Справа № 1-192
ВИРОК

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

“03” січня 2008 року Березнівський районний суд
Рівненської області

під головуванням судді
Мельника В.Я.

при секретареві Кравчук С.Я.

з участю:

прокурора Люшин Н.М.

потерпілого ОСОБА_4.

підсудного ОСОБА_1.,

його законного

представника, матері
ОСОБА_5.,

захисника, адвоката ОСОБА_6

представника служби

в справах дітей Дорощука І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне
справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, народився і
проживає в с. Моквин Березнівського району Рівненської області, українця,
громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого,
дитини-інваліда внаслідок аварії на ЧАЕС, раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався,

за ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2007
року біля 1 години ночі ОСОБА_1., перебуваючи в сОСОБА_10 алкогольного сп'яніня та
не маючи посвідчення водія, керуючи автомобілем ВАЗ - 2101, державний номерний
знак НОМЕР_1, володілцем якого є ОСОБА_2., рухаючись зі швидкістю 70 км./год.
по вул. Шевченка в с. Моквин Березнівського району, порушив вимоги п. п. 2.1,
2.9, 2.13, 12.2-12.4 Правил дорожнього руху і скоїв наїзд на ОСОБА_3., яка
рухалася в попутному напрямку, при цьому залишив її в небезпечному для життя
сОСОБА_10, внаслідок чого та від отриманих ушкоджень у вигляді важкої поєднаної
політравми - важкої черепно-мозкової травми, забою-здавлення головного мозку
важкого ступеня, внутрішньочерпної гематоми, перелому основи черепа, уламкового
перелому поперечної правої плечевої кістки на межі середньої і верхньої третини
із зміщенням уламків, закритої травми живота, забою нирок, перелому 6-го ребра
справа, множинних забоїв, осаднення, гематоми, поверхневих ран голови, тулуба,
кінцівок, мозкової коми ІІІ ступеня, комбінованого шоку ІІІ ступеня, які
відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент
спричинення, в той же день в лікарні померла.

Допитаний в
якості підсудного ОСОБА_1. винним себе в пред'явленому
обвинуваченні повністю визнав, в скоєному розкаявся, пояснив, що 21 липня 2007
року в кафе с. Моквин з друзями вживав спиртні напої, після цього підвозив їх в
с. Новий Моквин, в салоні автомобіля було вісім чоловік, їхав по своїй смузі
руху, на прохання одного з друзів нагнувся до магнітофона, маючи намір включити
його, в цей час відчув удар, зрозумів, що збив людину, злякався, тому не
зупинився.

Просить,
врахувавши стан його здоров'я, не позбавляти його волі.

Потерпілий
ОСОБА_4. пояснив, що як цивільний позивач повністю підтримує заявлений ним
цивільний позов по справі на суму 500 тисяч гривень. Вказав, що з цієї суми
матеріальна шкода становить 16150 гривень, решту - моральна шкода.

Крім визнання
своєї вини підсудним ОСОБА_1., вона стверджується також показаннями свідків.

З пояснень
свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8.та ОСОБА_9 відомо, що 21 липня 2007 року вони разом з
ОСОБА_3., були на дискотеці в кафе с.
Моквин. Поверталися додому після 12 години ночі. На вулиці через бурю світла не
було. Йшли в один ряд у напрямку с. Новий Моквин по вул. Шевченка - ОСОБА_8. по
правому краю проїжджої частини, далі по обочині ОСОБА_3. та ОСОБА_9., а ОСОБА_7. майже біля огорожі.
Тримали одна одну під руки. Почули, що на великій швидкості в напрямку їх руху
їде автомобіль, тоді ОСОБА_8. зійшла з проїжджої частини на обочину і пішла
вперед.

Коли автомобіль
проїжджав повз них, він вибив ОСОБА_3. з під руки ОСОБА_9. і відкинув на
декілька метрів вперед. ОСОБА_9. крикнула, що немає ОСОБА_10. ОСОБА_3. лежала
на спині попереду на обочині біля самої проїжджої частини головою в напрямку
села Новий Моквин.

