АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/394/15-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/168/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: п.3 ч.1 ст.303 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
заявника - адвоката ОСОБА_6 ,
при секретарі - ОСОБА_7 ,
П.2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, перевірка обставин за заявою адвоката ОСОБА_12 , всупереч вимогам КПК України, проведена слідчим ОСОБА_9 поверхнево, не всебічно і не повно, а відтак його рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.
Відповідно до положень ч.2 ст.91 КПК України доказування при проведенні досудового розслідування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Обов*язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, закон покладає на слідчого та прокурора.
У розумінні положень КПК України, орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінального-караних діянь, на власний розсуд визначає об*єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення, відповідно до ч.2 ст.283 КПК України.
Проте, згідно зі ст.533 КПК України, ухвала слідчого судді, постановлена в порядку судового контролю за проведенням досудового розслідування, яка набрала законної сили, є обов*язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а тому підлягає безумовному виконанню органом досудового розслідування.
При здійсненні досудового розслідування слідчим опитані у якості свідків, як заявник адвокат ОСОБА_6 , так і особа, стосовно якої ставилося питання про вчинення кримінального правопорушення, експерт ОСОБА_10 . Пояснення зазначених осіб мають розбіжності. Проте, слідчим не здійснено заходів щодо з*ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях шляхом проведення одночасного допиту в порядку ч.9 ст.224 КПК України. А зі змісту постанови слідчого про закриття кримінального провадження не зрозуміло, чому слідчим надана перевага одним доказам над іншими. Аналіз та оцінка всіх доводів заявника в постанові не наведені.
Окрім однобічності та неповноти досудового розслідування, слідчим допущене істотне порушення кримінального процесуального закону.
Так, в заяві про кримінальне правопорушення, поданій в порядку ст.214 КПК України, адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , заявник зазначала про складання та підписання експертом ОСОБА_10 завідомо неправдивого, на її думку, висновку, що поєднано із обвинуваченням ОСОБА_13 у тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення (ч.2 ст.384 КК України), та просила визнати потерпілим від дій експерта ОСОБА_8 (а.с.1 кр.пр.)
У розумінні ст.55 КПК України, права та обов*язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або подання заяви про залучення її як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної,фізичної або майнової шкоди, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 20 березня 2014 року ОСОБА_8 був допитаний у якості свідка ( а.с.178-183 кр.пр.). Проте, постанова про відмову у визнанні ОСОБА_8 потерпілим у кримінальному провадженні, всупереч вимогам ч.5 ст.55 КПК України, слідчим не виносилась. За відсутності такої постанови ОСОБА_8 мав бути допитаним у якості потерпілого.
Порушення в процесі досудового розслідування, що стосуються забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
Апеляційний суд також звертає увагу слідчого на те, що резолютивна частина постанови від 30 грудня 2014 року є неконкретизованою, оскільки закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливе лише відносно певних осіб. Слідчий зазначив лише про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, проте, в діях якої особи такий склад злочину відсутній, не вказав.
Враховуючи викладене, ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не можна вважати законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст.404,405,ч.3 407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :