У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вищий спеціалізований суд України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні 21 квітня 2015 року у м. Києві касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2014 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку

м. Ковеля Волинської області, мешканку

АДРЕСА_1,

судиму вироком Олевського районного суду

Житомирської області від 29 квітня 2013 року за

ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі

з конфіскацією майна, зі звільненням на підставі

ст. 75 КК України від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Олевського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2013 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією всього майна, яке є її власністю

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_4 визнано винуватою за те, що вона 20 червня 2014 року о 10 год., перебуваючи у приміщенні дитячого комісійного магазину у м. Коростені, таємно викрала чуже майно, що належало ОСОБА_5, а саме поліетиленовий пакет, у якому знаходились гроші у сумі 300 грн та тюль вартістю 150 грн, на загальну суму 450 грн.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 посилається на посилається на неповноту судового слідства, істотне порушення кримінального процесуального закону, психологічний тиск з боку слідчих. Вважає, що докази її винуватості відсутні. Вказує, що судовий розгляд проведено без потерпілої. Просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З наданих копій судових рішень убачається, що розгляд провадження був проведений за скороченою процедурою у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв'язку з чим докази у судовому засіданні не досліджувались. При цьому суд переконався, що засуджена, яка у судовому засіданні погодилась на розгляд провадження за відсутності потерпілої, повністю визнала вину та підтвердила встановлені досудовим розслідуванням і судом фактичні обставини провадження, правильно розуміє зміст цих обставин, належним чином роз'яснив їй наслідки розгляду провадження в такому порядку та переконався у добровільності її позиції. Отже, вимоги, передбачені ст. 349 КПК України, судом виконано.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи у касаційній скарзі засудженої ОСОБА_4 про порушення її права на захист, а саме не надання їй матеріалів провадження на ознайомлення, не роз'яснення їй права мати захисника, психологічного тиску з боку слідчого перевірялись судом апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження. Апеляційним судом встановлено, що будь-яких клопотань, у тому числі про порушення її прав на досудовому слідстві, забезпечення її захисником, допит свідків чи дослідження інших доказів ОСОБА_4 не заявляла.

Потерпіла ОСОБА_5 була належним чином, під розписку повідомлена про дату розгляду провадження, однак у судове засідання не з'явилась. За відсутністю заперечень учасників процесу судовий розгляд проведено без її участі.

Доводів на підтвердження того, що у провадженні допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність або невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої у скарзі не наведено.

Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3