Справа
№11»а»-634 2007 р. Категорія:
суді 1-ї інстанції Сало Т.В. Доповідач Нешик
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінниць­кої
області в складі:

головуючого-судді
Нешик Р.І.

суддів:
Пікановського Б.В., Ващук В.П.

за участю
прокурора: Курбатової І.А.

захисника:
ОСОБА_1

засудженого:
ОСОБА_2 розглянула 16 серпня 2007 року у відкритому судовому засіданні у
м. Вінниці криміналь­ну справу за
апеляцією засудженого і апеляційним поданням прокурора на вирок Ленінсь­кого
районного суду м. Вінниці від 29 травня
2007 року, яким:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше не
судимий, засуджений за ст.
364 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади в правоохоронних органах України строком 3 роки з конфіскацією
нале­жного йому майна: за ст. 365 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення
волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3
роки.

Згідно ст. 70
КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш су­ворим остаточно
визначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади в правоохоронних органах України строком 3 роки, з конфіскацією належного йому майна.

Стягнуто
із ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3 5000 грн. мораль­ної шкоди.

Вирішено питання
із речовими доказами.

ОСОБА_2
визнаний винним і засуджений за те, що
по наказу начальника УМВС України у Вінницькій області був призначений із
07.10.2002 року на посаду дільничного інспектора міліції Ленінського РВ та
зобов'язаний був здійснювати охорону громадського порядку та забезпечення
громадської безпеки; попереджати злочини і адмінправопору-шення; приймати
участь у розкритті злочинів, вчинених на
території адміністративної ді­льниці.

Проте, після конфлікту із ОСОБА_3, який виник 06.08.2003 року, в нічний час в клубі «Наутілус», що знаходиться по вул. Соборній в м.
Вінниці і останній був доставле­ний працівниками СОГ в Ленінський
РВ, прямуючи на роботу, десь о 7 годині ранку біля входу в приміщення
Ленінського РВ, що по вул. Пирогова,
4-6, він помітив ОСОБА_3

Перебуваючи
при виконанні своїх службових обов'язків,
умисно, перевищуючи свої службові
повноваження, з застосуванням фізичного
насильства він затягнув ОСОБА_3 в приміщення РВ міліції, де на першому поверсі на грунті неприязних
стосунків, що виникли в нічному
клубі, став наносити ОСОБА_3 чисельні
удари ногами та руками по різних частинах тіла,
внаслідок чого потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у

вигляді забою головного мозку легкого ступеню, забитої рани в ділянці зовнішнього кута
лівого ока, перелому кісток носа без
зміщення відломків, гематом в ділянках
вушних ра­ковин, в потиличній ділянці
голови справа, саден в ділянці носа та
правої вушної ракови­ни, припухлості
м'яких тканин губ; забою грудної клітини справа. Згідно висновку судо­во-медичної
експертизи вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушко­джень
із короткочасним розладом здоров'я.

Крім
того, 17.11.2003 року, близько 6 години, в приміщенні ресторану «Вітер ман­дрів», що по вул.
Пушкіна, 42 в м. Вінниці невстановленою особою з хуліганських
спону­кань була побита ОСОБА_4, яка одразу ж була доставлена бригадою швидкої допо­моги в
Вінницьку МКЛ №2. На місце пригоди прибула слідчо-оперативна група, які віді­брали пояснення від очевидців подій
в ресторані і дані матеріали в подальшому ОСОБА_2 для прийняття рішення в
порядку ст. 97 КПК України.

Однак
ДІМ Ленінського РВ міліції ОСОБА_2,
достовірно знаючи про обставини події в ресторані «Вітер мандрів», посилаючись на надумані пояснення бармену
ресторану ОСОБА_5, яка в зазначеному
ресторані не працювала і за довідкою адресного бюро у Вінницькій області не
значиться, схилив ОСОБА_4 до написання
заяви та неправдивих пояснень, що нібито
тілесні ушкодження вона отримала внаслідок падіння.

Після
цього ДІМ ОСОБА_2 25.11.2003 року,
зловживаючи своїм службовим становищем,
умисно, всупереч інтересам
служби, з особистої
заінтересованості, з метою укриття цього
злочину від обліку, для штучного
покращення показників в роботі, на під­ставі
завідомо неправдивих документів, по
факту заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень із хуліганських спонукань, прийняв незаконне рішення про відмову в пору­шенні
кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, в зв'язку з чим, не були за­стосовані оперативно-розшукові
заходи, направлені на розкриття цього
злочину та на встановлення особи, що
вчинила відносно ОСОБА_4 хуліганські дії. Внаслідок цих незаконних дій ОСОБА_2
було здійснено підрив авторитету та престижу органів державної влади та
заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам і інтересам ОСОБА_4

В своїй
апеляції засуджений ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуваний вирок суду, а справу повернути на новий судовий
розгляд, посилаючись на допущену однобіч­ність, неповноту судового слідства та
невідповідність висновків суду фактичним обстави­нам справи по обох епізодах.

