В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2013 Справа №607/15893/13-к Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого судді Ломакіна
В.Є.

за участю секретаря
Репетівської В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Тернополі
матеріали кримінального провадження
№0000436 за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Скоморохи Тернопільського району,
громадянина України, одруженого,
непрацюючого, на утриманні двоє
неповнолітніх дітей, проживаючого
АДРЕСА_1, раніше не судимого;

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185
КК України, за участю сторін
кримінального провадження: прокурора
Чайки І.В., обвинуваченого ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

До обвинуваченого ОСОБА_1 в квітні
2013 року, за місце проживання, АДРЕСА_1,
прийшов ОСОБА_2 та повідомив про те, що
знайшов банківський пакет з карткою
«Дельта Банк» із пін кодом. Так, у
ОСОБА_1 виник злочинний намір
направлений на таємне викрадення
чужого майна. З метою незаконного
особистого збагачення, усвідомлюючи,
що кошти на вказаній картці належать
іншій ocoбi, залишив вказану банківську
карту собі, маючи злочинний намір в
подальшому, викрасти із неї грошові
кошти. Реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1, 14 квітня 2013 року, дочекавшись
зручного моменту, взяв банківську
картку «Дельта Банку», яка йому
неналежала, із залишком коштів на
рахунку в сумі 2000 грн., та зберігаючи її
при собі, приїхав до банкомату
«Приватбанк», що у с. Бірки
Тернопільського району. Порушивши
цілісність банківського пакету, за
допомогою картки «Дельта Банку» та пін
коду, який був зазначений на
банківському пакеті, зняв 1950 гривень,
які в подальшому витратив на особисті
потреби, чим спричинив потерпілому
ОСОБА_3 шкоду на загальну суму 2000 грн.

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість
у вчиненні кримінального
правопорушення визнав повністю та
показав, що в квітні 2013 року, в середині
місяця, до нього на господарство
прийшов його односельчанин ОСОБА_2 та
повідомив, що він знайшов банківський
пакет із банківською карткою «Дельта
Банку», тоді він взяв у нього вказаний
пакет та побачив, що це був запечатаний
банком пакет із паперу та поліетилену,
в середині якого була на дотик
банківська картка. Тоді він взяв
вказану картку та залишив її в себе, з
метою подальшого її використання. Про
свій намір зняти гроші, ОСОБА_2 не
розповідав. 14 квітня 2013 року, йому
необхідні були гроші та він вирішив
зняти кошти із картки, яку йому приніс
ОСОБА_2 Взявши пакет, в середині якого
була картка, повністі розпакувавши,
подивився пін-код та в центрі с. Бірки,
Тернопільського району підійшов то
банкомату «Приватбанк» та перевірив
баланс вказаної картки та виявив, що на
ній були гроші в сумі 2000 грн. Тоді у
нього виник намір направлений на
таємне викрадення грошей. За допомогою
банкомату викрав гроші в сумі 1950 грн. та
витратив їх на свої особисті потреби.
Він зняв 1950 грн., через те, що 50 грн. була
комісія за проведену операцію. Через
декілька днів до нього на мобільний
телефон зателефонував, ОСОБА_3 та
повідомив, що, він зняв із його картки
гроші, та в подальшому він у скоєному
зізнався.

У вчиненому він щиро розкаюється,
просить його суворо не карати, обіцяє в
подальшому злочинів не вчиняти.

Крім власного визнання винуватості,
обвинувачений ОСОБА_1 повністю
погодився зі всіма доказами, що були
зібрані під час досудового
розслідування і підтверджували його
винуватість у вчиненні кримінального
правопорушення, згідно повідомлення
про підозру та обвинувального акта,
відмовившись від їх дослідження під
час судового розгляду.

З'ясувавши думку учасників судового
провадження про визначення обсягу
доказів, що підлягають дослідженню, та
порядку їх дослідження, суд визнає
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не оспорюються,
відповідно до ст. 349 КПК України, при
цьому з'ясувавши правильність
розуміння обвинуваченим зміст цих
обставин, чи немає сумнівів у
добровільності його позиції, а також
роз'яснивши йому, що у такому випадку
він буде позбавлений права оскаржити
ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши
вищевказані обставини та докази, суд,
приходить до переконання про
доведеність виннуватості
обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення та
вважає, що органами досудового
розслідування його дії кваліфіковано
вірно за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне
викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, суд, відповідно
до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного - раніше не судимий,
позитивно характеризується за місцем
проживання, його вік, конкретні
обставини справи, обставини, які
пом'якшують покарання - визнання ним
своєї вини, щире каяття у вчиненому,
активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання,
суд не вбачає. Підстав для застосування
ст.ст. 69, 75 КК України, при призначенні
покарання обвинуваченому, суд, не
вбачає також.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить
до переконання, що з метою виправлення
та перевиховання обвинуваченого, йому
слід призначити покарання, в межах
санкції статті обвинувачення - у виді
штрафу.

Приймаючи рішення про призначення
покарання у виді штрафу, суд взяв до
уваги те, що обвинувачений повністю
визнав свою вину, розкаявся у
вчиненому, активне сприяння розкриттю
злочину, позитивну характеристику за
місцем проживання, його вік, ступінь
тяжкості вчиненого злочину. Вказані
обставини дають підстави суду вважати,
що призначене покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 буде достатнім
для його виправлення та недопущення
вчинення ним нових кримінальних
правопорушень.

Речовий доказ:

- «аркуш паперу формату А-4 із двома
фотознімками ОСОБА_1.», який згідно
постанови про визнання речових доказів
від 19 серпня 2013 року зберігається при
матеріалах кримінального провадження
№0000436 - залишити при матеріалах
кримінального провадження, після
набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати виннуватим у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185
КК України та призначити йому
покарання за цією статтею у виді штрафу
в розмірі п'ятдесят неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 850 (вісімсот п'ятдесят)
гривень.

Речовий доказ:

- «аркуш паперу формату А-4 із двома
фотознімками ОСОБА_1.», який згідно
постанови про визнання речових доказів
від 19 серпня 2013 року зберігається при
матеріалах кримінального провадження
№0000436 - залишити при матеріалах
кримінального провадження, після
набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України до
Апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області, шляхом подачі апеляції
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено
КПК України, набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після прийняття
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження
мають право отримати в суді копію
вироку. Обвинуваченому та
прокурору копія вироку вручається
негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не
був присутнім в судовому засіданні,
копія судового рішення надсилається не
пізніше наступного дня після
ухвалення.

Головуючий
Ломакін В.Є.