Такі ж пояснення
свідок ОСОБА_8. дала в ході відтворення обстановки і обставин події з її участю
13 вересня 2007 року, пояснивши, що потерпіла ОСОБА_3. йшла на відсОСОБА_10 22
сантиметрів від правого краю проїжджої частини дороги (протокол зі схемою на а.
с. 103-104).

Свідок ОСОБА_15.
показав, що ОСОБА_1. в ніч з 21 липня 2007 року на 22 липня 2007 року його і
інших знайомих хлопців підвозив додому, він особисто сидів в автомобілі на
передньому сидінні поряд з водієм, розмовляв з хлопцями, усіх їх в автомобілі
було чоловік 7-8, їхали від кафе в с. Моквин по вул. Шевченка в напрямку с.
Новий Моквин, відчув удар і йому в очі полетіли куски скла. Зрозуміли, що збито пішохода. ОСОБА_1. не
зупинився, намагався втекти, хоча вони його вмовляли зупинитися. Потім він в'їхав в
огорожу. Всі розбіглися, а він пішов на місце події, де вже були працівники
міліції, і все їм розповів.

Аналогічні
пояснення в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_11., при цьому показав, що їх
шестеро хлопців сиділи на задньому сидінні автомобіля і він не може точно
пояснити як саме відбувся наїзд на ОСОБА_3., показав також, що освітлення в
автомобілі було погане, світила лише ліва фара, права фара не горіла.

Свідки
ОСОБА_12., ОСОБА_13. та ОСОБА_14. показали, що в той вечір вони йшли з кафе с.
Моквин по вул. Шевченка, за ними йшли дівчата серед яких була ОСОБА_3., чули
звук автомобіля, що швидко наближався. Коли автомобіль майже наблизився до них,
почули сильний удар. Автомобіль поїхав далі, рухався він на дальньому тьмяному
світлі. права фара не горіла.

З показань
свідків ОСОБА_16. та ОСОБА_17. відомо, що вони прибули на місце події після
дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_3. лежала на узбіччі дороги головою в
сторону с. Друхів ногами до центру села Моквин. ОСОБА_18. встановила, що
потерпіла знаходиться без свідомості в сОСОБА_10 мозкової коми. Викликала
бригаду лікарів і відправили ОСОБА_3. в лікарню.

Свідок ОСОБА_19.
пояснив, що машина, якою керував його син,
по дорученню належить його брату ОСОБА_2., який не живе в с. Моквин.
Брат пригнав сюди машину і його син її йому ремонтував.

На той час коли
сталась ДТП його не було вдома. При ньому син машиною його брата не їздив.

Винність підсудного
ОСОБА_1. доводиться також доказами з матеріалів кримінальної справи.

Обставини
скоєного ним відомі з протоколу огляду місця пригоди від 22 липня 2007 року, що
проводився починаючи з 2 години 20 хвилин ночі.

З вказаного
протоколу відомо, що при огляді місця пригоди на проїжджій частині на
відсОСОБА_10 90 см. від її краю по правій смузі руху в напрямку с. Друхів
виявлено куски фарби червоного кольору. Далі на відсОСОБА_10 12.6м. по цій же
смузі руху та за 1.2 м. від краю проїжджої частини виявлена пляма червоного
кольору схожа на кров. Далі йде розсип кусків скла, що закінчується на
відсОСОБА_10 10 метрів за плямою червоного кольору.

Характер і
тяжкість спричинених ОСОБА_3. тілесних ушкоджень відома з висновку
судово-медичної експертизи на а. с. 97-98.

Свої
визнавальні покази підсудний ОСОБА_1. підтвердив в ході відтворення обстановки
і обставин події з його участю згідно протоколу від 13 вересня 2007 року зі
схемою на а. с. 100-102. З нього слідує, що видимість проїжджої частини дороги
при ближньому світлі лише лівої фари автомобіля складає 25 метрів, а видимість
пішоходів - відповідно на відсОСОБА_10 79.5 метра.

З протоколу
огляду транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак
НОМЕР_1, з фототаблицями від 22 липня 2007 року ( а. с. 8-10) відомо, що в
ньому після дорожньо-транспортної пригоди виявлено розбитими лобове скло, праву
передню фару, правий і лівий показчик повороту, деформований капот.

