справа № 482/1022/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 .
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
У червні 2014 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання своєї матері по АДРЕСА_2 вирішив викрасти бензопилу у сусідки ОСОБА_5 .
Реалізуючи виниклий у нього корисливий умисел, направлений на крадіжку майна з території домоволодіння ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що господарів будинку немає вдома, діючи протиправно, умисно, проник через хвіртку, з городу, на територію домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 .
Перебуваючи на території цього домоволодіння, ОСОБА_3 проник в середину приміщення гаражу, де виявив бензопилу «Буран», та реалізуючи корисливий умисел, діючи таємно, викрав вказану бензопилу, вартістю 1250 гривень, яка належить потерпілій ОСОБА_5 , з місця її зберігання.
Заволодівши викраденою бензопилою, ОСОБА_3 в подальшому з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1250 гривень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст.185ч.3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена з проникненням у інше приміщення.
Крім того, в липні 2014 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебував за місцем проживання своєї матері по АДРЕСА_2 , де вирішив викрасти майно з території домоволодіння сусідки ОСОБА_5 .
Реалізуючи виниклий у нього корисливий умисел, направлений на крадіжку майна з території домоволодіння ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що господарів будинку немає вдома, діючи протиправно, умисно, таємно проник через хвіртку, з городу, на територію домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 .
Перебуваючи на території цього домоволодіння, ОСОБА_3 побачив на басині дві вудки, в зв`язку з чим, реалізуючи корисливий умисел, діючи таємно, викрав вказані дві спінінгові вудки, загальною вартістю 700 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_5 .
Заволодівши викраденими спінінговими вудками, ОСОБА_3 в подальшому з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 700 гривень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, що передбачений ст.185ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Цивільний позов потерпілою особою по даній справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаного в суді обвинуваченого, який повністю визнав свою провину в інкримінованих йому злочинах, а також іншими доказами по справі, якими є - досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованих йому в провину злочинах, що передбачені ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним цих викрадень майна: бензопили і спінінгових вудок з території домоволодіння ОСОБА_5 , визнавши всі обставини цього обвинувачення в тому числі і розмір заподіяної матеріальної шкоди, пояснивши, що він дійсно перший раз в червні 2014 року, точної дати і часу не пам`ятає проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 , по сусідству з будинком його матері, звідки, з гаражу домоволодіння, викрав бензопилу «Буран», яку продав своєму знайомому за 850 гривень, а виручені від реалізації гроші витратив на лікування своєї матері. Також визнав, що через деякий час в липні 2014 року, він повторно проник на територію вищевказаного домоволодіння ОСОБА_5 , звідки викрав дві спінінгові вудки, які залишив собі.
Заявив, що в скоєному щиро кається та просить суд не карати його суворо, запевняючи в тому, що більше злочинів вчиняти не буде. Свої дії пояснив тим, що мав фінансові труднощі і, що йому були потрібні грошові кошти на лікування матері, яка хворіє на цукровий діабет.
Вислухавши покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цих злочинів, що передбачені ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, його вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні документів, а саме: з письмових заяв потерпілої ОСОБА_5 про злочини, витягу з ЄРДР, протоколів огляду місця пригоди, документів про вартість викраденого майна, дійсно вбачається, що з території домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 , спочатку в червні 2014 року, з гаражу було викрадено бензопилу «Буран», вартістю 1250 гривень, а в липні 2014 року, було викрадено дві спінінгові вудки, загальною вартістю 700 гривень.
Як вбачається з обставин, викладених в письмових розписках потерпілої ОСОБА_5 , викрадене у неї майно, було повернуто їй у власність під час досудового розслідування.
З письмової заяви потерпілої ОСОБА_5 , адресованій суду, вбачається, що вона просить суд розглянути справу у її відсутність і, що матеріальних претензій до обвинуваченого вона не має.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинуваченого, проти чого не заперечував прокурор, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованих йому в провину злочинах повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі його признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.185ч.3 та ст.185ч.2 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому дії обвинуваченого, суд кваліфікує за ст.185ч.3 та за ст.185ч.2 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, тобто злочин, що передбачений ст.185ч.3 КК України, а також вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, що передбачений ст.185ч.2 КК України,.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є працездатним, не військовозобов`язаним громадянином України, який не має постійного місця роботи, заробляє собі на прожиття займаючись випасом громадської худоби, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.
Завдана злочином матеріальна шкода потерпілій особі була відшкодована на досудовому розслідуванні.
Цивільний позов потерпілою особою по даній справі не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.
Тому, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєних ним злочинів, так і враховує обставини їх скоєння, причини та умови, що привели обвинуваченого до скоєння цих злочинів та враховує обставини, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі його матеріальний та сімейний стан, а також всі інші обставини цієї справи, в тому числі і ті, що як обтяжують, так і ті, що пом`якшують йому покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєні обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжкого і середньої тяжкості і вчинені ним без зазначення обставин, що обтяжують йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує повне визнання ним своєї провини, щире каяття, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину, усунення заподіяної злочином матеріальної шкоди.
Разом з тим, наявність цих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності і тяжкості скоєного ним діяння, та з урахуванням його особи, не дають суду підстав, при призначені йому покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті обвинувачення, так як наявність сукупності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Суд зазначає, що повинна бути не лише сукупність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а й щоб ці обставини ще й істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, чого суд, з урахуванням попередньої судимості, не вбачає в діянні обвинуваченого.
За такого, із врахуванням характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєних злочинів, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують йому покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68,70 КК України, йому має бути призначене для відбування покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкціями як ч.2 ст.185, так і санкцією ч.3 ст.185 КК України і за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і що саме таке покарання, на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для його виправлення, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
У відповідності з вимогами ст.70ч.4 КК України, враховуючи наявність попереднього вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18.09.2014 року, остаточне покарання за сукупністю злочинів слід призначити ОСОБА_3 , з урахуванням положень передбачених ст.72 КК України та враховуючи, що він вищевказаним вироком суду засуджений до штрафу, то кожний із вироків слід виконувати самостійно.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення і визнанням ним своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що каяття обвинуваченого у скоєному ним діянні являється щирим, а тому, вважає, що його виправлення і перевиховання все ж таки можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а з наданням йому можливості виправлення, на підставі ст. 75 КК України, через звільнення від відбування призначеного покарання, з випробуванням та із встановлення обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались.
Процесуальні витрати по справі, - відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочинів, що передбачені ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання:
· за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
· за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням положень передбачених ст.72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, що призначене ОСОБА_3 за попереднім вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18.09.2014 року, - виконувати самостійно.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком суду покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого на досудовому розслідуванні не обирався і прокурором при судовому розгляді справи не ставилось питання про обрання йому запобіжного заходу, а тому у суду відсутні правові підстави для обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а засудженим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: