А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.03.2015 місто Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
cуддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання
ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду кримінальне провадження за №11кп/777/33/15 за апеляційними скаргами в.о. прокурора Закарпатської області, прокурора прокуратури Тячівського району на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2014 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Глибокий Потік
Тячівського району Закарпатської області,
мешканця
раніше не судимого,
громадянина України,-
засуджено за ч.1 ст. 204 КК України до грошового штрафу у розмірі 1700 грн., з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.
На підставі п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання;
за ч.1 ст.199 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Вирішено судом і питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні та щодо процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, не будучи суб`єктом підприємницької діяльності, не маючи ліцензії на виготовлення та право гуртової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, протягом 2011-2012 років займався придбанням, виготовленням, зберіганням незаконно виготовлених алкогольних напоїв та збував їх мешканцям Тячівського та Рахівського районів Закарпатської області.
11 грудня 2012 року ОСОБА_6 на АДРЕСА_2 збув ОСОБА_7 100 пляшок ємкістю 0,5 літра кожна незаконно виготовлених ним алкогольних напоїв з етикетками горілок Пшенична Нива та Столична по ціні 11 грн. за пляшку на загальну суму 1100 гривень.
Протягом 2011-2012 років ОСОБА_6 , на порушення вимог Закону України Про акцизний збір на алкогольні та тютюнові вироби № 329/95-ВР від 15 вересня 1995 року, придбав у невстановлених слідством осіб та за невстановлених обставин марки акцизного збору та комплектуючі для незаконного виготовлення алкогольної продукції.
В підвальному приміщені свого будинку АДРЕСА_1 , використовуючи скляні пляшки ємкістю 0,5 л., кришки, підроблені марки акцизного збору, різні етикетки, побутовий спиртометр, етиловий спирт та станок для закупорювання пляшок ОСОБА_6 незаконно виготовив 114 пляшок алкогольних напоїв, які незаконно зберігав з метою їх збуту та отримання прибутку.
Окрім того, ОСОБА_6 , не будучи суб`єктом підприємницької діяльності та платником акцизного податку з алкогольних напоїв, на порушення п.1 ст.7 Закону України Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби № 329/95-ВР від 15 вересня 1995 року незаконно придбав, зберігав та збував підроблені марки акцизного збору з незаконно виготовленою алкогольною продукцією.
У апеляційних скаргах в .о прокурора Закарпатської області та прокурор прокуратури Тячівського району порушують питання про скасування вказаного судового рішення в частині призначеного щодо ОСОБА_6 , покарання, посилаючись на те, що судом першої інстанції, при призначені покарання щодо обвинуваченого, якого визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.1 ст. 204 КК України, не додержано вимог ст. 70 КК України, що призвело до неправильного призначення покарання та безпідставного застосування щодо нього вимог п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році»
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора про скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, через допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про незаконність вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи, викладені у апеляційних скаргах, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 409, 412, 413 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Ухвалюючи судове рішення у кримінальному провадженні судом першої інстанції допущені порушення наведених норм кримінального процесуального закону.
Згідно ст.ст. 36, 37 КПК України прокурор, здійснюючи повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручатися в яку забороняється.
Прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.
Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку і до завершення.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема, клопотання про проведення обшуку від 20 грудня 2012 року, клопотання про застосування запобіжного заходу від 10 січня 2012 року, повідомлення про підозру від 30 січня 2013 року, обвинувального акта від 31 січня 2013 року убачається, що проведення наведених процесуальних дій, затвердження процесуальних рішень здійснював прокурор ОСОБА_8 (а.с.,а.с. 31-32, 47-48, 65-66, 164-169, 186-191).
З судового рішення від 10 жовтня 2014 року убачається, що у розгляді кримінального провадження приймав участь прокурор ОСОБА_9 , однак відповідної постанови керівника відповідного органу прокуратури в матеріалах кримінального провадження немає.
Не перевіривши повноваження прокурора у розгляді кримінального провадження, суд першої інстанції допустився порушень вимог ст.ст. 342, 412 КПК України.
Окрім того, з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.1 ст. 204 КК України (а.с.,а.с. 164 169, 186-191).
У оскарженого судового рішення видно, що ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
Тобто, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 вчинено два кримінальних правопорушення злочини, передбачені ч.1 ст. 199 та ч.1 ст.204 КК України і в його діях наявна ідеальна сукупність злочинів.
За таких обставин, порушивши вимоги ст. 70 КК України, і не врахувавши роз`яснення, дане в п.23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд першої інстанції незаконно застосував щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вимоги ст. 1 Закону України «Про амністїю у 2014 році».
При цьому судом не враховано і вимоги ст. 4 вказаного Закону.
З санкції норми матеріального закону ч.1 ст. 204 КК України за якою ОСОБА_6 визнано винним та засуджено, убачається, що вказана норма передбачає спеціальну конфіскацію, тобто міру процесуального примусу, яка розповсюджується на предмети, що визнані речовими доказами за кримінальним провадженням і її застосування є обов`язковим для суду.
Не призначивши щодо обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді конфіскації незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення судом допущено порушення вимог ст. 413 КПК України.
З урахуванням наведеного оскаржене судове рішення підлягає до безумовного скасування, а кримінальне провадження направленню на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого провадження при якому суду першої інстанції необхідно усунути наведені недоліки, а при розгляді провадження по суті вжити заходів для всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, дати належну оцінку зібраним і дослідженим доказам у їх сукупності та ухвалити належне рішення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційні скарги в.о. прокурора Закарпатської області, прокурора прокуратури Тячівського району задовольнити частково.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: