Справа №460/1925/15-к
Провадження №1кп-460/376/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.07.2015 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнєцовськ Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), військове звання молодший сержант, раніше не маючого судимості,-
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.407 ч.2, 4 КК України,-
обвинувачений ОСОБА_4 , який з 14.08.2014 року був признаваний на військову службу за мобілізацією та в подальшому перебував на посаді водія номера обслуги зенітно-артилерійського взводу 4 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яку з 03.03.2014 року переведено у вищу ступінь бойової готовності, після завершення лікування під час відпустки з 18 лютого 2015 року вчасно не з`явився на військову службу без поважних причин, а прибув в АДРЕСА_1 за зареєстрованим місцем проживання до призову на військову службу, де проводив час на власний розсуд. 06.03.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», згідно якого посилено кримінальну відповідальність військовослужбовців за самовільне залишення військової служби або місця служби, вчинені в умовах особливого періоду несення військової служби. В денний час 08 квітня 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно повернувся в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де про своє прибуття повідомив командування та приступив до виконання своїх службових обов`язків несення військової служби. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за мобілізацією з 18.02.2015 року вчасно не з`явився з лікувального закладу на військову службу без поважних причин, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, а в період з 06.03.2015 року по 08.04.2015 року додатково з кваліфікуючою ознакою нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду несення військової служби, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст.407 ч.2, 4 КК України.
Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.407 ч.2, 4 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав та по суті обвинувачення показав, що до призову на військову службу за мобілізацією він проживав в АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_5 З серпня 2014 року він став проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . З жовтня 2014 року
по січень 2015 року він знаходився в зоні проведення антитерористичної операції в Луганській області, після повернення йому була надана відпустка. Під час відпустки в зв`язку з погіршенням стану здоров`я він лікувався в Луцькому військовому госпіталі та у Волинському обласному госпіталі для інвалідів війни. Після закінчення відпустки він повернувся додому, де допомагав бабусі по господарству, а 08 квітня 2015 року він добровільно повернувся в розташування військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби. В скоєному він розкаюється, просить суворо його не наказувати.
Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 у нез`явленні з 18.02.2015 року вчасно з лікувального закладу на військову службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, а в період з 06.03.2015 року по 08.04.2015 року додатково у нез`явленні вчасно на військову службу тривалістю понад один місяць, вчинені в умовах особливого періоду несення військової служби, і його дії за ст.407 ч.2, 4 КК України кваліфіковано правильно.
Обставиними, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, добровільне припинення злочинного діяння, приймав участь в проведенні антитерористичної операції, стан здоров`я обвинуваченого, наявність на його утриманні особи похилого віку. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.
З врахуванням вищенаведених обставин справи та особи обвинуваченого, встановлених обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкцій частин статті доведеного злочину у виді штрафу та позбавлення волі, за правилам призначення покарання за сукупністю злочинів, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочинів, передбачених ст.407 ч.2, 4 КК України, та обрати покарання:
-за ст.407 ч.2 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп;
-за ст.407 ч.4 КК України у виді 03/три/ роки позбавлення волі.
Згідно з ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш сувором, остаточно визначити за сукупністю злочинів покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді 03/три/ роки позбавлення волі.
На підставі з ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 01/один/ рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 під час іспитового строку не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_4 покладається на командира військової частини, а у випадку звільнення з військової служби на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: