Провадження № 11-кп/780/200/15 Доповідач у 2 інстанції Дрига
Категорія 35 04.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
04 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0004125 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гребінки, Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

· засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Київської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

· засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

· за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_10 3928 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 26468 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 12000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 491 гривню судових витрат за проведення експертиз.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 , визнаний винним і засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин. Так, 26.08.2014 року, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_7 та двома невстановленими особами вирішили вчинити таємне викрадення чужого майна з квартири АДРЕСА_3 . Реалізуючи дану мету, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагатитись за рахунок чужого майна, таємно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та двома невстановленими особами, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 проникли до кв. АДРЕСА_5 , що на другому поверсі даного будинку. При цьому, ОСОБА_9 по газовій трубі заліз до вікна однієї з кімнат квартири, де способом віджиму метало пластикової конструкції відчинив його та разом з ОСОБА_12 , проникли до квартири, звідки вчинили крадіжку майна, належного ОСОБА_10 , а саме, грошові кошти в сумі 3000 тисячі доларів США, що за курсом НБУ, станом на 26 серпня 2014 року, становить 40 тисяч 978 гривень 22 копійки, виробів з золота, а саме, жіноча золота обручка, вагою 3 г, вартістю 1950 гривень, жіноча золота каблучка із вставкою з білого золота, вагою 2 г, вартістю 1300 гривень, жіноча золота каблучка із каменем «Гранат» темно червоного кольору, вагою 4 г, вартістю 2600 гривень, жіночій ланцюжок, вагою 6 г, вартістю 3900 гривень, чоловіча золота обручка, вагою 4 г, вартістю 2600 гривень, відеокамера «Панасонік» касетна вартість якої становить 300 гривень та мобільний телефон марки «Самсунг» , вартістю 300 гривень, всього на суму 53928 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд.

10.09.2014 року, близько 02 години 30 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, перебуваючи біля домогосподарства АДРЕСА_6 , вирішили незаконно заволодіти автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та знаходився в гаражному приміщенні вказаного домогосподарства.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, прослідували до гаражного приміщення, що розташоване на території домогосподарства АДРЕСА_6 . Після чого, одна з невстановлених слідством осіб, шляхом вільного доступу, відчинила вхідні двері до вказаного гаражного приміщення, які на той час були зачинені та незамкнені, і спільно з ОСОБА_7 та іншою невстановленою слідством особою, таємно від оточуючих, проникли до приміщення гаража. В послідуючому одна з невстановлених слідством осіб, шляхом вільного доступу відчинила металеву браму зазначеного гаражного приміщення, яка на той час була зачинена та замкнена металевим замком і ключ якого знаходився в гаражному приміщенні. Потім, ОСОБА_7 спільно з двома невстановленими слідством особами, виштовхали автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , з вказаного гаражного приміщення. Після цього, ОСОБА_7 сів за кермо цього автомобіля, а двоє невстановлених слідством особи сіли до салону вказаного автомобіля. Після чого, ОСОБА_7 за допомогою ключа, який знаходився в салоні автомобіля, запустив двигун та розпочав рух по вул. Озерна та залишили місце скоєння кримінального правопорушення. Автомобілем марки «Volkswagen Passat», що належить ОСОБА_11 розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальної шкоди на суму 70 454 грн.

В поданій апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року змінити та застосувати до нього ст. 75 КК України звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує, тим що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв слідству, під час судового розгляду повністю визнав свою вину і щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню доньку та матір інваліда, також зазначає, що заради їх утримання постійно підробляє на роботах неофіційного характеру.

Вирок щодо ОСОБА_9 учасниками судового розгляду не оскаржувався.

Заслухавши доповідь судді, думку сторін кримінального провадження: обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року: при обранні покарання у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступ тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, кількість епізодів злочинної діяльності та роль кожного з обвинувачених у вчиненні злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується посередньо, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодував, судом враховано також наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

За таких обставин, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та досягненню мети, передбаченої ст. 50 ч. 2 КК України. Підстав для призначення більш м`якого покарання, у тому числі підстав для застосування вимог ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає вирок без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: