Справа
№ 1 -1407
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2007 року Великописарівський
районний суд Сумської області

в складі:
головуючого судді В'юник
Н.Г.

при секретарі Гордієнко
О.О.

з участю прокурора Тимошенка
Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. В-Писарівка кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця смт. Кириківка, В-Писарівського району, Сумської області, українця,
громадянина України, освіта середня, співмешкає з ОСОБА_2, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1, раніше
судимого 18.06.2004 року місцевим судом В-Писарівського району Сумської області
за ст. 296 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з іспитовим
строком 2 роки, 10.12.2004 року місцевим судом В-Писарівського району Сумської
області за ст. 296 ч.З КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений
08.08.2005 року Полтавським районним судом від подальшого відбування покарання
на підставі ст. 1 п. «а» Закону України від 31.05.2005 року «Про амністію»,
02.08.2006 року В. Писарівським районним судом Сумської області за ст. 186 ч. 1
КК України до 2 років виправних робіт з утриманням 20 вітсотків заробітку в
доход держави,

в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 389 ч.2 КК
України, суд-

встановив:

Підсудний ОСОБА_1 за вироком
суду В. Писарівського району Сумської області від 2 серпня 2006 року був
визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України і
засуджений за цим законом до двох років виправних робіт за місцем роботи з
утриманням в доход держави 20
відсоткків заробітку. На час постановления
вироку ОСОБА_1
працював в ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_2. Після вступу вироку в законну силу був поставлений
на облік в кримінально-виконавчу інспекцію у В. Писарівському районі і йому
було роз'янено порядок та умови відбуття покарання та попереджений про
кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання відповідно до
ст. 389 ч. 2 КК України. Не зважаючи на це, підсудний ОСОБА_1 2 жовтня 2006 року без відома
кримінально- виконавчої інспекції звільнився з роботи за власним бажанням, на
облік в центр зайнятості не став, залишив постійне місце проживання. На даний
час ніде не працює.

Відповідно до довідки КВ1 ОСОБА_1 за
вироком суду відбув 1 місяць
виправних робіт. До відбуття залишилося 23
місяці.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєному визнав
повністю і пояснив, що дійсно у серпні 2006 року був
засуджений В. Писарівським районним

судом Сумської області
за ст. 186 ч. 1 КК України і
йому призначено покарання у виді виправних робіт. В кінці серпня 2006 року він
був викликаний у КВІ, де його ознайомили з порядком відбування міри покарання
та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування
виправних робіт. Не зважаючи на це, в жовтні 2006 року він звільнився з роботи. На даний час він працює на
лікеро-горільчаному заводі в м. Люботин.

В скоєному щиро розкаюється, позов
визнав в повному обсязі.

Суд, давши аналіз дослідженим доказам в ході судового
слідства в своїй сукупності, приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1
доказана достатньо повно.

Дії підсудного ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 389 ч.2 КК України як ухилення від відбуття покарання за
вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 2 серпня 2006 року, а саме
виправних робіт.

При призначенні підсудному ОСОБА_1 виду і міри покарання суд враховує
характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, мотиви, цілі,
конкретні обставини, при яких скоєно злочин, наслідки, дані про особу, який за
місцем проживання характеризується задовільно, ніде не працює.

За таких обставин суд приходить до висновку про
необхідність призначення покарання підсудному ОСОБА_1 в межах санкції ст. 389 ч. 2 КК України, а
саме у виді обмеження волі.

Остаточну міру покарання необхідно призначити за
правилами ст. 71 КК
України- до покарання, призначеного за цим вироком, необхідно частково
приєднати невідбуте покарання за вироком В. Писарівського районого суду
Сумської області від 02 серпня 2006 року - 23 місяці виправних
робіт, з розрахунку три дні виправних робіт відповідають одному дню обмеження
волі відповідно до ст. 72
КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого
ст. 389 ч.2 КК
України, та призначити покарання за цим законом у виді обмеження волі строком
на один рік.

На підставі ст. 71
КК України до цього покарання необхідно частково приєднати невідбуте
покарання за вироком В. Писарівського районого суду Сумської області від 02 серпня 2006 року - шість місяців
обмеження волі.

Остаточно до відбуття ОСОБА_1 призначити покарання у виді
обмеження волі строком один рік шість місяців.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу засудженому ОСОБА_1 -змінити
з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши під варту з залу суду.
Строк відбуття рахувати з 06
лютого 2007 року.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області
протягом 15 діб з
моменту його оголошення через Великописарівський районний суд, а засудженим з
моменту вручення копії вироку.