Справа № 11-743/07 року Категорія:
ст. 408-2 КПК України
Головуючий 1 інстанції Кваша С В. Доповідач
апеляційного суду Олешук Т.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

Головуючого Ржепецького О.П.

суддів Губи О.О., Олещук
Т.Л.

за
участю прокурора Буца
Г.О.

"04" жовтня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні
в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на постанову
Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2006 року про скасування
звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для
відбування покарання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Миколаєва,
засудженого 24.05.2005 року за вироком Печерського районного суду м. Києва за
ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст.
75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на
2 роки, з покладенням відповідно ст. 76 КК України на нього обов'язків: не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну свого місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації
до вказаного органу,.

Приймаючи зазначене рішення, суд в постанові вказав, що ОСОБА_1, незважаючи
на неодноразові попередження про можливість його направлення в місця
позбавлення волі для відбування призначеного покарання в разі невиконання
покладених на нього обов'язків, без поважних причин не з'являвся на реєстрацію,
в тому числі 11.10. та 08.11. 2005р., 10.01. та 11.05. 2006р., що свідчить про
його небажання стати на шлях виправлення.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить постанову суду від
23.06.2006 року скасувати, як постановлену з істотними порушеннями
кримінально-процесуального закону. ОСОБА_1 посилається на те, що не згоден з
висновком суду про своє небажання встати на шлях виправлення. Проте дане судове
рішення було прийнято без його участі, без повідомлення його про розгляд подання
органу кримінально-виконавчої системи в суді. Також йому не

було повідомлено
про прийняте судом рішення, хоча він постійно проживав за місцем реєстрації.
Тому ОСОБА_1 вважає, що при розгляді подання було порушено його право на
захист.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення постанови без зміни,
вивчивши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія
суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про направлення ОСОБА_1 для відбування
призначеного за вироком покарання, суд повно дослідив обставини справи та особу
засудженого та мотивував належним чином своє рішення.

Доводи ОСОБА_1 про порушення судом права на захист у
зв'язку з неповідомленням його про розгляд подання спростовуються матеріалами
справи, в яких є дані про направлення засудженому повістки за місцем його
проживання, яке він вказував, коли вставав на облік до органу виконання
покарань.

Суд об'єктивно дослідив обставини справи і правильно дійшов висновку про
те, що засудженим не виконувались покладені на нього за вироком суду обов'язки,
що свідчить про його небажання встати на шлях виправлення. Тому постанова суду
про направлення ОСОБА_1 для відбування призначеного вироком покарання в порядку
ч.2 ст. 78 КК України є законною і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2006 року у
відношенні ОСОБА_1 - без зміни.