Справа № 461/2617/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.06.2015 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, безпартійного, з середньою спеціальною освітою, вдівця, не працюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судженого - 29.06.2006 року Личаківським районним судом м. Львова за ст.ст. 307 ч.2, 317 ч.2 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 17.09.2010 року умовно достроково звільнений, невідбутий строк покарання 1 рік, 11 місяців, 19 днів, покарання повністю не відбув; 20.03.2013 року Шевченківським районним судом м. Львова за ст.395 КК України до 1 місяця арешту; 16.12.2013 року Шевченківським районним судом м. Львова за ст.263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із застосуванням 2 років іспитового строку-
· за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 186 ч.2, 395, 384 ч.2, 289 ч.2 КК України ,-
В С Т А Н О В И В :
Підсудний ОСОБА_4 , в липні 2005р. під час проведення слідчих дій по кримінальній справі №182-0489 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, маючи умисел на завідомо неправдиве показання з обвинуваченням у тяжкому злочині, вказав на причетність до скоєного злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . За результатами розслідування кримінальної справи, на підставі ствердних обвинувальних показів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , наданих в ході допиту та проведення слідчих дій, 13.07.2005 року слідчою СЧ СУ ЛМУ УМВСУ у Львівській області ОСОБА_9 порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 189 КК України, яким, в подальшому, пред`явлено обвинувачення у скоєнні цього злочину. 21.11.2005 року кримінальна справа № 182-0489 про обвинувачення ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_10 прокуратурою міста Львова в порядку ст. 232 КПК України скерована до Личаківського районного суду м. Львова для розгляду по суті. В ході судового розгляду зазначеної кримінальної справи, потерпілий ОСОБА_4 категорично відмовився від своїх показів, наданих під час досудового слідства, та заперечив факт причетності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 до вчиненого відносно нього злочину. Як вбачається із вироку Личаківського районного суду м.Львова від 30.06.2010 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 189 КК України виправдано оскільки потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , категорично відмовились від показів стовно причетності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 до вчиненого злочину, а й заперечили подію злочину загалом, тобто, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.384 КК України.
Крім того підсудний ОСОБА_4 , в період часу з 27.09.2010 року по 26.02.2011 року, який перебуває на обліку у Личаківському РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, самовільно залишив визначене місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 та не виконав обмеження, встановлені постановою Сихівського районного суду м.Львова від 17.09.2010 року, а саме: в період часу з 27.09.2010 року по 26.02.2011 року проживав за межами визначеного місця проживання, за адресою: АДРЕСА_3 . чим порушив правила адміністративного нагляду. Крім того, в період часу з 27.09.2010 року по 26.02.2011 року підсудний ОСОБА_4 жодного разу не з`явився для реєстрації в Личаківський РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.
Крім того підсудний ОСОБА_4 , 14.02.2011 року о 14.30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), знаходячись в маршрутному таксі №29а, яке рухалось на вул. Коперника у м. Львові, поруч із потерпілою ОСОБА_11 , розщібнув замок сумки та побачив два гаманці. Реалізуючи свій злочинний умисел, підсудний ОСОБА_4 переконавшись що потерпіла ОСОБА_11 не звертає на нього уваги, своєю правою рукою витягнув із сумки гаманець коричневого кольору вартість якого згідно висновку експерта №9/269 від 24.06.2011 року становить 66,00 грн., в якому знаходились гроші в сумі 60,00 грн., студентський квиток на її прізвище, який матеріальної цінності не становить, гаманець коричневого кольору вартість якого, згідно висновку експерта №9/269 від 24.06.2011 року становить 63,00 грн., в якому знаходились гроші в сумі 100,00 грн. В подальшому підсудний ОСОБА_4 викрадені гаманці заховав у шафі в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , а гроші в сумі 160,00 грн. витратив на власні потребита, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 289,00 грн.
