У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Кривенди
О.В., Шевченко Т.В.

за участю прокурора Вергізової
Л.А.

розглянула в судовому засіданні 01 лютого 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Харківської області на вирок
Ленінського районного суду м. Харкова від 7 листопада 2005 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Харківської області від 23 січня 2006 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Харкова,

на підставі ст. 89 КК України такого,

що не має судимості,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 204 КК України на 2
роки обмеження волі з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та
обладнання для її виготовлення;

- за ч. 3 ст. 204 КК України на 5
років позбавлення волі з вилученням та
знищенням вироблених товарів та з конфіскацією обладнання для їх виготовлення.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно призначено 5 років позбавлення волі з
вилученням та знищенням вироблених товарів та з конфіскацією обладнання для їх
виготовлення.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з
іспитовим строком 3 роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.
п. 2-4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Прийнято рішення щодо речових
доказів та судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 23
січня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено
за те, що в березні - листопаді 2004 року він, не будучи суб'єктом
підприємницької діяльності і не маючи спеціального дозволу на право
виготовлення алкогольних напоїв і здійснення торгівлі підакцизними товарами, на
порушення Закону України від 15.09.1995р. "Про акцизний збір на алкогольні
напої і тютюнові вироби", Закону України "Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним та плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами" незаконно виготовив вино кріплене
плодово-ягідне з недоброякісної сировини (матеріалів), що становлять загрозу
для життя і здоров'я людей, шляхом відкриття підпільного цеху в гаражному
боксі, розташованому по АДРЕСА_1, з використанням обладнання, яке забезпечує
масове виробництво такого вина, а також зберігав, транспортував і збув його. За
зазначений період ОСОБА_1 незаконно виготовив більше 15 тонн такого вина, з
яких більше 5 тонн реалізував, а близько 10 тонн цього вина 13 листопада 2004
року було у нього вилучено працівниками міліції.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій ОСОБА_1,
ставить питання про скасування судових рішень щодо нього і направлення справи
на новий судовий розгляд у зв'язку з невідповідністю призначеного йому
покарання тяжкості вчинених ним злочинів та його особі внаслідок м'якості та
безпідставного застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, яка підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи подання, колегія суддів дійшла висновку, що воно підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо
суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти
років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи,
дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання,
він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з
випробуванням.

Як убачається із матеріалів справи,
звільняючи ОСОБА_1 від відбування призначеного основного покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд послався на те, що він
позитивно характеризується за місцем проживання, на відсутність тяжких
наслідків і збитків від злочину та обставин, що обтяжують покарання.

Проте, приймаючи таке рішення,
всупереч вимогам ст. 75 КК України суд не врахував дані про особу ОСОБА_1,
ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та конкретні обставини справи.

Так, суд визнав ОСОБА_1 винуватим у
вчиненні тяжкого злочину, але фактично не врахував цього. Також суд залишив
поза увагою, що ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за
аналогічний злочин зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на
підставі ст. 75 КК України, і хоча згідно зі ст. 89 КК України він вважається
таким, що не має судимості, але вчинення ОСОБА_1 знову такого ж злочину
свідчить про те, що виправлення його не настало. Крім того, суд не навів у вироку
мотивів прийняття рішення про застосування ст. 75 КК України.

За таких обставин звільнення
ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням не можна визнати
обгрунтованим.

Тому ухвалені у даній справі судові
рішення щодо ОСОБА_1 підлягають скасуванню, а справа направленню на новий
судовий розгляд.

Якщо при новому судовому розгляді
ОСОБА_1 буде визнано винним у вчиненні злочинів з тим же обсягом обвинувачення,
то покарання має бути призначено відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника
прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.
Харкова від 7 листопада 2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2006
року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той
же місцевий суд в іншому складі суду.

Судді:

Селівон О.Ф.
Кривенда О.В.
Шевченко Т.В.

З
оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України О.Ф. Селівон