УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/1496/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
апелянта ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :
11 лютого 2015 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9 звернулися до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 , посилаючись на те, що вони являються цивільними позивачами у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, по якому невстановлені слідством особи за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, шляхом обману заволоділи нерухомим майном ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2015 року відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про арешт вищевказаної квартири.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що відповідно до положень п.3., ч.2, ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою, якій належить це майно кримінального правопорушення.Крім цього, кримінальне провадження відкрито за фактом незаконного заволодіння майном ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.По вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_10 , як власник квартири не проходить ні як підозрюваний, ні як обвинувачений, він не являється особою, яка відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України несе цивільну відповідальність за шкоду заподіяну діями підозрюваного, обвинуваченого. Право власності ОСОБА_10 на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.11.2012 року та рішеннями місцевого, апеляційного та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали на неї апеляційну скаргу в якій просять, поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на квартиру. Вказують на те, що строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу вони пропустили з поважних причин.Апелянти зазначають, що слідчий суддя розглядаючи кримінальне провадження допустив істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме: не забезпечив їх участь у даному кримінальному провадженні, не витребував і не оглянув матеріали кримінального провадження, не заслухав пояснення слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, провів розгляд справи без фіксування технічними засобами, розглядаючи їх клопотання не заявив собі самовідвід, виносячи рішення по справі не звернув увагу на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.02.2014 року про накладення арешту на спірну квартиру та безпідставно послався в своїй ухвалі як на доказ по справі на судові рішення по цивільній справі.
Колегія суддів не вирішує питання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді, оскільки вважає, що вказаний строк вони не пропустили.Так, копію ухвали слідчого судді ОСОБА_8 отримав 23.02.2015 року, а апеляційну скаргу на неї ОСОБА_8 і ОСОБА_9 подали 25.02.2015 року.
Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 172 ч. 1 КПК України клопотання про арешт майна слідчим суддею розглядається не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника.
Як видно з матеріалів кримінального провадження і про це обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі, слідчий суддя, призначаючи справу до розгляду не повідомив про це прокурора, слідчого, цивільних позивачів-осіб, які подали клопотання про накладення арешту на майно та власника майна, розглянув справу без їх участі.
Вказані порушення, які допустив слідчий суддя, відповідно до вимог ст.412 ч.1 КПК України є істотними, оскільки вони могли перешкодити ухвалити по справі законне і обґрунтоване рішення.
За таких обставин колегія суддів скасовує ухвалу слідчого судді.
Відповідно до положень ст. 170 ч. 1 КПК України арешт може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально- протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можуть бути: батьки (усиновлювачі) або опікуни малолітньої особи чи інші фізичні особи, які на правових підставах здійснюють виховання малолітньої особи (ст. 1178 ЦК); батьки (усиновлювачі) або піклувальники неповнолітньої особи (ст. 1179 ЦК); опікуни або заклади, які зобов`язані здійснювати нагляд за недієздатною фізичною особою (ст. 1184 ЦК); юридична або фізична особа за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ст. 1172 ЦК); особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє джерелом підвищеної небезпеки (ст. 1187 ЦК).
Під час досудового слідства нікому з осіб не повідомлялося про підозру і не пред?являлося обвинувачення. ОСОБА_10 , як власник квартири по кримінальному провадженню був допитаний лише як свідок, він не являється особою яка відповідно до положень ст.170 ч.1 КПК України в силу закону (ст.ст.1178,1179,1184,1172,1187 ЦК України) несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально-протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає, передбачених ст. 170 ч.1 КПК України підстав для накладення арешту на майно, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про накладення арешту на квартиру, яка належить на праві власності ОСОБА_10 .
Колегія суддів вважає, що наявність у кримінальному провадженні цивільного позову, який заявили ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та наявність у кримінальному провадженні предмету злочину, яким є квартира не є передбаченою законом підставою для накладення арешту на неї.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2015 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою залишити без задоволення клопотання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 .
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді : (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Житомирської області ОСОБА_2