В
апеляційному поданні зі змінами ставиться питання про зміну вироку як в части­ні
незаконного засудження ОСОБА_2 за
ст. 364 ч.3 КК України так і
визначення йому міри покарання за
ст. 365 ч. 2 КК України.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду; міркування прокурора, підтримав­шої зміни до апеляційного подання;
пояснення засудженого, просившого не
позбавляти його волі та адвоката ОСОБА_1,
підтримавшого доводи апеляції засудженого; переві­ривши матеріали
кримінальної справи та дослідивши доводи поданих скарг, колегія суддів дійшла висновку про зміну
оскаржуваного вироку зі слідуючих підстав.

За
попереднім вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 31.03.2005 року по цій же
кримінальній справі ОСОБА_2 був засуджений за
ст. 365 ч. 2 КК України на 5
років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах
внутрішніх справ строком на 2 роки і відповідно до ст. 75
КК України він був звільнений від відбу-

вання покарання із 2-річним іспитовим строком. За
ст. 364 ч.3 КК України ОСОБА_2
був виправданий. Із нього було стягнуто 3000 грн. моральної шкоди.

Даний
вирок суду в частині виправдання ОСОБА_2 за
ст. 364 ч.3 КК України ніким не
оскаржувався.

Тому, при розгляді апеляцій засудженого та
прокурора в апеляційній інстанції в ча­стині засудження ОСОБА_2 за ст.
365 ч. 2 КК України, попередній
вирок суду в час­тині його виправдання ухвалою судової колегії в кримінальних
справах апеляційного суду Вінницької області від 03 червня 2005 року залишений
без змін, в частині засудження за ст.
365 ч. 2 КК України вирок скасований.

Не
дивлячись на це, районний суд при
повторному розгляді справи, в порушення
вимог ст. ст.
275, 375 КПК України засудив
ОСОБА_2 крім ст. 265 ч. 2 ще і за ст.
364 ч.3 КК України, що є явно
незаконним. В зв'язку з чим, апеляція прокурора в цій частині підлягає до
задоволення, а вирок - скасуванню.

Підставами
для скасування вироку суду відносно ОСОБА_2 в іншій частині по­служили
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невірне застосу­вання ст. 75
КК України до додаткового покарання та недотримання вимог ст.
64, 297 КПК України при вирішенні
цивільного позову.

При
новому судовому розгляді суд прийшов до законного попереднього висновку про
доведеність вини ОСОБА_2 у перевищенні службових повноважень, які супроводжу­вались насильством та
болісними діями, що ображають особисту
гідність потерпілого.

При
цьому, суд обгрунтовано взяв до уваги
покази потерпілого ОСОБА_3, який
стверджував, що після конфлікту у кафе
«Наутілус» ОСОБА_2, перебуваючи на
роботі, слідуючим ранком побив
його, заподіявши на тілі тілесні
ушкодження, які за ви­сновком СМЕ - по
ступеню тяжкості відносяться до категорії легких, із короткочасним розладом здоров'я (т.
1, а. с.
176), від яких він на протязі
місяця лікувався.

В карті
виїзду медичних працівників карети швидкої допомоги міститься запис про надання
ОСОБА_3 медичної допомоги 06.08.2003 року о 7 год. 40 хв. в приміщенні
Ленінського РВ УМВС у Вінницькій області з приводу побоїв, отриманих від співробіт­ника міліції (т. 1 а.
с. 20).

В
підтвердження даних обставин суд обгрунтовано у вироку послався на покази
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та інших, покази яких
суд детально навів в своєму вироку.

Не маючи
ніяких сумнівів в об'єктивності зібраних доказів, суд зовсім справедливо визнав, що зазначені тілесні ушкодження були
заподіяні не самим потерпілим або кимось іншим,
а саме ОСОБА_2

Тому, доводи засудженого в апеляції стосовно
побиття потерпілого не ним, а
по-сторонніми особами не заслуговують уваги.

Проте, призначаючи покарання винному суд допустився
помилки.

Оскільки
ухвалою апеляційного суду від 03.06.2005 року попередній вирок суду скасований
не із підстав м'якості призначеного покарання,
а лише з підстав необгрунтова-

ного застосування вимог ст. 75 КПК України до додаткового, при
постановлены нового вироку,
який оскаржується, суд всупереч
вимог ст. 375 ч. 2 КПК України незаконно при­значив
засудженому реальне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавлен­ням права обіймати посади в
органах МВС строком на 3 роки.

Тому
дане рішення суду слід привести у відповідність із попереднім, задовільнивши при цьому апеляцію прокурора.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 3657 366 КПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого залишити без задоволення.

Апеляційне
подання прокурора задовільнити.

Вирок
Ленінського районного суду від 29.05.2007 року відносно ОСОБА_2 змінити.

Вважати
ОСОБА_2 засудженим за ст. 365 ч. 2 КК України на 4 роки позбав­лення
волі із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України
строком на 2 роки.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування
основного покарання із випробуванням і двохрічним іспитовим строком.

Вирок
суду в частині засудження ОСОБА_2 за
ст. 364 ч.3 КК України на 5 років
позбавлення волі, з позбавленням права
обіймати посади в право­охоронних органах України строком на 3 роки, з конфіскацією належного йому майна
скасувати, а справу провадженням в цій
частині закрити.

Виключити
також із резолютивної частини вироку призначення покарання згідно ст. 70
КК України - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, при­значивши остаточне покарання у вигляді 5
років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних
органах України строком 3 роки з конфіскацією нале­жного йому майна.

В решті
оскаржуваний вирок суду відносно ОСОБА_2 зали­шити без змін.