Висновок судової
експертизи транспортного засобу з фототаблицями на а. с. 117-122 доводить той
факт, що перед скоєнням ДТП рульова і гальмівна система автомобіля ВАЗ 2101,
державний номерний знак НОМЕР_1, перебували в працездатному сОСОБА_10 і могли
виконувати функції передбачені конструкцією.

Разом з тим,
система освітлення автомобіля перед скоєнням ДТП знаходилася в непрацездатному
сОСОБА_10, що виникла в процесі експлуатації автомобіля, та відповідно водій
міг виявити ці несправності перед початком руху свого авто.

А з висновку
експертизи лакофарбових матеріалів і покриттів ( а. с. 130-135) відомо, що
частинки вилучені під час огляду місця події та частинки покриття вилучені з
автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, являють собою шестишарове
лакофарбове покриття і мають спільну групову належність - морфологічні ознаки
(послідовність, колір, відтінок кольору, фізичні і хімічні властивості, а також
природу плівкоутворюючого полімеру зовнішнього шару).

З висновку
судової автотехнічної експертизи (а. с.125-127) відомо, що причиною даної
дорожньо-транспортної пригоди були дії водія ОСОБА_1., який при умові руху з
допустимою швидкістю не більше 60 км./год., за умови видимості проїжджої
частини у всіх варіантах розрахунків зупиночного шляху автомобіля, що менший
відсОСОБА_10, на якій знаходився автомобіль до місця наїзду в момент виникнення
небезпеки, мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом застосування
екстренного гальмування.

Як свідчить
висновок судово-медичних експертиз крові ОСОБА_1., що на а. с. 91-92, взятої у
нього 22 липня 2007 року о 4 годині, той під час ДТП знаходився в легкій
ступені алкогольного сп'яніння.

Сукупність усіх
досліджених доказів по справі свідчить, що вина підсудного ОСОБА_1. згідно з
пред'явленим йому обвинуваченням, з врахуванням постанови
прокурора про зміну обвинувачення від 26
грудня 2007 року, повно і послідовно доведена в судовому засіданні.

Дії ОСОБА_1.
суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього
руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть
потерпілої, та за ч. 1 ст. 135 КК України - в завідомому залишенні без допомоги
особи, яка перебуває в небезпечному для життя сОСОБА_10, якщо водій мав змогу
надати їй допомогу та сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

При цьому суд вважає
доведеним порушення ОСОБА_1. наступних вимог Правил дорожнього руху:

підпункту “а”
пункту 2.1, який вимагає від водія керувати транспортним засобом при наявності
посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і
талону, що додається до посвідчення;

підпункту “а”
пункту 2.9, що забороняє водієві керувати транспортним засобом в сОСОБА_10
алкогольного сп'яніння;

пункту 2.13 ,
який надає право керування автомобілями усіх видів і категорій особам з 18 -
річного віку;

пунктів
12.2,12.3,12.4 Правил, що зобов'язують водія у темну пору доби та в умовах недостатньої
видимості витримувати швидкість руху такою, щоб водій мав змогу зупинити
транспортний засіб у межах видимості дороги, а в разі виникнення небезпеки для
руху або перешкоди, яку водій об'єктивно
спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості
аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду
перешкоди, у населених пунктах рухатися транспортним засобом зі швидкістю не
більше 60 км/год.

При призначенні
покарання суд враховує особу ОСОБА_1., його стан здоров'я,
характер скоєного ним злочину, обставини, що пом'якшують
його покарання та обтяжують його, і приходить до висновку, врахувавши вказані
обставини в їх сукупності, про призначення його йому у виді позбавлення волі в
межах, встановлених п.3 ч.3 ст.102 КК України.

При цьому бере
до уваги ту обставину, що в наданих суду документах про стан його здоров'я
відсутня вказівка на те, що покарання у виді позбавлення він відбувати не може.

До обставин, що
пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1. слід віднести його
неповнолітній вік, щире каяття у скоєному та сприяння розкриттю злочину.

Такою, що
обтяжуює покарання підсудного ОСОБА_1., є знаходження його при цьому в
сОСОБА_10 алкогольного сп'яніння.

