АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Справа №
11-400/2007р. Головуючий
Категорія ст. 120 ч.3,
122ч12 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці
«11» грудня 2007р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Гончарука
Г.Н.

Суддів Петлюка
В.І., Яцинюка В.Ф.

за
участю прокурора Сілічевої
А.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 1 жовтня 2007 року,

яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено
за ст.
120 ч.3 КК України на сім років позбавлення волі. - за
ст. 122ч. 1 К України на один
рік позбавлення волі. На підставі
ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді семи
років позбавлення волі.

Міру
запобіжного заходу змінено з підписки про невиїзд на утримання під вартою та
взято під варту з залу суду. Зараховано в строк відбування покарання час
перебування під вартою з 25.04.2007 року по 27.04.2007 року.

Згідно
вироку ОСОБА_1. визнаний винуватим та засуджений за те, що впродовж 2002 - 2006 років проживаючи зі
своєю сім'єю в квартирі АДРЕСА_1,
систематично принижував людську гідність свого неповнолітнього сина
ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2, чим довів його до самогубства.

Крім
цього, 19 грудня 2002 року умисно
заподіяв потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Як зазначив суд
злочини засудженим вчинені за таких обставин. Впродовж 2002 - 2006 років
ОСОБА_1., зловживаючи алкогольними напоями, на ґрунті пияцтва, порушуючи загальноприйняті суспільні норми

поведінки та
стосунки в сім'ї, систематично
принижував людську гідність свого неповнолітнього сина ОСОБА_2., поширюючи наклепницькі вигадки як у колі
сім'ї так і за її межами, а також
принизливо вороже -орієнтовано ставився в присутності потерпілого ОСОБА_2. до
членів сім'ї чим спонукав у потерпілого формування психологічного стану
характерного для розвитку психотравмуючої ситуації, висловлювався на його адресу образливо -
принизливою нецензурною лайкою, обзивав
його особою гомосексуальної спрямованості та іншими непристойними
висловлюваннями. Зазначені дії ОСОБА_1. в переважній більшості мали місце в
присутності близьких родичів потерпілого,
якими є особи жіночої статі, що в
свою чергу сформувало у неповнолітнього такі риси особистості, як відсутність соціальної комфортності, нестійку самооцінку та невпевненість у
собі, залежність від тих хто оточує.

Також, вищевказані приниження людської гідності
потерпілого з боку ОСОБА_1 в окремих випадках носили і публічний характер.
Так, в червні 2006 року ОСОБА_1. через
вікно квартири в якій проживає, у
присутності товариша потерпілого ображав останнього особою гомосексуальної
орієнтованості і при цьому демонстративно викидав речі, словесно,
шляхом висловлювання ненормативною лексикою бажав йому смерті.

Крім
цього 14 - 16 грудня 2006 року ОСОБА_1. увійшовши в зал комп'ютерних ігор
«Лідер», розташованого по вул. З. Космодем'янської, 3 м.
Чернівців, в присутності
сторонніх осіб ображав потерпілого ОСОБА_2. особою гомосексуальної
спрямованості.

Багаторазові
образи ОСОБА_1 неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2. та поширення наклепницьких
вигадок поряд з вищезазначеними рисами особистості потерпілого, обумовили у останнього легкість розвитку
сорому, тривоги і провини, наявність підвищеної чутливості й
уразливості, збільшення відчуття
безнадійності, інтегрованості -
спрямованості агресії на себе.

Поряд з
систематичним, багаторазовим, тривалим приниженням людської гідності
потерпілого ОСОБА_2. та поширення наклепницьких вигадок, ОСОБА_1. своїми діями, що виражались у систематичних, багаторазових, тривалих,
грубих вчинках по відношенню членів сім'ї потерпілого, в присутності останнього, поступово,
впродовж тривало часу спонукав у неповнолітнього акумулювання негативних
переживань.

