Провадження № 1/232/448/12
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2012 року Вінницький міський суд

в складі:

головуючого судді Бернади Є.В.

при секретарі Бєрєснєвому І.Р.,

за участю прокурора Слободянюка В.В.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.

Краматорськ Донецької області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, студента ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2012 р. ОСОБА_2, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, вирішив вчинити крадіжку цигарок з кіоску, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 12-а. Після цього ОСОБА_2 взяв з собою ножиці для різання металу, матерчаті рукавиці та три поліетиленових мішка, які мав намір використати для перенесення викраденого товару цигарок, та біля 4-ї год. 28.07.2012 р., знаходячись на своєю велосипеді, поїхав до вищевказаного кіоску, що належить ОСОБА_3

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 зайшов за вищевказаний кіоск та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножиць для різання металу, вирізав задню стінку вищевказаного кіоску. Після цього, продовжуючи доводити свій злочинний умисел до кінця, почав розбирати внутрішню обшивку кіоску з метою проникнення всередину та вчинення крадіжки цигарок. Однак ОСОБА_2 виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг вчинити крадіжку з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками приватної охорони ПП «Легіонер».

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що вчинив його за вищевказаних обставин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, думку прокурора та адвоката, суд відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи пояснення підсудного ОСОБА_2, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт вчинення замаху останнім на незаконне заволодіння майном потерпілого, що підтверджується чіткими та послідовними поясненнями підсудного, даними в судовому засіданні. Так, підсудний повідомив про мотиви, способи та обставини вчинення злочину. Разом з тим, заволодіння майном не відбулось з причин, що не залежали від волі підсудного, оскільки останній був затриманий працівниками охоронної структури.

За таких обставин суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину з проникненням у приміщення.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудних, їх ставлення до вчиненого, обставини, що помякшують чи обтяжують їх покарання.

Підсудний ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин, проте в силу ст. 89 КК України є особою, раніше не судимою (а. с.73-76), за місцем проживання характеризується позитивно (а. с. 77), має ряд захворювань у зв'язку з чим до 29.06.2011 р. мав ІІІ групу інвалідності (а. с. 80), на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а. с. 81, 82), зявився до правоохоронних органів з явкою з повинною (а. с. 13), у вчиненому розкаявся.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи підсудного, його негативного ставлення до вчиненого, обставин, які помякшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 КПК України речові докази, за допомогою яких було вчинено замах на крадіжку, слід звернути в дохід держави.

Цивільний позов потерпілого слід залишити без розгляду в зв'язку з тим, що фактично заволодіння майном не відбулось. Питання щодо відшкодування витрат, понесених в зв'язку з ремонтом пошкодженого торгівельного кіоску та не отриманого прибутку, на думку суду, підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Речові докази: чотири поліетиленові пакети, чотири картонні коробки від мобільних телефонів з документами на них та сім-картами, викрутки, плоскогубці, ножиці для різання металу, ліхтарик, електрошокер, мобільні телефони, рукавиці, звязку з ключів, що знаходяться в камері зберігання речових доказів 2-го відділу (Ленінського РВ) ВМВ УМВС України у Вінницькій області звернути в дохід держави.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: