АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1504/14-кГоловуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/232/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

представника потерпілої - ОСОБА_8

при секретарі - ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2015 року.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кременець Тернопільської області, мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, пенсіонерку, інваліда 2-ої групи, раніше не судиму, -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 судом першої інстанції задоволено частково, і ухвалено стягнути із ОСОБА_6 на користь потерпілої: за спричинену матеріальну шкоду 615 грн., за спричинену моральну шкоду 2000 грн., за понесені витрати на правову допомогу 2000 грн.

За вироком суду, 17 вересня 2014 року біля 15 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебувала на дачній земельній ділянці, що на хуторі Гуляй Поле Підволочиського району Терн6опільскьої області, яка розташована поряд із земельною ділянкою, котра належить ОСОБА_7 .

Помітивши, що ОСОБА_7 спалює сухе листя, дим від якого їй заважав, ОСОБА_6 , взявши садову сапку, вступила із ОСОБА_7 у словесний конфлікт, в ході якого умисно нанесла останній удар гострим металевим наконечником сапки в область передпліччя правої руки потерпілої ОСОБА_7 , чим спричинила потерпілій легке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не погоджуючись із прийнятим відносно неї судовим рішенням, просить даний вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України.

На її думку, зазначене судове рішення прийнято з неповнотою судового розгляду, оскільки саме обвинувачення є незаконним, подано з порушенням вимог ст.ст. 8, 9, 91 КПК України, ґрунтується лише на домислах сторони обвинувачення і суперечить реальним обставинам, які належним чином досліджені не були.

Також вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як суд дав неправильну оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам.

Звертає увагу на те, що в основу судового рішення покладено суперечливі показання свідків, які не були очевидцями події, і безпідставно відкинуто її показання та той факт, що вона не наносила тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , і умислу прямого чи не прямого на їх спричинення немала.

Від потерпілої ОСОБА_7 надійшло заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , за змістом якого вона просить залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній підстав, просить оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, думку потерпілої ОСОБА_7 і її представника захисника ОСОБА_8 , які не вбачають підстав для задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення і безпідставність поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що судове рішення прийнято з неповнотою судового розгляду, так як саме обвинувачення є незаконним, подано з порушенням вимог ст.ст. 8, 9, 91 КПК України, ґрунтується лише на домислах сторони обвинувачення і суперечить реальним обставинам, які належним чином досліджені не були, на думку колегії суддів позбавлені підстав.

Зокрема, як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове та судове слідство проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Таких порушень цього закону, які були б істотними та потягли за собою скасування судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено, а висновки про доведеність винності обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі ретельно досліджених в судовому засіданні і детально викладених у вироку доказів, яким суд дав належну юридичну оцінку.

Згідно вироку, обвинувачена ОСОБА_6 , даючи показання в судовому засіданні, свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала.

Проте, таку позицію обвинуваченої ОСОБА_6 колегія суддів оцінює критично, а викладені нею в апеляційній скарзі доводи з цього приводу вважає безпідставними і такими, які направлені з метою ухилення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки вони спростовуються послідовними та узгодженими між собою доказами, які були належним чином перевіреними і проаналізованими судом першої інстанції у вироку, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , даними нею в судовому засіданні, з яких убачається, що 17 вересня 2014 року на своїй дачній ділянці вона палила невелике вогнище із сухого бадилля рослин, коли раптом прибігла ОСОБА_6 із сапою і почала кричати, що вона зашкодила її відпочинку, і що зараз дасть по голові, замахнувшись сапою. Тоді вона закрила голову руками, і удар сапою прийшовся їй по руці, з рани якої пішла кров.

Після цього, вона покликала сусідку ОСОБА_10 і та обробила їй рану йодом, а у вечері звернулася в травмпункт швидкої лікарні у м. Тернополі, де їй знову ж обробили рану. На другий день вона звернулася до третьої міської лікарні в м. Тернополі, де лікувалась амбулаторно;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , даними нею в судовому засіданні, з яких видно, що 17 вересня 2014 року до неї на дачну ділянку прийшла ОСОБА_7 , у якої була розсічена рука перед ліктьовим згином, і з неї йшла кров.

При цьому, ОСОБА_7 пояснила, що її сапкою ударила ОСОБА_6 , і після неї вона пішла до ОСОБА_10 за медичною допомогою;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , даними нею в судовому засіданні, згідно до яких, 17 вересня 2014 року біля 16 год. до неї на дачну ділянку прийшла ОСОБА_7 , у якої була поранена рука передпліччя і рана кровоточила.
Вона рану промила та забинтувала, і ОСОБА_7 повідомила, що її сапкою поранила ОСОБА_6 , котра замахнулася на неї сапкою, а вона захищаючись, закрила голову рукою і удар прийшовся по руці;

Підстав недовіряти зазначеним показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у колегії суддів немає, адже вони узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні та доповнюють їх і не є суперечливими, як про це вказано в апеляційній скарзі ОСОБА_6

- оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №1439 від 19 вересня 17 листопада 2014 року, відповідно до якого, при огляді ОСОБА_7 на правому передпліччі асептична (що запобігає вторинному інфікуванню) бинтова пов`язка, яка вкриває середню і нижню його третини. При первинному зверненні 17 вересня 2014 року в травмпункт Тернопільської міської лікарні та огляді 18 вересня 2014 року лікарем ортопедом в поліклінічному закладі, згідно з даними її клінічного обстеження, що наведені в медичній довідці №11755 і медичній карті амбулаторного хворого, були виявлені рани середньої третини правого передпліччя. Сам вид ушкоджень та дані медичної карти щодо наявності виділень серозної рідини з-поміж країв ран дозволяють стверджувати що вони виникли у ОСОБА_12 незадовго до її первинного звернення за медичною допомогою. Відсутність в медичних документах детального описання морфологічних властивостей цих ран (країв, кінців, стінок, дна тощо) позбавляє можливості достовірно встановити механізм їх утворення. Однак, враховуючи також зазначення в медичних документах ран як забійні та рвані, не виключає можливості виникнення їх в ОСОБА_12 при нанесенні їй удару полотном сапи, як про це повідомила вона при експертизі. Виявлені рани, враховуючи відмічений в медичних документах їх поверхневий характер, за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Даний висновок експерта відповідає вимогам законодавства, є науково-обґрунтованим, з наданням повних відповідей на поставлені питання, переконливий, зроблений висококваліфікованим експертом, узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження, водночас базується і відповідає доказам по провадженню, і сумнівів у колегії суддів не викликає, а тому суд першої інстанції підставно взяв його до уваги.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність, належність, допустимість та достатність наведених у вироку доказів, немає.

Сукупність вищенаведених доказів та аналіз матеріалів кримінального провадження, на думку колегії суддів, підтверджують висновки суду першої інстанції на предмет наявності в діях обвинуваченої ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме заподіяння потерпілій ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що вона не наносила тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , і умислу прямого чи не прямого на їх спричинення у неї не було, то вони не відповідають матеріалам кримінального провадження, якими доведено, що обвинувачена умисно спричинила потерпілій тілесне ушкодження.

На переконання колегії суддів, призначена обвинуваченій ОСОБА_6 міра покарання є законною, необхідною та достатньою для її виправлення і попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, як це передбачено ст.65 КК України.

Дане покарання матиме й превентивне значення як для обвинуваченої, так і для інших осіб.

Окрім цього, висновки суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , ґрунтуються на встановлених судом фактичних обставинах кримінального провадження та зібраних доказах, і є належним чином мотивованими.

Підстав для скасування даного рішення суду і закриття кримінального провадження, як про це просить в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно та всебічно розглянути кримінальне провадження за цим обвинуваченням, і дати правильну юридичну оцінку діям обвинуваченої, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2