16.01.2015 №363/1723/14к

ВИРОК
Іменем України
16 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження за № 0002382 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кишиніва, Молдова, громадянина України, освіта вища, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2013 року, близько 00 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі «Київ-Овруч» в напрямку м. Овруч. в с. Демидів Вишгородського району Київської області ОСОБА_7 проявив неуважність та злочинну недбалість до дорожньої обстановки, у зв`язку з чим не відреагував на її зміну, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, створивши небезпеку для руху іншим учасникам дорожнього руху, поставивши під загрозу їхнє життя та здоров`я, в порушення вимог п. п. 1.1, 1.3, 2.3 «б», 10.1, 12.3, 12.4 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України не обрав безпечну швидкість руху свого автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не зупинився коли пішохід ОСОБА_4 перетинав проїжджу частину з права на ліво відносно напрямку руху його автомобіля, де вчинив наїзд на останнього.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №33/Д від 24.03.2014 року ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

а) Багато уламковий закритий перелом правої бедреної кістки зі зміщенням відламків. Забійна рана лівої ягідної області.

Такого характеру тілесне ушкодження могло виникнути від дії тупих предметів, можливо в строк і при обставинах, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи (при автомобільній травмі при зіткненні автомобіля з пішоходом) та в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості оскільки для повного зрощування даного перелому потрібний час більше 21 дня.

Керуючи транспортним засобом обвинувачений ОСОБА_7 порушив Правила дорожнього руху України, а саме таких пунктів:

- п. 1.1 правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України;

- п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємоввічливими»;

- п. 2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 10.1 «Перед початком руху перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій

об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для

зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного

для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

-п.12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км./год.»,

- п. 34.1.1 вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних

напрямків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав повністю і пояснив, що 29.12.2013 року близько 00 години 10 хвилин він за кермом автомобіля «MITSUBISHI LANCER» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Київ-Овруч до свого місця проживання в смт.Димер зі швидкістю 70 км/год та в центрі села Демидів Вишгородського району Київської області перед пішохідним переходом почав знижувати швидкість. В зустрічному напрямку рухався автомобіль, коли він розминувся із зустрічним автомобілем, то побачив як потерпілий почав переходити дорогу, тому він, щоб не допустити зіткнення з пішоходом викрутив кермо свого автомобіля на зустрічну смугу руху та почав застосовувати екстрене гальмування, однак уникнути зіткнення не вдалося і відбувся наїзд на пішохода на осьовій лінії дорожньої розмітки. Зіткнення відбулося лівою передньою частиною його автомобіля та лівою стороною тіла пішохода. Ствердив суду, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є його власна неуважність. В судовому засіданні щиро розкаявся, попросив пробачення у потерпілого , просив не позбавляти його волі, запевнив суд, що він відшкодує збитки потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 29.12.2013 року близько 00 години він перебував в центрі с.Демидів Вишгородського району Київської області. Коли став переходити дорогу по пішохідному переходу з права наліво в напрямку руху м.Овруч, та вийшов на смугу руху в напрямку м.Київ його збив автомобіль обвинуваченого. Зіткнення відбулося на зустрічній смузі руху автомобіля обвинуваченого, передньою частиною та задньою частиною його тіла, після чого він втратив свідомість та його доставили каретою швидкої допомоги до Вишгородської ЦРЛ. Щодо міри покарання, то вважає, що вона повинна бути суворою, пов`язана з позбавленням волі, оскільки він сумнівається у його щирості, оскільки до судового розгляду справи він не просив у нього пробачення та не відшкодував завдані збитки.

Обвинувачений ОСОБА_7 погодився з інкримінованими йому кваліфікуючими ознаками злочину. Виходячи з того, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою прокурора, потерпілого, його представника, обвинуваченого та його захисника визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються та не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_7 порушив п. п. 1.1, 1.3, 2.3 «б», 10.1, 12.3, 12.4 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України, оскільки перед початком руху не переконався , що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та вразі виникнення небезпеки чи перешкоди він не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або для безпечного об`їзду пішохода та не зупинився коли пішохід перетинав проїжджу частину.

Між порушенням визначених пунктів Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 та настанням наслідків, що спричинили тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового закритого перелому правої бедреної кістки зі зміщенням відламків, забійна рана лівої ягідної області, що виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вбачається прямий причинний зв`язок.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_7 у тому, що він своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 досудовим слідством вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, які сприяли вчиненню злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину та особу винного, з урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 суд приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.286 КК України.

Враховуючи те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди настали наслідки, а саме потерпілому завдані тілесні ушкодження , в результаті яких йому встановлена 2 група інвалідності, суд вважає за необхідне призначити покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховуючи особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, його молодий вік, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, те, що він вибачився перед потерпілим, і запевнив суд про відшкодування завданої шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої інспекції, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, з урахуванням уточненої редакції позову від 15.01.2015 року, в якій він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 63174,75 грн. та в частині заподіяння моральної шкоди в розмірі 150 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 позов визнав частково, в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 3000 грн. за надання послуг адвоката та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Однак зазначив в суді, що він має намір виплатити потерпілому в рахунок відшкодування шкоди в розмірі 20 000грн.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, суд виходить з доказів про завдані збитки, які підтверджуються чеками на придбання ліків (а.с.27-33 том 1) в розмірі 5012,49 грн., рахунком-фактурою №142 від 02.01.2014 року на придбання набору пластин та гвинтів (а.с.34 том 1) в розмірі 2500 грн., накладною від 03.01.2014 року на придбання крові (а.с.33 том1) в розмірі 287,25 грн., квитанцією за надання юридичних послуг згідно договору № 12 в сумі 3000 грн. та з обґрунтованих потерпілими в судовому засіданні обставин, тому розмір відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 10 799,74 грн.

Що стосується вимог потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди на застосування наркозу в сумі 1300 грн. та матеріальних збитків втраченого заробітку в сумі 49000 грн., суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки потерпілим не підтверджено належними та допустимими доказами підставність заявлених вимог в цій частині.

Також такими, що підлягають задоволенню є вимога потерпілого про відшкодування завданої моральної шкоди, разом з тим, з огляду на перенесену потерпілим глибину душевних страждань, що пов`язані з нанесенням тілесних ушкоджень, які в результаті призвели до встановлення потерпілому інвалідності 2групи, вимушеними змінами у життєвих планах і стосунках, та необхідністю повторного оперативного втручання, а також з огляду на засади розумності і справедливості, ступінь вини обвинуваченого, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 80 000 грн.

Крім цього з обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно стягнути процесуальні витрати за залучення експерта в сумі 2163,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2(два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом 2(двох) років не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 10799 (десять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 74 коп. та моральної шкоди в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2163, 20 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1