Справа № 466/9191/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі :

головуючої судді
Баєвої О.І.

при секретарі
Галик М.З.

з участю:

прокурора
Семікової О.З.

обвинуваченого ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
кримінальне провадження про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Львова, українця, громадянина України,
розлученого, із середньо-спеціальною
освітою, непрацюючого, проживаючого та
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164
ч.1 КК України,

у с т а
н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_1 на підставі
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 06 вересня 2010 року
зобов'язаний сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини із
всіх видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 28.07.2010 року до їх
повноліття. Злісно ухиляючись від
виконання даного рішення, ОСОБА_1 не
працює, до Львівського міського центру
зайнятості за сприяння у
працевлаштуванні не звертався, на
обліку як безробітний не перебуває, з
2011 року жодного разу не сплатив
аліментів на утримання дітей, чим
допустив заборгованість по сплаті
аліментів станом на 15.09.2013 року в
розмірі 24348,73 грн.

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні кримінального правопорушення
визнав повністю, у скоєному розкаявся
та пояснив, що йому було відомо про
рішення Сихівського районного суду м.
Львова про стягнення з нього
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини. Однак, він не сплачував
аліментів на утримання дітей через
скрутне матеріальне становище,
оскільки сам ніде не працює та немає
доходу. Ствердив, що дійсно до
Львівського міського центру
зайнятості за допомогою у
працевлаштуванні не звертався.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України
суд при визначенні обсягу доказів, що
підлягають дослідженню щодо тих
обставин, які ніким із учасників
кримінального провадження не
оспорюються, і немає сумнівів у
добровільності їх позиції, обмежився
допитом обвинуваченого та потерпілої. .

Крім повного визнання обвинуваченим
своєї винуватості, його вина у вчиненні
даного кримінального правопорушення
повністю та об'єктивно стверджується
зібраними в ході досудового
розслідування доказами, які
знаходяться в матеріалах
кримінального провадження №0004004.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд
знаходить, що винуватість
обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення доведена
повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
органом досудового розслідування
вірно кваліфіковані за ст. 164 ч.1 КК
України, оскільки обвинувачений вчинив
злісне ухилення від встановлених
рішенням суду коштів на утримання
дитини (аліментів), чим спричинив
заборгованість в сумі 24348,73 грн.

Обираючи обвинуваченому міру
покарання суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним кримінального
правопорушення, особу обвинуваченого,
який раніше не судимий, посередньо
характеризується, щиро розкаявся у
вчиненому, що є обставиною, яка
пом'якшує покарання, обставин, що
обтяжують покарання судом не
встановлено, та вважає, що міру
покарання слід обрати в межах санкції
статті, за якою кваліфіковано
кримінальне правопорушення, у виді
обмеження волі.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,
-

З А С У
Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та
призначити покарання у виді 2 років
обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України
засудженого ОСОБА_1 звільнити від
відбування даного покарання з
випробуванням, якщо він протягом 2
(двох) року іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати
засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
заміну місця проживання, періодично
з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міра запобіжного заходу не обирається.

Апеляційна скарга на вирок може бути
подана протягом тридцяти днів з дня
його проголошення через
Шевченківський районний суд м. Львова
з підстав, передбачених ст.394 КПК
України.

СуддяО. І. Баєва