Крім того підсудний ОСОБА_4 , повторно, на початку березня 2011 року о 15.00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) знаходячись в маршрутному таксі №34, яке рухалось на пр. В.Чорновола у м. Львові, поруч із потерпілою ОСОБА_12 , розщібнув замок сумки, де у внутрішній кишені побачив гаманець. Реалізовуючи свій злочинний умисел підсудний ОСОБА_4 своєю правою рукою витягнув із сумки потерпілої ОСОБА_12 гаманець синього кольору вартість якого, згідно висновку експерта №9/270 від 24.06.2011 року, становить 45,00 грн., в якому знаходились гроші в сумі 50,00 грн., студентський квиток на її прізвище, читацький квиток виданий на її прізвище, які матеріальної цінності не становлять, карта - пам`яті об`ємом 8Гб вартістю 350,00 грн., банківська картка «Кредобанк», дві банківські картки «Приватбанк», які матеріальної цінності не становлять. В подальшому підсудний ОСОБА_4 викрадений гаманець заховав у шафі в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , а гроші в сумі 50,00 грн. витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 445,00 грн.
Крім того підсудний ОСОБА_4 , повторно, 21.05.2011 року о 00.30 год. перебуваючи на вул. Палія, 3 у м. Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою та наміром для тимчасового користування, незаконно заволодів транспортним засобом марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , чим завдав ОСОБА_13 майнової шкоди на суму 8000,00 грн.
Крім того підсудний ОСОБА_4 , повторно, 25.05.2011 року о 00.30 год. маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись в сквері, на вул. Б.Хмельницького у м. Львові, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачив на лавці потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 , які вживали спиртні напої. Підійшовши до них, побачив, що на лавці лежить мобільний телефон. Реалізовуючи свій злочинний умисел підсудний ОСОБА_4 почав вживати разом із потерпілим ОСОБА_16 та свідком ОСОБА_15 спиртні напої, а коли йому вдалося увійти до них в довіру, схопив мобільний телефон марки «Нокія 6700» у металевому корпусі вартістю 1500,00 грн. в якому знаходилась сім-карта оператора «ДіДжус» вартістю 25,00 грн. на рахунку якої були гроші в суму 20,00 грн. та карта пам`яті об`ємом 2Гб вартістю 70,00 грн., який належав потерпілому ОСОБА_17 та втік. 25.05.2011 року о 16.00 год. підсудний ОСОБА_4 був затриманий працівниками міліції на вул. Театральній, 3 в м. Львові, в якого був вилучений мобільний телефоном марки «Нокія 6700». Сума завданої шкоди становить 1615,00 грн.
Відповідно ст. 129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; cукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.
Норма статті 323 КПК України /1960 року/ визначає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.
Так, встановлені судом обставини щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 186 ч.2, 395, 384 ч.2, 289 ч.2, підтверджуються доказами та документами, зібраними досудовим слідством.
Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні, свою винність у вчиненні злочинів визнав повністю, пояснивши, що в червні 2005 році його дружина ОСОБА_8 , знаючи, що за завідомо неправдиве повідомлення про злочин передбачена кримінальна відповідальність, подала заяву в УБОЗ ГУМВСУ у Львівській області, в якій вона просила вжити заходів до трьох невідомих осіб, які 05.03.2004 року, представившись працівниками міліції, зайшли в приміщення кв. АДРЕСА_5 , де під погрозами фізичної розправи вимагали гроші, а після відмови, тричі вистрілили в нього, спричинивши тілесні ушкодження. Як зазначив, в дійсності таких подій ніколи не було, а тілесні ушкодження 05.03.2005 року він отримав з власної необережності. Однак, на підставі даної заяви прокуратурою Личаківського району м. Львова порушено кримінальну справу № 182- 0489 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, яку було скеровано в СУ ЛМУ УМВС України у Львівській області, де в подальшому й проводилися слідчі дії. На підставі його ствердних обвинувальних показань, та таких же показань його дружини ОСОБА_8 , наданих в ході допиту та проведення слідчих дій, слідчою ОСОБА_9 було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 189 КК України, яким, в подальшому пред`явлено обвинувачення у скоєнні зазначеного злочину. Його та дружину ОСОБА_8 було визнано потерпілими по даній кримінальній справі. Перед початком проведення слідчих дій по кримінальній справі № 182-0489, а саме допитів, пред`явлення осіб для впізнання, очних ставок, відтворення обстановки та обставин події, він був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, що передбачена ст. 384 КК України, про що засвідчив своїм підписом в кожному з документів, складених за результатами проведення таких слідчих дій. Проте, усвідомлюючи, що за зміну показань він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, в судових засіданнях, що мали місце в Личаківському районному суді м. Львова, вказав, що на досудовому слідстві обмовив ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , а тілесні ушкодження отримав з власної необережності, бо насправді ці особи не вчиняли злочин, обвинувачення в якому їм було пред`явлено на підставі його показань, та показань його дружини ОСОБА_8 . Наголосивши, що ніхто з працівників міліції, не застосовував до нього чи до його дружини ОСОБА_8 , чи його сина ОСОБА_18 , будь-які незаконні методи розслідування, ніхто не погрожував йому, дружині чи сину притягненням до кримінальної відповідальності, жодного фізичного або психічного тиску під час провадження досудового слідства по кримінальній справі № 182-0489 не чинив.
Крім того, 17.09.2010 року вироком Сихівського районного суду м.Львова він був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 307 ч.2, 317 ч.2, 70 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років та 6 місяців позбавлення волі. 17.09.2010 року у відкритому виїзному судовому засіданні Сихівського районного суду м.Львова, розглянувши подання адміністрації Львівської виправної колонії №48, йому встановили адміністративний нагляд терміном на 1 рік з певними обмеженнями, а саме: заборона виходу з будинку (квартири) з 22.00 год. до 06.00 год.; заборона виїзду в особистих справах за межі району (міста) без відома ОВС; реєстрація в міліції 3 рази на місяць; заборона відвідувати місця, де продають алкогольні напої на розлив - строком на один рік. За час перебування на адміністративному нагляді йому було призначено місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації його товариша на прізвище ОСОБА_19 , імені він не знає, знає лише прізвисько - « ОСОБА_20 ». У день звільнення - 24.09.2010 року його було ознайомлено з постановою Сихівського районного суду від 17.09.2010 року та попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання та реєстрації в органах внутрішніх справ, про що він поставив свій підпис. 24.09.2010 року був звільнений з місць позбавлення волі і в термін, передбачений законодавством (до 3-х діб) став на облік в Личаківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області. Після звільнення прийшов за адресою проживання його товариша, на АДРЕСА_2 , проте товариша там не було, оскільки знаходився у місцях позбавлення волі. Оскільки він не хотів турбувати матір товариша, то почав шукати собі нове житло та винайняв квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , що на території Шевченківського району. Про те, що він проживає за іншою адресою, органи внутрішніх справ він не попередив та самовільно залишив визначене йому місце проживання. Йому було відомо, що самовільне залишення місця проживання являється ухиленням від адміністративного нагляду, і тягне за собою кримінальну відповідальність. Правил адміністративного нагляду він не дотримувався та на реєстрацію в Личаківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області не з`являвся. Таким чином, в кінці вересня 2010 року, він не поставив до відома працівників міліції, та поїхав проживати у АДРЕСА_6 , де винаймав квартиру разом з сином ОСОБА_21 . З кінця вересня 2010 року до 26.02.2011 року не проживав за адресою, яка була йому визначена для адміністративного нагляду, РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області про свою відсутність та її причини не повідомив. Усвідомивши, що порушує правила адміністративного нагляду, вирішив з`явитися в Личаківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області та повідомити дільничних інспекторів міліції про свою відсутність за місцем проживання та про обставини, в зв`язку з якими він самовільно залишив обране місце проживання. Він прибув у Личаківський РВ та повідомив дільничним інспекторам міліції про вищесказане та надав письмові пояснення.
Крім того, в середині лютого 2011 року знаходячись на зупинці громадського транспорту, на вул. С.Бандери у м. Львові, здійснив посадку в маршрутне таксі №29а, яке рухалось в центральну частину м. Львова, з метою викрасти майно у будь кого. Проїжджаючи на вул. Коперника у м. Львові, біля передніх дверей даного маршрутного таксі помітив потерпілу ОСОБА_11 , в якої на лівому плечі знаходилась жіноча сумочка, яка була застібнутою. Підсудний ОСОБА_4 проштовхуючись між пасажирами наблизився до потерпілої ОСОБА_11 та непомітно для неї та інших пасажирів своєю правою рукою розсунув замок та витягнув з сумки два гаманці. З маршрутного таксі підсудний вийшов на пл. Галицькій у м. Львові та пішов додому, а саме на вул. Стрімку у м. Львові. Зайшовши в під`їзд будинку №6 на вищевказаній вулиці, підсудний ОСОБА_4 оглянув викрадені ним гаманці, в одному з яких було 60,00 грн. та студентський квиток, в другому гаманці виявив гроші в сумі 100,00 грн. Після цього він піднявся на другий поверх даного під`їзду та заховав викрадені ним гаманці в шафу, яка знаходилась в лівому куті на сходовій клітці, оскільки думав, що дані гаманці знайде прибиральниця та поверне власнику.
Крім того, на початку березня 2011 року знаходячись в центральній частині м. Львова, а саме неподалік готелю «Львів», що на пр. Чорновола у м. Львові здійснив посадку в маршрутне таксі №34. Знаходячись в даному маршрутному таксі він помітив потерпілу ОСОБА_12 , в якої на плечі знаходилась сумочка, яка була застібнутою. В цей момент у нього виник умисел викрасти будь що з даної сумки. Наблизившись до потерпілої ОСОБА_12 та непомітно, своєю правою рукою розсунув замок та витягнув з сумки гаманець. Викрадений гаманець поклав у кишеню своїх штанів та вийшов з маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту, що біля Оперного театру. Оглянувши викрадений ним гаманець, виявив гроші в сумі 50,00 грн. та пластикові картки. В подальшому в під`їзді будинку за місцем проживання заховав викрадений ним гаманець в шафу, яка знаходилась в лівому куті на сходовій клітці. В подальшому, кошти потратив на власні потреби.
Крім того, 21.05.2011 року о 00.30 год. проходячи на вул. Палія у м. Львові побачив автомобіль марки «ВАЗ 2107». Маючи умисел на заволодіння транспортним засобом, підійшов до вказаного автомобіля та сів за кермо транспортного засобу оскільки двері були незамкнені. Витягнувши з під кермової колонки дроти запалювання, зєднавши їх запустив двигун автомобіля. На даному транспортному засобі він через вул. К.Левицького, вул. І.Франка та вул. Стрийську виїхав на вул. В.Великого. Однак на вказаній вулиці автомобіль зупинився оскільки закінчилось пальне. Зрозумівши, що заправити автомобіль пальним не можливо, у зв`язку із технічних причин залишив транспортний засіб та, зупинивши таксі, поїхав додому.
Крім того, 25.05.2011 року о 23.00 год. знаходячись в сквері, що на вул. Б.Хмельницького у м. Львові, помітив потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 , які сиділи на лавці розпиваючи спиртні напої. Підійшовши до них помітив, що біля потерпілого ОСОБА_22 лежить мобільний телефон марки «Нокія», та в нього виник умисел ним заволодіти. Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_23 та свідок ОСОБА_15 були в нетверезому стані, підсудний ОСОБА_4 різко схопив мобільний телефон, та втік в напрямку вул. Стрімкої у м. Львові. Перебуваючи на вул. Стрімкій у м. Львові він оглянув мобільний телефон та витягнув з нього сім - карту, яку викинув на узбіччя. Мобільний телефон залишив собі, для того щоб в подальшому продати. 25.05.2011 року в другій половині дня він був затриманий працівниками міліції та доставлений в Галицький РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, де в присутності понятих працівник міліції вилучив мобільний телефон марки «Нокія 6700».
На підставі повного визнання своєї винності підсудним та матеріалів досудового слідства, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає повністю доведеними факт скоєння злочинів та винність підсудного у вчиненні злочинних дій.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає що факт скоєння злочинів та винуватість підсудного у вчиненні злочинних дій доведено повністю.
Як вбачається із постанови державного обвинувача ОСОБА_3 від 14.12.2011 року дії підсудного ОСОБА_4 перекваліфіковано з ст. 289 ч.1 КК України на ст. 289 ч.2 КК України.
Дії підсудного ОСОБА_4 вірно кваліфіковані : за ст. 384 ч.2 КК України оскільки він вчинив завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового слідства, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині; за ст. 395 КК України оскільки він, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив постійне місце проживання; за ст. 185 ч.1 КК України оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку); за ст. 185 ч. 2 КК України оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно; за ст. 289 ч.2 КК України оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно; за ст. 186 ч. 2 КК України оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.
Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів; обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає повне визнання вини та щире розкаяння у вчиненому; обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння; щодо особи винного ,то суд враховує, що він раніше судимий, має позитивну характеристику за місцем попереднього ув`язнення та місцем проживання; винність у вчиненні злочинів визнав повністю, щиро розкаявся .
Відтак, покарання підсудному слід обрати в межах санкції статей, за якими кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі.
