У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Кліменко М.Р., Глоса Л.Ф.

з участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в
м.Києві “ 26 “ червня 2007 року кримінальну справу за касаційним
поданням заступника прокурора Донецької області на вирок Петровського районного
суду м.Донецька від 2 червня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин
України, робітник ІНФОРМАЦІЯ_2,

не судимий,

засуджений:

- за ст.296 ч.2
КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ст.186 ч.1 КК України на 2
роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань,
визначено ОСОБА_1. 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_1. від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та зобов'язано його не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця
проживання, періодично з'являтися для реєстрації до органу
кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянин
України, робітник ІНФОРМАЦІЯ_4,

не судимий,

засуджений за ст.296 ч.2 КК України
на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та зобов'язано його не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця
проживання, періодично з'являтися для реєстрації до органу
кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_5,

громадянин
України, робітник ІНФОРМАЦІЯ_6,

не судимий,

засуджений за ст.296 ч.2 КК України
на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_3. від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та зобов'язано його не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця
проживання, періодично з'являтися для реєстрації до органу
кримінально-виконавчої системи.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнані винними в тому, що вони 17 квітня 2004 року
близько 1 години на зупинці громадського транспорту ІНФОРМАЦІЯ_7, групою осіб
вчинили хуліганство, безпричинно, з особливою зухвалістю побили потерпілого
ОСОБА_4, заподіявши йому легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я. Після цього ОСОБА_1 відкрито викрав із портмоне потерпілого 50 грн..

У касаційному поданні прокурор просить вирок скасувати і направити справу
на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального
закону і невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особам
засуджених, оскільки їхні дії слід було кваліфікувати за ч.2 ст.187 КК України,
суд не дав належної оцінки зміні засудженими та потерпілим своїх показань на
користь хуліганського мотиву злочину, щирість каяття ОСОБА_1., ОСОБА_2 і
ОСОБА_3. не відповідає дійсності, а звільнення ОСОБА_1. від відбування
покарання з випробуванням в будь-якому разі є невиправданим.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка не підтримала касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія суддів
вважає, що касаційне подання прокурора задоволенню не підлягає.

Суд розглядає справу в межах пред'явленого обвинувачення.
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 спочатку обвинувачувалися за ч.2 ст.187 КК України,
однак прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, в
суді змінив обвинувачення ОСОБА_2 і ОСОБА_3. з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.296 КК
України, а ОСОБА_1. - з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.296 та ч.1 ст.186 КК України. Отже
порушень кримінального закону в цій частині місцевим судом не допущено. Крім
того, збільшити обсяг обвинувачення на стадії нового судового розгляду, куди
просить направити справу прокурор з метою засудження ОСОБА_1., ОСОБА_2 і
ОСОБА_3. за ст.187 ч.2 КК України, неможливо.

Що стосується застосування місцевим судом до ОСОБА_1., ОСОБА_2 і ОСОБА_3.
положень ст.75 КК України, то колегія суддів також не вбачає в цій частині
порушення кримінального закону, оскільки таке місцевого рішення суду цілком
обґрунтоване, а крім того, воно прийняте на підставі прохання прокурора
звільнити засуджених від відбування покарання з випробуванням та з покладенням
на них обов'язків, передбачених у ст.76 КК України. Потерпілий ОСОБА_4 також не
наполягав на суворому покаранні для ОСОБА_1., ОСОБА_2 і ОСОБА_3..

Перевірка щирості каяття засуджених та оцінка причин зміни ними своїх
показань щодо мотиву злочину виходить за межі касаційного провадження у даній
справі.

Отже, підстав для скасування вироку стосовно ОСОБА_1., ОСОБА_2 і ОСОБА_3. з
мотивів, наведених у поданні прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України,

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Донецької області залишити без
задоволення, а вирок Петровського районного суду м.Донецька від 2 червня 2005
року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - без зміни.

судді:

Синявський О.Г.
Кліменко М.Р.
Глос Л.Ф.