Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 321/212/15-к Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 11-сс/778/185/15 ОСОБА_1 ,
Категорія оскарження ст.183 КПК України Доповідач у 2 інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу процесуального прокурора на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, погодженого з старшим прокурором прокуратури Михайлівського району Запорізької області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровка, Михайлівського району, Запорізької області, громадянина України, українця, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18 грудня 1992 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ст. 140 ч. 3 КК України (1960 року) на 4 роки позбавлення волі, з конфіскацією майна. Вирок переглянуто 14 лютого 1993 року, виконання вироку відстрочено на 2 роки;

- 20 квітня 2004 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 п.п.1,2,3 ч. 5 ст. 194 КПК України, із строком дії ухвали до 12 квітня 2015 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 06 серпня 2014 року, приблизно о 22-30 годині, знаходячись в смт. Пришиб, Михайлівського району, Запорізької області, діючи з умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , через вхідні двері проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки викотив мотоцикл марки Восход М2, 1977 року випуску, вартістю 2 781, 80 грн., тобто незаконно заволодів транспортним засобом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 2 781, 80 грн.

03 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України за № 0000566.

10 лютого 2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

10 лютого 2015 року слідчий СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , в обґрунтування якого вказав на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляд позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна, після скоєння злочину залишив місце постійного проживання та переховувався від органів досудового розслідування, внаслідок чого був оголошений в розшук, не працює, не має постійного джерела доходів, може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, яким не можливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 і обираючи щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя в ухвалі вказав на наявність в діях ОСОБА_8 ознак тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, наявність ризиків, однак врахувавши недоведеність слідчим та прокурором неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та проживання, мешкає разом з батьком інвалідом 3-ї групи, має на утриманні малолітню дитину 2003 року народження, має міцні соціальні та родинні зв`язки, спиртними напоями не зловживає, не зважаючи на те, що був раніше судимий за корисливі злочині, але судимості зняті та погашені, прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 ч. 5 п.п. 1,2,3 КПК України.

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор, вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, такою що підлягає скасуванню, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача; думку прокурора на підтримку апеляційної скарги; пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 які вважали судове рішення законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної ухвали, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчим і прокурором не доведено не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При розгляді клопотання слідчим суддею досліджені надані матеріали провадження стосовно законності та обґрунтованості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухані пояснення учасників судового розгляду, та встановлено, що обставин для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 тримання під вартою немає, оскільки слідчий у клопотанні, а прокурор у суді не довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу, а саме домашнього арешту на строк 2 місяці, із строком дії ухвали до 12 квітня 2015 року, з забороною залишати місце свого проживання цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 п.п. 1,2,3 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів, оскільки в клопотанні та під час розгляду клопотання слідчим, прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а в апеляційній скарзі доводи та підстави, за яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не є безумовними підставами для скасування ухвали.

Вивченням матеріалів не виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкоджали чи могли перешкоджати судді повно і всебічно розглянути клопотання, та винести законну, обґрунтовану і справедливу ухвалу.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів не вбачає правових підстав, зазначених у ст. 409 КПК України, для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, ч.3 407, 419, 422 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 року про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу процесуального прокурора без задоволення.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: