Дата документу Справа № 331/981/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/981/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/155/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

секретаря ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_9 (в режимі відеозв`язку)

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляцією захисника підозрюваної ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 лютого 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь Донецької області, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 113 КК України.

Встановлено строк дії ухвали про тримання під вартою до 09-00 години 08 квітня 2015 року.

В ухвалі суд зазначив, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0000003 від 07.01.2015 р. за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 113 КК України.

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 06.02.2015 р. слідчим 2-го відділення СВ УСБУ в області, в порядку ч. 5 ст. 208 КПК України, складено протокол про затримання о 21 годині 30 хвилин того ж дня уповноваженою службовою особою з підстав, передбачених ст. 208 КПК України, ОСОБА_9

06.02.2015 р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру про те, що вона підозрюється у вчиненні закінченого замаху на диверсію, тобто замаху на зруйнування об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 на виконання наказу керівника диверсійно-розвідувальної групи терористичного військового підрозділу Інтернаціональна бригада №15 Донецька народна республіка на прізвисько ОСОБА_11 05.02.2015 прибула в м. Запоріжжя з метою послаблення держави Україна через зруйнування об`єкта, що має важливе народногосподарське значення, для вчинення попередньо спланованої диверсії та надання допомоги ОСОБА_10 .

За попередньою домовленістю групою осіб разом з ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Запоріжжі, розробила план та підготувала вчинення терористичного акту на залізничній колії Придніпровської залізниці. У подальшому, ОСОБА_9 за попередньої домовленістю із ОСОБА_10 , 05-30 годин 06.02.2015 р. на залізничній колії в районі 180 км., сполученням ст. ім. Алімова-Запоріжжя-2 Придніпровської залізниці, визначивши шляхи відходу з місця скоєння злочину, забезпечила полегшений доступ ОСОБА_12 до місця диверсії, освітлюючи його ліхтарем, та підшукала стик в залізничній колії для встановлення гальмівного башмаку для створення аварії залізничного поїзду через наїзду на нього із наступним сходом з рейок та перекиданням.

Проте довести свій злочинний намір до кінця не змогли, оскільки їх протиправну діяльність було припинено співробітниками УСБУ в Запорізькій області.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 особливо тяжкого злочину підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України наступними доказами: протоколами допитів свідків ОСОБА_13 від 06.02.2015 р., ОСОБА_14 від 06.02.2015 р., які показали про обставини вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ст. 113 КК України; протоколом обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого було вилучено 2 корпуси гранат РГН, 2 запали для гранат УДЗ, 3 тротилові шашки, 4 патрони калібру 5,45.

Протоколом обшуку від 06.02.2015 р. автомобіля ВАЗ 2107 Д.Н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_14 , під час якого було виявлено та вилучено корпус гранати Ф-1 та ножиці для перекупування дротів з ручками помаранчевого кольору та чорними рукоятками. На вказаному автомобілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 переміщувались до місця вчинення вказаного злочину та в період часу, коли готувались до вчинення злочину.

Протоколом огляду місця події від 06.02.2015 р., за результатами якого на місці вчинення кримінального правопорушення були затримані ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Окрім того, на місці вчинення кримінального правопорушення було вилучено гальмівний башмак, який був встановлений на колії залізничного перегону ст. ім. Алімова-Запоріжжя-2 та граната РГД-5, яка була прикріплена до гальмівного башмака.

Допитана як підозрювана ОСОБА_9 свою причетність до закінченого замаху на диверсію, тобто на зруйнування об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 113 КК України не визнала.

В клопотанні слідчого також зазначено, що перебуваючи на волі ОСОБА_9 буде в змозі знищити, сховати та спотворити будь-які предмети та речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки саме вона безпосередньо приймала участь у зазначеному злочинному діянні. Зокрема, ОСОБА_9 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя в ухвалі послався на ч. 5 ст. 176 КПК України, згідно якої, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України та зазначив про доцільність задоволення клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не згоден з ухвалою слідчого судді та вказує, що під час затримання ОСОБА_9 було порушено її право на захист. Зазначає про наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та поганого самопочуття. Вказує на наявність суперечливих доказів, що підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_9 та недоведеність ризиків, на які посилаються у клопотанні слідчий та прокурор. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та звільнити ОСОБА_9 з-під варти.

Заслухавши доповідь судді по справі, підозрювану ОСОБА_9 та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, який, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінив в сукупності всі обставини справи, з урахуванням даних про особу підозрюваної, а також наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, обрав щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, колегія суддів погоджується із посиланням слідчого судді у своїй ухвалі на положення ч. 5 ст. 176 КПК України, згідно якої, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчим суддею обґрунтовано не визначено розмір застави кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосування насильства щодо великої кількості громадян.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на недоведеність ризиків, на які посилаються у клопотанні слідчий та прокурор, колегія суддів знаходить непереконливими, оскільки вони прийняті слідчим суддею до уваги та враховувались у сукупності з наведеними вище обставинами, які переконали суд у неможливості застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу та доцільності обрання щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

До доводів захисника про порушення права ОСОБА_9 на захист під час затримання, колегія суддів відноситься критично, оскільки протоколи затримання, допиту підозрюваної (а.с. 16-19) складені в присутності захисника, яких-небудь заяв чи заперечень з цього приводу від підозрюваної, а також від її захисника не надходило.

Що стосується наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, як вбачається з матеріалів даного провадження, за заявою захисника ОСОБА_8 про проведення судово-медичного обстеження на предмет давності, локалізації тілесних ушкоджень та ін., слідчим суддею прийнято рішення в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України та доручено відповідному органу досудового розслідування перевірити викладену в заяві інформацію.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну ухвали слідчого судді, при розгляді скарги не допущено.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 лютого 2015 року, якою задоволене клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 113 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

1. 2. 3.