Справа №11а-343,2007р. Головуючий в 1-й
ст. 149 ч.2 Палькова
України. Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року квітня місяця «03» дня

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого -
Червоненка В.Я. Суддів: Раєнка В.І.,

Ковальової
Н.М. З участю прокурора - Литвиненка О.О.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями
захисника в інтересах засудженої та державного обвинувача по справі на вирок
Суворовського районного суду м.Херсона від «22» січня 2007 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, -

засуджена за ст.
149ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 2 років позбавлення
волі, без конфіскації майна, в кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід відносно засудженої залишено у вигляді підписки про
невиїзд з постійного місця проживання до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування призначеного покарання визначено з моменту взяття
засудженої під варту.

Речові докази: 2200 доларів США
звернуті на користь держави.

ОСОБА_1визнана винною і засуджена за те, що в грудні 2003
року, за попередньою змовою з іншою особою, спродала до Туреччини громадянку
України ОСОБА_2. в цілях подальшої сексуальної експлуатації, а також: за те, що
в січні 2004 року за попередньою змовою з ОСОБА_3. та іншою особою, спродала до
Туреччини в цілях подальшої сексуальної експлуатації громадянок України
ОСОБА_4. та ОСОБА_5., за що
вона та Анастасіадіс отримали від невстановленої слідством особи на ім'я
ОСОБА_7через ОСОБА_6. 2100 доларів США.

Постановою суду від 28.11.2005 року кримінальна справа відносно підсудного
ОСОБА_3. виділена в окреме провадження і направлена на додаткове розслідування
у зв'язку з ухиленням останнього від суду.

В апеляції захисник в інтересах ОСОБА_1просить вирок суду
відносно його підзахисної скасувати і закрити провадження по справі за
відсутністю в діях ОСОБА_1передбаченого ст. 149 ч.2 КК України злочину,
оскільки на його думку висновки суду базуються на припущеннях і не відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки вона лише здійснювала консультаційні
послуги по отриманню паспортів і не отримувала за це будь-якої винагороди.
Захисник також вказує на відсутність доказів да попередню змову ОСОБА_1з іншими особами. Окрім того,
показання потерпілих по справі не підтверджують, а спростовують пред'явлене
засудженій обвинувачення. Захисник також вказує у своїй апеляції на призначення
судом ОСОБА_1надто суворого покарання, посилаючись на обставини, що пом'якшують
відповідальність засудженої та тяжкий стан її здоров'я.

Державний обвинувач, який приймав участь у розгляді справи судом першої
інстанції просить вирок суду скасувати внаслідок призначення засудженій м'якої
міри покарання, постановити по справі свій вирок, яким призначити
ОСОБА_1покарання за ст. 149 ч.2 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі.
На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що засудженою вчинено
особливо-тяжкий злочин, необгрунтовано застосовано ст.69 КК України, оскільки
перераховані формально обставини, що пом'якшують її відповідальність, а сам
факт сексуальної експлуатації жінки є тяжкими наслідками, що не враховано
судом.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи
апеляції державного обвинувача та прохавшого цю апеляцію задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляції задоволенню не підлягають зі слідуючих підстав.

Судом вірно встановлені фактичні обставини вчиненого
засудженою і його висновки про винність ОСОБА_1у скоєнні злочину за який її
засуджено, при обставинах вказаних у вироку суду підтверджується показаннями
засудженої за цією ж справою ОСОБА_8., з яких вбачається, що саме
ОСОБА_1запропонувала їй підшукувати дівчат з ціллю відправки їх до Туреччини
займатися проституцією. Вона підшукала потерпілих по даній справі і відвела до
ОСОБА_1, яка займалася оформленням для дівчат закордонних паспортів. Родичі
ОСОБА_1відвезли цих дівчат до Сімферополя щоб відправити до Туреччини;

свідченнями потерпілої ОСОБА_5., яка
підтвердила, що в січні 2004 року разом із ОСОБА_4їздили до Туреччини, де, як
їм сказали, вони будуть працювати з людьми і отримувати за це гроші. Два
чоловіка відвезли їх до Сімферополя, придбали квитки і дали 500 доларів США,
щоб пройти таможню. В Стамбулі гроші у них забрали. В Туреччині вона побула
неділю і її повернули до України, а ОСОБА_4залишилася;

показаннями свідка ОСОБА_9., яка підтвердила, що її син
разом із ОСОБА_8возив до Сімферополя дівчину; свідок ОСОБА_10. підтвердив, що в
м.Херсоні забрав 2 дівчат і поїхали до Сімферополя, де їх затримали;

показаннями потерпілої ОСОБА_2., з яких вбачається, що у грудні 2003 року
вона познайомилася із ОСОБА_8, яка їй запропонувала поїхати до Туреччини
займатися проституцією. За її згодою

ОСОБА_8послала потерпілу до
ОСОБА_1, яка допомогла виготовити необхідні документи, дала гроші на поїздку, а
також надала машину, якою відвезли її до аеропорту. У Стамбулі її тричі
перепродували і вимагали займатися проституцією;

свідок ОСОБА_11. підтвердив, що засуджена відправила його співмешканку
ОСОБА_4до Туреччини займатися проституцією. Він декілька разів отримував від
потерпілої гроші з Туреччини;

свідок ОСОБА_12. підтвердив, що за проханням
ОСОБА_1відвозив до аеропорту хлопця на ім'я ОСОБА_13і двох дівчат, за що
ОСОБА_13виплатив йому 100 доларів США; а також матеріалами справи, у тому числі
даними повідомлення про отримання співмешканцем ОСОБА_4-ОСОБА_14 грошових
переказів від потерпілої з Туреччини; списком осіб, які вилітали з Сімферополя
до Туреччини, де вказана і потерпіла, копією закордонного паспорта на ім'я
ОСОБА_4.

Зібраним по справі доказам, які належним чином перевірені судом та
викриваючим ОСОБА_1як особу, що вчинила цей злочин, суд дав належну оцінку та
вірно кваліфікував її дії.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляція
захисника в інтересах засудженої задоволенню не підлягає, оскільки судом
належним чином перевірені зібрані докази, які викривають ОСОБА_1як особу, що
вчинила даний злочин.

Покарання засудженій обрано із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді
реального позбавлення волі з урахуванням характеру та підвищеного ступеня
суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до особливо
тяжких, даних про особу ОСОБА_1, яка характеризується позитивно, вперше
притягається до кримінальної відповідальності, є особою похилого віку, а також
те, що вона є інвалідом 2 групи безстроково, її стан здоров'я, що
підтверджується приєднаними до матеріалів справи медичними документами. Ці
обставини визнані судом такими, що пом'якшують відповідальність засудженої і в
своїй сукупності дали підстави суду для призначення ОСОБА_1покарання нижче від
найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 149 ч.2 КК України.

На думку колегії суддів судом першої інстанції ст.69 КК України
обґрунтовано застосована, оскільки не передбачає заборони при її застосування і
за особливо тяжкі злочини. Попередній вирок суду, за яким ОСОБА_1була засуджена
із застосуванням ст.69 КК України до іншого виду покарання касаційною
інстанцією був скасований не в зв'язку з необгрунтованим застосуванням ст. 69
КК України, а в зв'язку з тим, що суд посилався при її застосуванні на
обставини, які не були документально підтверджені. Ці недоліки при новому
розгляді справи судом першої інстанції виправлені.

Посилання апелянта на те, що суд не прийняв до уваги, що сексуальна
експлуатація жінок сама по собі вже є тяжкими наслідками не ґрунтується на
законі і не може бути прийнята до уваги, оскільки сама диспозиція ст. 149 КК
України передбачає кримінальну відповідальність за таку експлуатацію, а ч.3
даної статті має саме кваліфікуючу ознаку злочину - настання тяжких наслідків.
За цим законом дії засудженої не

кваліфікувалися.
До того ж закон має виключний перелік наслідків, які відносяться до тяжких.

По даній справі
такі наслідки не встановлені.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку,
що вирок суду є законним і обґрунтованим, а призначене засудженій покарання із
застосуванням ст.69 КК України є достатнім, справедливим і відповідає вимогам
ст.65 КК України, а тому апеляції захисника і державного обвинувача, який
приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.
365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції захисника в інтересах засудженої та державного обвинувача по
справі залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м.Херсона
від 22 січня 2007 року відносно ОСОБА_1- без змін.