Зокрема, спричинення 19.12.2002 року ОСОБА_1
потерпілій ОСОБА_3 за допомогою ножа тілесних ушкоджень, що мали місце в присутності потерпілого і
неодноразові безпідставні словесні образи сестер потерпілого та матері побиття
і підпалу взимку 2005 року дверей до жилої кімнати в якій знаходився потерпілий
ОСОБА_2 та його сестра, інших
багаторазових принизливих і ворожо - орієнтованих стосовно членів вчинків
ОСОБА_1

В результаті
таких дій ОСОБА_1,
які носили тривалий
і систематичний характер, у
потерпілого ОСОБА_2. розвинулась психотравмуюча ситуація, яка обумовлювала кумуляцію емоційного
напруження, що в свою чергу ІНФОРМАЦІЯ_3
була реалізована неповнолітнім потерпілим ОСОБА_2 в афективній протестній реакції
у вигляді суїцидальних дій - умисного позбавлення себе життя через повішання.

Крім
цього, 19 грудня 2002 року близько 18
години ОСОБА_1. знаходячись в жилій кімнаті кв.АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, в присутності неповнолітнього
сина в ході суперечки з прийомною донькою ОСОБА_3, умисно наніс останній один удар ножем в праву
гомілку в результаті чого заподіяв потерпілій середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

На
вказаний вирок засудженим ОСОБА_1 подана апеляційна скарга з змісту якої
вбачається, що останній заперечує свою
причетність до вчинення злочинів передбачених
ст. ст. 120ч.3,
122ч.1 КК України, оскільки на
його думку органи досудового слідства цього не довели і постільки досудове
слідство проведено не повно а суд не звернув на це увагу, і прийняв неправильне рішення.

Заслухавши
доповідь судді, міркування
прокурора, яка вважає, що вирок суду, як законний слід залишити без зміни а
апеляцію засудженого як необгрунтовану без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Приходячи до
такого висновку колегія суддів виходить з наступного.

Матеріалами
справи з'ясовано, що досудове слідство
проведено з дотриманням вимог кримінального - процесуального закону, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі, що досудове слідство проведено
не повно є непереконливим.

Висновок
суду про винуватість ОСОБА_1
у доведенні до самогубства неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2. та умисному
спричиненні потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що потягнуло за собою довготривалий розлад
здоров'я відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у
вироку доказами, яким дана правильна
юридична оцінка.

Сам
ОСОБА_1. не заперечував, що він впродовж
останній кілька років поводився агресивно щодо членів своєї сім'ї а особливо
сина ОСОБА_2. Обзивав його непристойними словами, як в присутності членів сім'ї так і сторонніх
осіб.

Не
заперечував ОСОБА_1. і те, що в
присутності, як близьких родичів так і
товаришів сина, не дивлячись на стать
осіб обзивав його особою неправильної сексуальної спрямованості, а також словесно висловлювався, що бажає його смерті.

Підтвердив
ОСОБА_1. і те, що 19 грудня 2002 року в
жилій кімнаті квартири АДРЕСА_1, в
присутності неповнолітнього ОСОБА_2
в процесі суперечки
з прийомною дочкою ОСОБА_3 умисно
наніс удар ножем в праву гомілку,
заподіявши останній середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Усвідомлює
він і те, що своїми неправомірними діями
довів свого сина до того, що останній
ІНФОРМАЦІЯ_3 в жилій кімнаті кварти АДРЕСА_1 покінчив життя самогубством.

Дані
обставини підтвердила і потерпіла ОСОБА_4,
яка крім цього суду показала, що
потерпілий ОСОБА_2 впродовж останнього року говорив їй, що йому набридло таке життя, у нього не витримують нерви і що він не може
терпіти знущань батька.

Аналогічне
вбачається з показань свідка ОСОБА_2

З
показань свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ,ОСОБА_10 вбачається,
що потерпілий ОСОБА_2 тривалий час терпів образи з боку свого батька
ОСОБА_1

Аналогічно
вбачається з показань потерпілої ОСОБА_3,
яка крім цього показала, що
19.12.2002 року біля 18 години ОСОБА_1. перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння в процесі суперечки завдав їй один раз ножем у ногу заподіявши їй
середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

З даних
які містяться в протоколі огляду місця події від ІНФОРМАЦІЯ_3 та з таблиці
ілюстрації до нього вбачається, що в
кімнаті АДРЕСА_1 було вилучено посмертну записку ОСОБА_2. з текстом: «мама я не
магу жыть я тебя, люблю».

Крім
цього в зазначеному протоколі є відомості про те, що двері в кімнаті частково підгоріли, а це підтверджує показання як свідків так і
потерпілих, що зимою 2005 року ОСОБА_1.
підпалив двері які вели до кімнати потерпілого ОСОБА_2. (а.с. 6-14).

