НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
01 вересня 2014 року Справа № 322/623/14-к (Провадження № 1-в/322/44/14)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , розглянувши подання старшого інспектора Новомиколаївського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції Вільнянського міжрайонного відділу Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області ОСОБА_2

про звільнення від відбування покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жданівка, м. Харцизська Донецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 24 травня 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
28.08.2014 до суду надійшло вищезазначене подання, в якому заявник, посилаючись на ч. 3 ст. 37 КВК України та п. 4 ч. 1 ст. 537 КПК України, просить звільнити засуджену ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2013 року за ч. 1 ст. 185 КК України, в зв`язку з вагітністю, яка настала після постановлення вироку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України таке питання вирішується місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Підстави для звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, визначені статтею 83 КК України, якою не передбачено звільнення цієї категорії засуджених від покарання у вигляді громадських робіт.

Разом з цим, судом встановлено, що заявник обґрунтовує подання посиланням на норму ч. 3 ст. 37 КВК України, якою передбачено звернення кримінально-виконавчої інспекції до суду з поданням про звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді громадських робіт особи, яка після постановлення вироку визнана інвалідом першої або другої групи або досягла пенсійного віку, а також жінки, яка стала вагітною.

Таким чином, ч. 3 ст. 37 КВК України визначає окрему категорію засуджених, які підлягають звільненню від відбування покарання у вигляді громадських робіт, до якої, у тому числі, відносяться жінки, які стали вагітними після постановлення вироку.

Питання про звільнення від відбування покарання осіб, зазначених у ч. 3 ст. 37 КВК України не відноситься до пунктів 1 13 ч. 1 ст. 537 КПК України. Відтак, зазначене питання належить до кола інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України), а вирішення таких питань, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, відноситься до компетенції суду, який ухвалив вирок.

З огляду на викладене, Новомиколаївський районний суд Запорізької області не має права вирішувати питання про звільнення від відбування покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_3 , яка була засуджена за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 369 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:
подання старшого інспектора Новомиколаївського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції Вільнянського міжрайонного відділу Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області ОСОБА_2 про звільнення від відбування покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин засудженої ОСОБА_3 та особову справу на засуджену повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя ОСОБА_1