Ухвала

іменем україни

14 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_12,

суддів: ОСОБА_13, ОСОБА_14,

при секретарі ОСОБА_15,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000914, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_1,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2014 року та вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області від 01 жовтня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_13,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу злочинів. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції незаконно відновив судове слідство після виходу до нарадчої кімнати, що свідчить про упередженість судді. Посилається на те, що обставини, викладені у вироках, не відповідають фактичним обставинам справи, а показання потерпілих і свідків є недостовірними. Крім того, стверджує, що, суд першої інстанції неправильно розв'язав заявлений потерпілим цивільний позов.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

За ч. 1 ст. 126 КК України ОСОБА_1 виправдано через недоведеність обвинувачення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 3 407 грн. 19 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. - моральної шкоди.

01 жовтня 2014 року Апеляційний суд Вінницької області за апеляційною скаргою прокурора скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 у частині його виправдання за ч. 1 ст. 126 КК України та призначення покарання за ч. 1 ст. 125 КК України й ухвалив новий, за яким визнав останнього винуватим за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України та призначив йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин;

- за ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначив ОСОБА_1 покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Звільнив ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

У решті вирок суду першої інстанції залишив без зміни.

Як установив апеляційний суд, 12 лютого 2013 року ОСОБА_1, знаходячись у будинку потерпілого ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, на ґрунті особистих неприязних стосунків, що виникли через взаємовідносини їх дітей, умисно наніс останньому кілька ударів руками в голову та один удар ногою в ліву частину грудної клітини, спричинивши потерпілому легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_1, знаходячись за вищезазначеною адресою, за тих же обставин, наніс доньці потерпілого - малолітній ОСОБА_3 удар ногою в пахову ділянку тулуба, завдавши останній фізичного болю, без спричинення їй тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора із запереченнями проти касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання засуджений ОСОБА_1, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв'язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даними нормами кримінального закону судом першої та апеляційної інстанцій зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судових рішеннях наведено докладні мотиви.

Той факт, що засуджений ОСОБА_1 умисно спричинив ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень та малолітній ОСОБА_3 - фізичного болю, без спричинення тілесних ушкоджень, підтверджується показаннями потерпілих, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, експерта ОСОБА_11, даними, що містяться у виписці МКЛ ШМД № 2752 від 12 лютого 2014 року, довідці Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні від 12 лютого 2014 року, висновках медичних експертиз, протоколі проведення слідчого експерименту.

На думку колегії суддів, висновки суду першої та апеляційної інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Підстав уважати, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обмовили засудженого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, немає, оскільки показання потерпілих узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, наданими та дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що судовими інстанціями його безпідставно визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, колегія суддів уважає безпідставними.

Крім того, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, який розв'язано з дотриманням вимог ч. 1 ст. 129 КПК України.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді громадських робіт, суд апеляційної інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, наявність обставин, що пом'якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про його особу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, призначаючи ОСОБА_1 покарання, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.

На думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням вищезазначеного суд апеляційної інстанції під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою прокурора дотримався положень статей 404, 405, 407, 414 КПК України, а ухвалений в апеляційному порядку вирок відповідає вимогам статей 374, 420 цього Кодексу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до вимог ст. 412 КПК України були би підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2014 року та вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області від 01 жовтня 2014 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_17 ОСОБА_16 ОСОБА_14