Справа № 152/545/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
судового засідання ОСОБА_2 ,
по обвинуваченню: ОСОБА_3 , народженого: ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Рахни-ЛісовіШаргородського району Вінницької області, проживаючого там же по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),
учасники кримінального
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
15 листопада 2014 року біля 3 години 20 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджаючи по вулиці Макаренка в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, рухаючись зі сторони центру села, у напрямку сільської ради, не доїжджаючи до повороту у напрямку вул. Гагаріна зі швидкістю біля 70 км/год., в порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» та пункту 12.2 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», не врахувавши дорожню обстановку темну пору доби та умови недостатньої видимості, не обравши безпечної швидкості руху під час входження в поворот праворуч, не змінюючи напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу руху та не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення з деревом, розташованим на лівому узбіччі дороги.
Унаслідок пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя під час заподіяння. Між порушенням ОСОБА_3 пунктів 10.1, 12.1 та 12.2 Правил дорожнього руху України та отриманням потерпілим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснивши, що у листопаді 2014 року, він як водій здійснив ДТП, у якому потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Проте деталей тієї аварії він не пам`ятає, оскільки внаслідок ДТП отримав травму голови, після чого тривалий період перебував у реанімаційному відділенні.
Ураховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів і судових витрат.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 , 15 листопада 2014 року, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним винуватості та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Окрім того, з урахуванням обставин провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, суд дійшов висновку, що доцільним є застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік і 6 місяців та покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції його від суспільства. При цьому суд також враховує, що обвинувачений здійснює догляд за своєю матір`ю, яка є інвалідом.
Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувати.
Судові витрати слід стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів належить вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від призначеного за цим вироком основного покарання з випробуванням, якщо він упродовж іспитового строку в один рік і шість місяців не вчинить нового злочину.
На підставі пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 упродовж встановленого судом півторарічного іспитового строку обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Речовий доказ - автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 копійок.
Згідно статей 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1