядок, схильний до вживання наркотичних та психотропних речовин, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, зі слів має захворювання нирок/Т.1 а.с. 83-89, 92-94, 99-131, т. 3 а.с. 193-194/.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , що він холостий, дітей і утриманців не має, не працює, не має постійного джерела прибутку, за місцем реєстрації постійно не мешкає, постійного місця проживання не має, має слабкі соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий в т.ч. за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, після звільнення з місць позбавлення волі знов вчинив кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діяв повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з огляду на відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, які обтяжують покарання, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України та з урахуванням того, що за вироком суду від 06.11.2013 року покарання ОСОБА_8 не відбував, остаточно призначає покарання за правилами ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою суд залишає до вступу вироку в законну силу. Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з 21.09.2013 року.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі немає.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ волі строком на П`ЯТЬ років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.02.2012 року у виді ОДНОГО місяця позбавлення волі і остаточно призначити до відбуття покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ волі строком П`ЯТЬ років ОДИН місяць.

Обраний у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання - 21.09.2013року /Т. 1 а.с.138-139/.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ волі строком на П`ЯТЬ років.

На підставі ч. 4 ст.70, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського міського суду Донецької області від 06.11.2013 року у виді ОДНОГО місяця ПОЗБАВЛЕННЯ волі і остаточно призначити до відбуття покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ волі строком на П`ЯТЬ років ОДИН місяць.

Обраний у відношенні ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання - 21.09.2013року /Т. 1 а.с.69-70/

Речові докази:

· Сумку чорного кольору, посвідчення залізничника, медичну картку, посвідчення по охороні праці, посвідчення по пожежній безпеці, грошові кошти в сумі 145 гривень, які знаходяться за зберігальною розпискою у ОСОБА_11 - залишити у останнього/Т.2. а.с. 26-27/.
Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1