Ухвала іменем україни 20 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_8.
суддів: ОСОБА_9, ОСОБА_10
при секретарі ОСОБА_11.,
за участю прокурора ОСОБА_12.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2014 року щодо ОСОБА_6,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2014 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання змінено.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 17 грудня 2013 року, приблизно о 20.00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Янтарній, з боку вул. Грінченка, в напрямку вул. Калинової в м. Дніпропетровську, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_7, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього.

У касаційній скарзі прокурор виклав вимогу про скасування судового рішення із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає їх такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Разом із тим, колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі положень ст.ст. 75, 76 КК України ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м'якості.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 дотримався зазначених вимог кримінального закону. Крім того, врахував дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному, наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, раніше не судимий та обставини, які пом'якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди та призначив покарання у межах мінімальної санкції статті.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Натомість, в порушення наведених вимог закону, суд апеляційної інстанції, врахувавши вказані дані про особу засудженого, та без наявності додаткових обставин, що пом'якшують покарання, звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, не обґрунтував свого рішення належним чином, не врахував при цьому тяжкість скоєного злочину, що в силу ст. 12 цього Кодексу є тяжким, вчиненого в стані алкогольного сп'яніння та наслідки у вигляді смерті людини.

Отже, звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не можна вважати доцільним, необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів, навіть за наявності позитивної характеристики засудженого, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину й відшкодування шкоди.

Таким чином, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, зокрема, апеляційний суд зміст всіх доводів апеляції прокурора повною мірою не перевірив і не спростував. За результатами розгляду апеляції прокурора висновки апеляційного суду звелись до загальних формулювань.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати наведене у цій ухвалі та призначити покарання, яке б відповідало тяжкості скоєного і особі засудженого, оскільки звільнення від відбування покарання з випробуванням слід вважати м'яким.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10