Суд не може
віднести до обтяжуючої покарання підсудного ОСОБА_1. такої обставини як тяжкі
наслідки, завдані злочином, під якими в даному випадку мається на увазі смерть
потерпілої ОСОБА_3., оскільки ця обставина передбачена диспозицією ч.2 ст. 286
КК України. А тому її слід виключити з обвинувачення.

Злочин за ч. 2
ст. 286 КК України, скоєний ОСОБА_1., належить до тяжких злочинів.

При цьому суд
вважає також доведеною ту обставину, що в порушення вимог п. 4.1 Правил
дорожнього руху потерпіла ОСОБА_3. перед наїздом на неї автомобіля ВАЗ 2101,
державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1., рухалася по краю
проїжджої частини дороги, що суд вважає доведеним на підставі доказів, зафіксованих
протоколом огляду місця події і схемою до нього на проїжджій частині дороги-
слідів крові, фарби та скла.

Поряд з цим з
висновку експерта - автотехніка ( а. с. 127) відомо, що навіть при цих умовах
ОСОБА_1. мав можливість уникнути наїзду на піщохода ОСОБА_3., а тому причиною
ДТП є не це порушення, а дії водія автомобіля ОСОБА_1.

Суд не вирішує
питання про можливість позбавлення ОСОБА_1. права керування транспортними
засобами, що передбачене як додаткове альтернативне покарання за ч.2 ст. 286 КК
України, оскільки той такого права не набув.

При обранні
підсудному ОСОБА_1. запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд
враховує, що він скоїв тяжкий злочин, після його скоєння мали місце випадки
повторного керування ним автомобілем з порушенням вимог Правил дорожнього руху,
що стверджується листом начальника Березнівського РВ УМВС України на ім'я
потерпілого ОСОБА_4. від 12 грудня 2007 року № 51/8633 та з врахуванням того,
що суд дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі,
тому з метою запобігти скоєнню ОСОБА_1. нових злочинів та на підставі ст. ст.
148,155 КПК України, суд змінює йому запобіжний захід з підписки про невиїзд на
тримання під вартою.

Вирішуючи
питання цивільного позову, суд виходить з вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України про те,
що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З доручення на
а. с. 22 відомо, що володільцем автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак
НОМЕР_1 є ОСОБА_2., дядько підсудного ОСОБА_1.

А у
відповідності з частиною 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 27 березня 1992 року “Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди” з наступними змінами, під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного
господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору
оренди, довіреності тощо).

Суд вважає
доведеним, що користування автомобілем підсудним ОСОБА_1. мало місце зі згоди і
відому ОСОБА_2., а тому погоджується з тим, що вважати, що підсудний заволодів
ним неправомірно, як це передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України і покладати на
нього відповідальність за спричинену злочином шкоду, немає підстав.

Отже позов
заявлений до неналежного відповідача.

Крім цього,
цивільний позов адресований не суду, а слідчому Березнівського РВ УМВС
України.

З тих підстав, що
позовна заява не відповідає вимогам, які ставляться до цивільного позову він
має бути залишений без розгляду, а отже може бути вирішений в порядку
цивільного судочинства.

Речовий доказ -
автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, суд повертає ОСОБА_2.,
якому він належить на законній підставі.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним за ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України і призначити покарання:

за ч.2 ст. 286
КК України - чотири роки позбавлення волі;

за ч.1 ст. 135
КК України - один рік позбавлення волі.

На підставі ст.
70 КК України шляхом повного складання призначених покарань остаточне покарання
за сукупністю злочинів ОСОБА_1призначити у виді позбавлення волі на строк п'ять
років з відбуванням покарання в спеціальній виховній установі.

Запобіжний
захід ОСОБА_1до набуття вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд на
тримання його під вартою в Рівненському слідчому ізоляторі Управління ДДУ ПВП в
Рівненській області і його відбування рахувати з 3 січня 2008 року.

Речовий доказ -
автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, - повернути ОСОБА_2.

На вирок суду
сторонами та представниками сторін може бути внесена апеляція до апеляційного
суду Рівненської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а
засуджениим ОСОБА_1в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: