№ 5-1613 ск 15ПОСТАНОВА 31 березня 2015 року м. Київ
Суддя Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, розглянувши касаційну скаргу представника кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_2, на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 12 грудня 2014 року, якою залишено без зміни вказане рішення місцевого суду про залишення без задоволення скарги представника кредитної спілки «Християнська злагода» на постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи №49-2877 про обвинувачення ОСОБА_3 за фактом одержання хабара,
У касаційній скарзі представник кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_2 порушує питання про перевірку зазначених вище судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з вимогами ч.2 ст.387 КПК України зміст касаційних скарг повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст.350 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.398 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом вироку, ухвали, постанови є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст.370 КПК України), неправильне застосування кримінального закону (ст.371 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст.372 КПК України), даний перелік є вичерпним.
Скаржник посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при постановленні цих рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, посилання на однобічність, неповноту дізнання, досудового чи судового слідства, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, адже ч.2 ст.398 КПК України виключено на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 7 липня 2010 року.
Як вбачається з касаційної скарги, вказаних вище вимог Закону скаржником не виконано, оскільки останній не вказує, які конкретно порушення закону були допущені судами першої та апеляційної інстанції при постановленні цих рішень з огляду на вимоги ст.398 КПК України 1960 року та наводить при цьому доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Згідно із ч.2 ст.388 КПК України справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст.350, ч.2 ст.383, ст.384, ч.2 ст.386, ч.1 ст.398 КПК України не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Вказане вище порушення перешкоджає вирішенню питання про витребування матеріалів справи.
За таких обставин, у витребуванні матеріалівї справи необхідно відмовити.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребовуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, передбаченого ч.2 ст.386 КПК України, або протягом місяця з дня отримання даної постанови.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 388 КПК України
Відмовити у витребуванні матеріалів справи за скаргою представника кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_2, для перевірки її в касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4