З
висновку експерта №753 від 8.11.2006 року вбачається, що на тілі ОСОБА_2. виявлено тілесне
ушкодження у вигляді поодинокої,
замкненої, косо висхідної, пергаментованої странгуляційної борозни у
верхній третині шиї. Дане тілесне ушкодження виникло незадовго до моменту
настання смерті. Смерть ОСОБА_2. настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від механічної асфіксії
внаслідок стискання органів шиї петлею.(а.с. 84-86)

Висновок
посмертної судово - психіатричної експертизи,
який міститься в акті №115 від 23.03.2007 року свідчить про те, що ОСОБА_2 на період часу, що передував самогубству ознак хронічного
психічного захворювання та ознак будь - якого тимчасового хворобливого розладу
психічної діяльності не виявляв, за
своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними
(а.с 144-147).

Висновок
посмертної судово - психологічної експертизи від 20.01.2007 року свідчить про
те, що психологічний стан
неповнолітнього ОСОБА_2. в період що передував самогубству перебував в стадії
розвитку психотравмуючої ситуації, яка
обумовила кумуляцію емоційного напруження від постійних та систематичних
принижень з боку ОСОБА_1, поширення ним
наклепницьких вигадок, жорстокого
погодження з членами родини.

Накопичене
емоційне напруження реалізувалося в афективній протестній реакції у вигляді
суіцидальних дій.

Між
діями ОСОБА_1 і психологічним станом потерпілого в період, що передував самогубству існує причино -
наслідковий зв'язок (а.с. 131-140).

З
висновку, який міститься в акті судово -
психіатричної експертизи №186 від 3.05.2007 року вбачається, що ОСОБА_1. на період часу, до якого відноситься інкримінований йому
злочин ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь - якого іншого
тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг віддавати собі звіт у своїх діях та
керувати ними, а тому його слід вважати
осудним (а.с. 228-229).

З
висновку судової медичної експертизи №1171 від 27.04.2002 року вбачається, що ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному
лікуванні у відділенні хірургії ВКЛ м. Чернівців
з 29.12.2002року по 30.01.2003 року з діагнозом: різана рана правої
гомілки, гематома правої гомілки, в'яло гранильна рана. Ці ушкодження виникли в
результаті дії колюче - ріжучого предмета,
по строку можуть відповідати 19.12.2002 року і відноситься до тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості,
як такі, що привели до
довготривалого розладу здоров'я (а.с. 219).

Сукупність
цих та інших наведених у вироку доказів,
якім дав належну оцінку,
беззаперечно свідчить про систематичне і тривале нелюдське поводження з
неповнолітнім потерпілим ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1, що завдавало потерпілому моральних страждань.
Такі дії з боку ОСОБА_1 в водночас були і принизливими, оскільки природі таке поводження має намір
породити у особи відчуття страху, тривоги
і меншовартості, що приводить до
морального знівелювання її, а тому такі
дії ОСОБА_1 довели до самогубства ОСОБА_2.

Доведена
його винність також ї в умисному спричиненні середнього ступеня тяжкості
тілесних ушкоджень, що спричинило
довготривалий розлад здоров'я потерпілої ОСОБА_3

Таким
чином доводи скарги ОСОБА_1 про невинуватість у вчиненні злочинів спростовані
матеріалами справи і є безпідставними.

Кваліфікація
дій засудженого ОСОБА_1 за ст. ст.
120ч.3, 122ч.1 КК України є
правильною.

Перевіряючи
законність і обґрунтованість вироку в частині призначення засудженому
покарання, колегія суддів вважає, що покарання відповідає вимогам ст. 65
КК України.

При його
обранні суд урахував, як ступінь
тяжкості вчинених ним злочинів, так і
дані про особу засудженого та пом'якшуючі і обтяжуючі обставини.

Вважати, що призначене засудженому покарання за своїм
видом та розміром є явно несправедливим,
не має підстав.

Обставин, які б давали підстави для призначення ОСОБА_1
більш м'якого покарання, ніж передбаченого
законом, не має.

Не вбачаючи
підстав для скасування чи зміні вироку,
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернівецької області, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду
м. Чернівців від 1 жовтня 2007 року
щодоОСОБА_1 - без зміни.