Підсудний ОСОБА_4 засуджений 29.06.2006 року Личаківським районним судом м. Львова за ст.ст. 307 ч.2, 317 ч.2 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17.09.2010 року умовно - достроково звільнений, не відбутий строк покарання 1 рік, 11 місяців, 19 днів. Покарання повністю не відбув, вчинив нові злочини за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 186 ч.2, 395, 289 ч.2 КК України. Однак злочин, кваліфікований за ст.384 ч.2 КК України підсудний вчинив до постановлення вироку Личаківським районним судом м. Львова.
Таким чином, остаточне покарання підсудному ОСОБА_4 , відповідно до ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ст.384 ч.2 КК України та вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2006 року, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, слід призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Принцип обрання остаточного покарання підсудному ОСОБА_4 , відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів,передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 186 ч.2, 395, 289 ч.2 КК України враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, слід призначити шляхом часткового складання покарань.
Крім того, судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.04.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.263 КК України на підставі ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 04.02.2015 року ОСОБА_4 засуджений за ст.395 КК України до 3 місяців арешту; вироком Франківського районного суду м.Львова від 20.04.2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.125, ст.386 КК України на підставі ст.ст. 70, 72 до 2 місяців арешту.
Також, суд вважає, що не відбуте покарання за попереднім вироком слід приєднати, обравши принцип обрання остаточного покарання підсудному, відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, часткове приєднання.
Крім цього, ОСОБА_4 слід зарахувати у строк відбуття покарання відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20.03.2013 року з 09.08.2013 року по 09.09.2013 року та слід зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання перебування під вартою з 25.05.2011 року по 14.05.2012 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.
Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа 6700» слід залишити потерпілому ОСОБА_24 ; два гаманці коричневого кольору, студентський квиток серії НОМЕР_2 , банківську картку банку «Форум» № НОМЕР_3 OLGA USTRYTSKA слід залишити потерпілій ОСОБА_11 ; гаманець синього кольору, банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , кредитну картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , читацький квиток Наукової бібліотеки ЛНУ ім. І.Франка виданий на ім`я ОСОБА_12 слід залишити потерпілій ОСОБА_12 ; автомобіль марки «ВАЗ - 2107», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 слід залишити потерпілому ОСОБА_13 .
Судові витрати слід покласти на підсудного.
Керуючись ст.ст. 299, 321, 323-324 КПК України /в редакції 1960 року/, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 384 ч. 2, 395, 185 ч. 1, 185 ч. 2, 289 ч. 2, 186 ч. 2 КК України та обрати покарання:
- за ст. 384 ч. 2 КК України 2 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України остаточно, за сукупністю злочинів, за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2006 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрати ОСОБА_4 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, та зарахувати у строк відбуття покарання відбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2006 року з 13.03.2006 року по 24.09.2010 року.
- за ст. 395 КК України - 6 місяців арешту;
- за ст. 185 ч. 1 КК України - 2 роки позбавлення волі;
- за ст. 185 ч. 2 КК України - 3 роки позбавлення волі;
- за ст. 289 ч. 2 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна;
- за ст. 186 ч. 2 КК України - 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання обрати ОСОБА_4 6 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією особистого майна.
Згідно ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.04.2014 року, за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 04.02.2015 року та за вироком Франківського районного суду м.Львова від 20.04.2015 року, шляхом часткового складання покарання, обрати ОСОБА_4 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією особистого майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, засудженому ОСОБА_4 частково приєднати не відбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2006 року, звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 19 днів, та обрати покарання - 7 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20.03.2013 року з 09.08.2013 року по 09.09.2013 року.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання перебування під вартою з 25.05.2011 року по 14.05.2012 року.
Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа 6700» залишити потерпілому ОСОБА_24 ; два гаманці коричневого кольору, студентський квиток серії НОМЕР_2 , банківську картку банку «Форум» № НОМЕР_3 OLGA USTRYTSKA залишити потерпілій ОСОБА_11 ; гаманець синього кольору, банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , кредитну картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , читацький квиток Наукової бібліотеки ЛНУ ім. І.Франка виданий на ім`я ОСОБА_12 залишити потерпілій ОСОБА_12 ; автомобіль марки «ВАЗ - 2107», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 залишити потерпілому ОСОБА_13 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1350,68 грн. витрат за проведення експертних досліджень.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, засудженому у цей же термін, з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1 .