Справа № 1-175/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Поступайла В.В.,

при секретарі Чорнобривець О.Є.,

з участю прокурорів Вилєгжаніної О.П., Зотової О.О.,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника-адвоката ОСОБА_2,

підсудного ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого молодшим оператором на АЗС «ОККО», який проживав та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Підсудний ОСОБА_3 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за таких обставин.

02 листопада 2010 року близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_3, перебував у стані алкогольного спяніння біля кладовища, розташованого навпроти автомобільної заправочної станції «Шелл»по вул. Салтикова-Щедріна у м. Кіровограді, де між ним та дружиною ОСОБА_1 виникла сварка з приводу розлучення, у ході якої остання почала ображати його. Під час сварки діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 кухонним ножем, який дістав із кишені куртки, наніс ОСОБА_1 два удари в область живота та один удар в область лівої гомілки, заподіявши потерпілій ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді: двох ран, раньові канали яких проникають в черевну порожнину по срединній лінії на 3 см вище пупка з ушкодженням шлунка та по передній черевній стінці зліва; внутрішньочеревної кровотечі; рани лівої гомілки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №2018 від 21.12.2010 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя у момент заподіяння. Після цього ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник.

Допитаний по справі у якості підсудного ОСОБА_3 свою вину у вчиненні замаху на умисне вбивство не визнав, оскільки вважає, що його дії органом досудового слідства за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України кваліфіковано невірно, вказавши, що визнає вину в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень. Суду показав, що 02.11.2010 року в денний час у телефонній розмові домовився із дружиною ОСОБА_1, з якою разом не проживав з весни 2010 року, про зустріч на зупинці громадського транспорту неподалік АЗС «Шелл», що розташована по вул. Салтикова-Щедріна в м. Кіровограді біля кладовища. Перед зустріччю по дорозі він випив 100-150 рамів горілки. Підходячи до зупинки після 17 години побачив біля неї свою дружину ОСОБА_1, поруч із якою стояв молодий чоловік на ім'я ОСОБА_4, якого він підозрював в інтимних стосунках з дружиною. Привітавшись із дружиною вони відійшли в бік поспілкуватись наодинці. Під час спілкування він запропонував ОСОБА_1 розлучитися, однак остання відмовила на вказану пропозицію та ображаючи і принижуючи його честь та гідність нецензурними словами повідомила про те, що зраджувала його. Знаходячись в стресовому стані внаслідок отриманих образ, він вихопив з лівої внутрішньої кишені куртки кухонний ніж, який майже постійно носив при собі для самооборони, та наніс ним ОСОБА_1 два удари в область черевної порожнини, один з яких по центру, а інший ближче до лівого боку. У звязку з цим потерпіла штовхнула його, але посковзнувшись вони впали. При падінні він лезом ножа міг нанести удар в гомілку лівої ноги ОСОБА_1 Після цього ОСОБА_1 піднялася, почала сильно кричати та побігла в напрямку чергового приміщення на залізнично-дорожньому переїзді, яке знаходилось неподалік. Залишивши ніж у руках він пішов за потерпілою, де у черговому приміщенні на залізнично-дорожньому переїзді попросив в неї вибачення за нанесені тілесні ушкодження. Коли до них вийшла чергова на переїзді, він залишив дружину та по дорозі викинув ніж на узбіччя, повідомивши по телефону доньці ОСОБА_5 про нанесені тілесні ушкодження її матері. У подальшому його затримали працівники міліції.

Крім повного визнання підсудним ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, його вина у вчиненні злочину доводиться зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами.

З показань допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_1 встановлено, що 02.11.2010 р. в денний час вона у телефонній розмові з чоловіком ОСОБА_3, з яким разом не проживала з квітня 2010 року, домовилась про зустріч на зупинці громадського транспорту неподалік АЗС «Шелл», що розташована по вул. Салтикова-Щедріна в м.Кіровограді біля кладовища. Вона прийшла на зупинку близько 17 год. разом із співмешканцем ОСОБА_4 та у подальшому підійшов її чоловік ОСОБА_3, разом з яким вони відійшли в сторону, де розмовляли на одинці. Під час спілкування чоловік надав їй документи та запропонував розлучитися, на що вона відмовилася та ображаючи ОСОБА_3 нецензурними словами і принижуючи його чоловічу гідність, повідомила про те, що раніше зраджувала йому. ОСОБА_3 знаходячись в стресовому стані вихопив з кишені куртки предмет схожий на кухонний ніж, яким наніс їй два удари в область черевної порожнини, один по центру, а інший в лівий бік. У звязку з цим вона відштовхнула його, але посковзнувшись впала, а за нею впав підсудний, вдаривши при падінні лезом ножа по лівій нозі. Після цього вона піднялася та побігла до чергового приміщення на залізнично-дорожньому переїзді. ОСОБА_3 пішов за нею, тримаючи ніж в руці, та не підходячи до неї, біля вказаного чергового приміщення попросив у неї вибачення за нанесені тілесні ушкодження та пішов, а вона у цей час попросила жінку, яка чергувала та вийшла до неї, викликати швидку медичну допомогу, яка у подальшому доставила її до лікарні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала суду, що 02.11.2010 року її мати ОСОБА_1 домовилася по телефону із її батьком ОСОБА_3 про зустріч та передачу документів, оскільки останні мешкали окремо. Увечері цього ж дня їй подзвонив ОСОБА_3 і сказав, що підрізав маму ОСОБА_1, повідомивши, що остання знаходиться біля залізничного переїзду по вул. Салтикова-Щедріна в м. Кіровограді. Вона одразу побігла до переїзду та по дорозі зустріла ОСОБА_3, запитавши його, що сталося. Однак батько нічого не міг пояснити, а тому вона побігла далі до переїзду, де вже перебувала швидка допомога, яка забирала ОСОБА_1 до лікарні, де остання стаціонарно лікувалася близько 10 днів, а у подальшому амбулаторно. Після цих подій від ОСОБА_1 вона дізналася, що батько ОСОБА_3 наніс їй три удари ножем: один - коли падав в ногу та два удари в живіт, оскільки мати образила батька.

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 з яких вбачається, що 02.11.2010 р. у вечірній час в телефонній розмові він дізнався від дружини ОСОБА_5, яка є дочкою підсудного та потерпілої, про те, що їй дзвонив батько ОСОБА_3 та повідомив, що підрізав її мати ОСОБА_1 У звязку з цим він поїхав на вказане місце залізничний переїзд по вул. Салтикова-Щедріна в м. Кіровограді, де побачив швидку медичну допомогу, яка забирала ОСОБА_1 до лікарні. Біля неї також були його дружина ОСОБА_5 та співмешканець потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_3 він там не бачив та про обставини отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень йому нічого не відомо.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_7, наданими у судовому засіданні, вона працює черговою на залізничному переїзді на вул. Салтикова-Щедріна в м. Кіровограді, та 02.11.2010 р. після 17 год. знаходилась на робочому місці в службовому приміщенні чергового. У цей час вона побачила у вікно, що в її бік біжить незнайома жінка потерпіла по справі. Підбігши потерпіла трималася руками за живіт та попросила її викликати швидку допомогу, що вона і зробила, а у цей час до потерпілої підійшов підсудний з ножем в руках та почав просити вибачення. Після цього до них підійшов ще один чоловік, а підсудний пішов. Потерпіла повідомила, що колишній чоловік ножем наніс їй поранення та по приїзду швидкої допомоги медичні працівники забрали потерпілу до лікарні.

З показань допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_4 вбачається, що 02.11.2010 р. після роботи він разом із співмешканкою ОСОБА_1 прийшов до зупинки громадського транспорту напроти АЗС «Шелл»біля кладовища по вул. Салтикова-Щедріна в м.Кіровограді, де вони зустрілися з її чоловіком для передачі документів. Потерпіла та ОСОБА_3 відійшли в сторону кладовища для розмови, звідки він їх не бачив. Приблизно через 15-20 хвилин він почув крик ОСОБА_1, яка просила про допомогу та побігла в сторону приміщення чергового на залізничному переїзді. За нею біг підсудний, у якого в руках був ніж, та кричав їй у слід, що заріже її. Потерпіла тримаючись руками за живіт зупинилася, а ОСОБА_3 пішов. У цей же час з приміщення чергового вийшла жінка, яка на прохання ОСОБА_1 викликала швидку допомогу, а по її приїзду медичні працівники відвезли потерпілу до лікарні.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 02.11.2010 р. за участю ОСОБА_4, у ході якого встановлено місце вчинення злочину територія неподалік кладовища по вул. Салтикова-Щедріна в м.Кіровограді (а.с.9);

- протоколом огляду місця події від 02.11.2010 р. із фототаблицею до нього, під час якого неподалік приміщення чергового на залізничному переїзді по вул. Салтикова-Щедріна в м.Кіровограді на відстані 7 метрів виявлено пляму речовини бурого кольору розміром 15?20 см., з якої вилучено змиви (а.с.10-12);

- протоколом огляду місця події від 02.11.2010 р. у ході якого з приміщення палати №38 Кіровоградської міської лікарня швидкої медичної допомоги №4 по вул. Короленка, 56, вилучено речі потерпілої: куртку білого кольору, светр білого кольору та джинси синього кольору, які мали плями речовини бурого кольору та пошкодження у виді порізів, а також вилучено шкарпетки та туфлі із плямами речовини бурого кольору (а.с.13);

- протоколом явки з повинною ОСОБА_3 від 02.11.2010 р., у ході якої він зізнався про нанесення 02.11.2010 року близько 17 години 30 хвилин неподалік зупинки громадського транспорту напроти АЗС «Шелл»по вул. Салтикова-Щедріна в м.Кіровограді двох ударів ножем в область черевної порожнини ОСОБА_1 (а.с.16);

- протоколом огляду предметів від 02.12.2010 р., під час якого оглянуто диск DVD-R RIDATA із записом протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 та відтворення обстановки та обставин події за його участю від 03.11.2010 р., а також вилучені 02.11.2010 р. у ході оглядів місць події конверт із змивами речовини бурого кольору та одяг потерпілої ОСОБА_1, які визнано речовими доказами у справі (а.с.52, 53);

- висновком судово-імунологічної експертизи №1102 від 20.12.2010 р., якою встановлено, що в змиві речовини бурого кольору, вилученому при огляді місця події 02.11.2010 р. знайдено кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_1 та не може походити від ОСОБА_3 (а.с.59-60);

- висновком судово-імунологічної експертизи №1103 від 28.12.2010 р., якою встановлено, що на куртці та джинсових штанях потерпілої ОСОБА_1 знайдена кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_1 та не може походити від ОСОБА_3 (а.с.66-67);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 03.11.2010 року за участю підозрюваного ОСОБА_3, в ході якого він на місці вчинення злочину показав яким чином наніс потерпілій ОСОБА_1 2 удари ножем, один з яких в область живота, а інший нижче животу (а.с. 90-91);

- протоколом очної ставки від 28.12.2010 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_1, під час якої ОСОБА_3 підтвердив власні показання про нанесення потерпілій ножем 1 удару в область живота та 1 удару в область гомілки лівої ноги, а потерпіла ОСОБА_1 підтвердила свої показання про нанесення підсудним їй 2 ударів ножем в область живота та 1 удару в гомілку лівої ноги (а.с.105-107);

- висновком судово-медичної експертизи №2018 від 21.12.2010 р., згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді ран (2): раньові канали яких проникають в черевну порожнину: по срединній лінії на 3 см. вище пупка з ушкодженням шлунка, та по передній черевній стінці зліва; внутрішньочеревної кровотечі; рани лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від дії предмету(ів) маючого(их) колюче-ріжучі властивості, про що свідчить: наявність раньових каналів, рівні краї ран, перевага довжини ран над їх шириною, можуть відповідати вказаному строку та які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя. Пошкодження утворились від не менше 3-х травматичних дій. Потерпіла під час нанесення тілесних ушкоджень була звернута передньою поверхнею тіла до травмуючого(их) чинника(ів) (а.с.44-45);

- додатковим висновком до судово-медичної експертизи №2018 від 21.12.2010 р., відповідно до якого тілесні ушкодження ОСОБА_1 у вигляді ран (2): по срединній лінії на 3 см. вище пупка з ушкодженням шлунка, та по передній черевній стінці зліва, раньові канали яких проникають в черевну порожнину з ушкодженням шлунка, могли утворитись при обставинах, на які вказував обвинувачений ОСОБА_3 в протоколі відтворення обстановки та обставин події від 03.11.2010 р. та не могли утворитись при обставинах, на які він вказав у протоколі допиту обвинуваченого від 10.11.2010 р. (а.с.49-50);

- згідно з висновком комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи №803 від 30.11.2010 року ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_3 слід вважати осудним та на момент проведення експертизи ОСОБА_3 психічним захворюванням не страждав. У момент скоєння правопорушення ОСОБА_3 в стані фізіологічного афекту не знаходився. ОСОБА_3, враховуючи індивідуально-психологічні особливості і обставини правопорушення знаходився в емоційному стані - стрес, що незначною мірою впливало на його стан під час скоєння злочину, але міг повною мірою контролювати та передбачати свої дії та їх наслідки (а.с.72-74).

Аналізуючи зібрані по справі та перевірені докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України.

При цьому суд виходить із того, що органом досудового слідства дії підсудного необґрунтовано кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України як замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині виходячи із наступного.

Так, визначальним для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень є субєктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, про що повинна свідчити сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки тощо.

Як вбачається із показань підсудного ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_1, допитаних по справі свідків та інших доказів досліджених у судовому засіданні, ОСОБА_3 наніс два удари наявним у нього кухонним ножем у область черевної порожнини потерпілої, а третій удар у область гомілки лівої ноги потерпіла отримала від підсудного при падінні. Коли потерпіла ОСОБА_1 почала тікати підсудний не наздоганяючи її пішов за нею, побачив, що потерпіла звернулася по допомогу до свідка ОСОБА_7, після чого підійшовши до потерпілої попросив у неї вибачення та пішов із місця події. При цьому згідно з показаннями як потерпілої ОСОБА_1, так і свідка ОСОБА_7, яка стала випадковим очевидцем злочинних дій підсудного, вбачається, що коли потерпіла почата тікати після отриманих ударів ножем, підсудний ОСОБА_3 мав можливість наздогнати її та продовжити власні злочинні дії, водночас він цього не зробив. Фактично продовженню злочинних дій, за наявності відповідних намірів, ОСОБА_3 ніщо не заважало біля залізничного переїзду, але він лише попросив вибачення у потерпілої. Вказані обставини з достовірністю встановлені у судовому засіданні та підтверджуються показаннями підсудного, потерпілої, свідків, які були очевидцями події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №2018 від 21.12.2010 р. тілесні ушкодження нанесені підсудним потерпілій відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.с.44-45).

Таким чином спрямованість ударів саме у область черевної порожнини, знаряддя злочину та поведінка підсудного після нанесення ударів ножем, який фактично пересвідчився у тому, що потерпілій своєчасно буде надана медична допомога та вибачився у неї, свідчать про наявність у підсудного умислу саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті особистих неприязних стосунків, а тому доводи обвинувачення про не доведення ОСОБА_3 своїх злочинних намірів на умисне вбивство потерпілої до кінця по незалежним від нього обставинам є надуманими та необґрунтованими, оскільки не підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

При цьому показання свідка ОСОБА_4 про те, що підсудний ОСОБА_3 біг за потерпілою ОСОБА_1 погрожуючи зарізати її, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються показання підсудного, потерпілої, свідка ОСОБА_7, а також безпосередньо подальшою поведінкою підсудного.

Злочин вчинено умисно, оскільки підсудний усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків та бажав їх настання, що окрім вищезазначених доказів підтверджується висновком комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи №803 від 30.11.2010 року, згідно з яким ОСОБА_3 у період часу, який відноситься до інкримінованого діяння, та на момент обстеження міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Безпосередньо у момент скоєння правопорушення підсудний в стані фізіологічного афекту не знаходився (а.с.72-74). Про бажання підсудного нанести потерпілій саме тяжкі тілесні ушкодження, крім цього, свідчить і сам характер дій ОСОБА_3, який після образ не наносив потерпілій удари руками чи іншими частинами тіла, а використав при цьому ніж та при нанесенні ним ударів в область живота свідомо допускав настання у потерпілої інкримінованих йому тілесних ушкоджень.

Виходячи із викладеного дії підсудного слід перекваліфікувати з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений до категорії тяжких, умисний та закінчений.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працював та одружений, осудний, на обліку в лікарнях не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які помякшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття підсудного, наявність на утриманні підсудного матері похилого віку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, що із достовірністю встановлено у судовому засіданні.

Із врахуванням всіх обставин справи, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинено тяжкий злочин у стані алкогольного спяніння суд вважає можливим виправлення підсудного лише в умовах ізоляції його від суспільства, однак враховуючи помякшуючі покарання обставини, особу підсудного, який позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілої, яка просила не карати його суворо, та вчинення злочину у стресовому стані покарання у виді позбавлення волі можливо призначити у межах санкції статті на мінімальний строк. Із врахування тяжкості вчиненого злочину та факту скоєння його в алкогольному спянінні суд вважає, що підстави до застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні підсудному покарання відсутні.

Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов прокурора Кіровського району м. Кіровограда, заявлений в інтересах Кіровоградської міської лікарні швидкої допомоги на суму 1728 грн. 48 коп., щодо стягнення вартості стаціонарного лікування потерпілої, підлягає задоволенню в повному обсязі у межах предявлених вимог відповідно до ст.93-1 КПК України, оскільки вина підсудного у вчиненні злочину доведена та вартість витрат понесених Кіровоградською міською лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування ОСОБА_1 внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 підтверджена довідкою вказаної лікарні №2081 від 30 листопада 2010 року (а.с.29).

Відповідно до ст.81 КПК України речові докази по справі:

- диск DVD-R RIDATA із записом слідчий дій, долучений до справи, - необхідно зберігати при матеріалах справи;

- конверт із змивами речовини бурого кольору та одяг потерпілої ОСОБА_1, передані в камеру зберігання речових доказів Кіровського ВМ КМВ УМВС України в Кіровоградській області, - підлягають знищенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, тобто із 03.11.2010 року.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили залишити той же взяття під варту.

Цивільний позов прокурора Кіровського району м. Кіровограда, заявлений в інтересах Кіровоградської міської лікарні швидкої допомоги, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кіровоградської міської лікарні швидкої допомоги 1728 грн. 48 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої.

Речові докази по справі:

- диск DVD-R RIDATA із записом слідчий дій - зберігати при матеріалах справи;

- конверт із змивами речовини бурого кольору та одяг потерпілої - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк із моменту вручення йому копії даного вироку.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_10