Справа №560/494/15-к
Провадження №1-кп/560/51/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2015 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 09 лютого 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
09 лютого 2015 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за допомогою металевого лома зірвав два навісних замка з вхідних дверей та проник до будинку ОСОБА_5 , що розташований в с.Підлісне Дубровицького району Рівненської області, звідки таємно викрав два чавунні горшки та покривало, загальною вартістю 484 грн., чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_6 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснив, що він дійсно при викладених в обвинувальному акті обставинах 09.02.2015 року взяв у своєму господарстві металевий лом та з його допомогою зламав два навісні замки в будинку ОСОБА_5 , де викрав два чавунні горшки та одне покривало. Просив суд суворо не карати, погоджуючись з думкою прокурора щодо міри покарання.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що в лютому 2015 року до нього на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_7 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_6 викрав з його будинку два металеві горшки та покривало. Після чого, ОСОБА_5 , оглянувши будинок, дійсно помітив зникнення двох чавунних горшків та прокривала, які на даний час повернуті. При обранні міри покарання погоджується з думкою прокурора.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного, суд визнає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння, що виразилось у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, доведена повністю, а тому суд кваліфікує його дії за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнав себе винним відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.с.63), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.с.62), за місцем проживання характеризується негативно (а.с.60).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , яку визначено ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що він щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завдані збитки, а також обтяжуючу покарання обставину. Суд приймає до уваги також те, що ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення вперше, при цьому повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, надав показання, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які були логічними, послідовними і незмінними, що свідчить про його небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, тому враховуючи всі обставинами справи, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст.185 КК України. Одночасно суд прийшов до висновку, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним та доцільним звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат на залучення експертів немає.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: два чавунні пічні горшки, ємністю по 8 л кожен та матерчасте покривало, які приєднані до матеріалів кримінального провадження №0000081 від 09.02.2015 року в якості речового доказу та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .