ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 556/379/15-к
Рядок статзвіту № 34

22.04.2015 року. смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника службиу справах дітей Володимирецької РДА ОСОБА_4

захисника обвинувачено ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001159 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
Кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено за таких обставин:

27.12.2013 року приблизно о 04-00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф». державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполучення Володимирець-Красносілля-Малі Тлелковичі км-2+800 м зі сторони с. Красносілля в напрямку смт. Володимирець, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням транспортного засобу, здійснив виїзд за межі проїзної частини та зіткнення з придорожнім деревом, в наслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження з якими був госпіталізовані у КЗ "Володимирецька ЦРЛ", де в подальшому проходив лікування.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №49 від 12.03.2014, тілесні ушкодження отримані ОСОБА_8 , у вигляді: полі травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня, закритого багато уламкового перелому верхньої третини стегнової кістки зі зміщенням зліва, травматичного шоку 2 ступеню, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні в відділені анестезіології та інтенсивної терапії КЗ «Володимирецької ЦРЛ». Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

В прямому, безпосередньому, причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди із наступившими шкідливими наслідками, перебуває грубе порушення громадянином ОСОБА_6 пункту 2.3 (б) правил дорожнього руху, згідно якому для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним.

Дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив суду, що 27.12.2013 року він керував автомобілем «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Володимирець-Красносілля-Малі Тлелковичі км-2+800 м зі сторони с. Красносілля в напрямку смт. Володимирець, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив виїзд за межі проїзної частини та зіткнення з придорожнім деревом, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а потерпілий ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Обвинувачений також вказав, що потерпілому ОСОБА_8 добровільно відшкодував матеріальні витрати завдані кримінальним правопорушенням. У скоєному щиро кається. Також пояснив, що посвідчення водія він не отримував. Цивільний позов визнав в повному обсязі. В судовому засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 було заявлено клопотання та надано письмову заяву про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні просив суд призначити покарання обвинуваченому відповідно до санкції ст.286 ч. 2 КК України, але не пов`язане з позбавленням волі. Також підтвердив, що обвинувачений відшкодував йому матеріальні збитки спричинені кримінальним правопорушенням. Не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Наявність провини у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення за ст.286 ч.2 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події від 27.12.2013 року з ілюстрованою таблицею до нього, схемою ДТП (Том. 2 а.к.п. 11-15);

- висновком експерта №134 від 13.03.2014 року, згідно якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з технічної точки зору повинен був діяти згідно з вимогами п. 2.3 (б) правил дорожнього руху України. (Том 2 а.к.п. 43-46).

Оцінюючи зібрані по справі докази суд, вважає, що провину обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною та його дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки, він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що спричинило заподіяння потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_6 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно ст. 66 КК України є: визнання своєї провини повністю, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення-злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує, відповідно ст. 67 КК України, покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення встані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 обставини справи, обставини, які пом`якшують та обтяжують провину обвинуваченого, враховуючи думку потерпілого, суд вважає, що покарання повинно бути призначено відповідно до санкції ст.286 ч.2 КК України. Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, і при таких обставинах рахує за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, із застосуванням відносно обвинуваченого ст.75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої системи, тому вважає за можливе звільнити його від покарання з випробовуванням, поклавши на нього певні обов`язки.

Що стосується додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає за доцільне не позбавляти ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами так як посвідчення водія в нього відсутнє.

Таким чином, із огляду на зазначене, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання ОСОБА_6 не пов`язаного з ізоляцією від суспільства. На думку суду, дане покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Прокурором заявлено цивільний позов в інтересах КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 1352,12 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року, необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, не досяг повноліття.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року із змінами внесеними згідно закону, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі ст.1 п.«а» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1 п. «в», 8, 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із застосуванням випробувального терміну в 1 (один) рік, та зобов`язання повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов прокурора задовольнити, стягнувши з ОСОБА_6 (жителя АДРЕСА_1 ) на користь КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» витрати, понесенні на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 , в сумі 1352 (одна тисяча триста п`ятдесят дві) грн. 12 коп.

Речові докази: автомобіль «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на майданчику Володимрецького відділення міліції - повернути ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1