Справа № 626/2781/14-к
Провадження № 1-кп/626/21/2015

Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Балаклія Харківської області, росіянина, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не засудженого, ч. 1 ст. 296 КК України,
11 березня 2014 року приблизно о 14-й годині ОСОБА_5 перебував в приміщенні пивного бару ПП Стеблов, розташованого на ринку на 3-му мікрорайоні в м.Красноград Харківської області де вживав спиртні напої. При цьому ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок, підійшов до раніше незнайомої ОСОБА_4 та почав вимагати випити з ним горілки. Після відмови потерпілої, ображав ОСОБА_4 та висловлюватися на її адресу, на зауваження бармена ОСОБА_6 не реагував.
ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, завдав два удари кулаком в обличчя ОСОБА_4 від чого вона впала на підлогу. Незважаючи на дії ОСОБА_6 , яка намагалася перешкодити обвинуваченому і вивести його з приміщення бару, ОСОБА_5 лаявся і погрожував ОСОБА_4 застосуванням фізичної сили, а потім схопив її за одяг та неодноразово піднімав і кидав на землю. Цими діями обвинувачений відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 87-КР/14 від 14.04.2014 року спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, струсу головного мозку, крововиливів на спинці носу з переходом на нижню повіку обох очей, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також легких тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів на обличчі.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Під час кримінального провадження 04.12.2014 між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні укладено угоду про примирення, на підставі вимог ст. 471 КПК України, відповідно до яких обвинувачений повністю визнає себе винним в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.296 КК України і зобов"язується вибачитися перед потерпілою, у зв`язку з чим, сторони домовились про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу в сумі 8500 грн.
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 провину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Потерпіла ОСОБА_4 просила суд затвердити угоду про примирення.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Суд, переконавшись, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 04.12.2014 року, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся з заявою про звільнення його від покарання на підставі п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.
Відповідно до п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, передбачений ч.1 ст.296 КК України до набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року , його мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 немає інших працездатних дітей.
Відповідно до п. 2 ст.3 Закону України Про застосування амністії в Україні від 01.10.1996 року, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.8 Закону України Про амністію у 2014 році судом не встановлено.
На підставі п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку , суд звільняє обвинуваченого, за його згодою, від відбування призначеного покарання, так як на момент вчинення злочину він мав матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і вона немає інших працездатних дітей.
Керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 04 грудня 2014 року, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн.
Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім- надіслати поштою.

Головуюча ОСОБА_1