АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/753/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/242/15 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі апеляційну скаргу прокурора прокуратури Бучацького району на вирок Бучацького районного суду від 30 квітня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Цвітова, Бучацького району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утримані неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох років) і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - домашній арешт.

Згідно вироку суду, в період з 26.12.1994 року по 26.07.1996 року ОСОБА_7 проходив строкову військову службу у Збройних Силах України, де здобув військово-облікову спеціальність старший машиніст ємкостей високого тиску.

Відповідно до наказу Міністра оборони України №124/05 від 27.06.1996 року ОСОБА_7 з 27.06.1996 року звільнений з лав Збройних Сил України, а з 26.07.1996 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний.

27 січня 2015 року військовозобов`язаному солдату запасу ОСОБА_7 , 1976 року народження, жителю с.Жизномир Бучацького району було вручено повістку для проходження медичної комісії та уточнення військо облікових даних.

28 січня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду прибув військозобов`язаний ОСОБА_7 . Проте, всупереч вимогам ст.65 Конституції України, ст.ст.1,22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою ухилення від призову за мобілізацією, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я до проходження військової служби в інженерних, сухопутних, а також в механізованих військах та не маючи правових підстав на відстрочку від призову 19 лютого 2015 року категорично відмовився від отримання повістки та прибуття до Бучацько - Монастириського ОРВК Тернопільської області, що по вул. Просвіти 25 в м.Бучач, о 9:00 год. 01.03.2015 року, для подальшого проходження служби в Збройних силах України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокуратури Бучацького району просить вирок Бучацького районного суду від 30 квітня 2015 року скасувати і постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ст.336 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Вважає, що , що Бучацький районний суд, постановивши обвинувальний вирок, призначив ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, є несправедливим внаслідок м`якості, оскільки він не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, принципах законності, справедливості та обґрунтованості.

Зокрема, суд, хоч і навів у вироку обставини, з врахуванням яких він призначив ОСОБА_7 покарання з випробуванням, однак в достатній мірі не врахував підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки в даному випадку мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою незалежності України.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з підстав викиданих у ній, обвинуваченого ОСОБА_7 про безпідставність апеляційних доводів, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винність ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у вироку, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, і вірно кваліфіковано за ст.336 КК України, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання вимогам ст.65 КК України у зв`язку із звільненням його від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Згідно вимог ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про невідповідність призначеного покарання суспільній небезпечності вчиненого злочину та те, що воно не є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , не містять достатніх даних про призначення покарання без застосування ст.75 КК України та спростовуються встановленими під час судового розгляду обставинами.

Зокрема, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, та дані про особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими визнано щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з тим, врахувавши усі вказані обставини, суд першої інстанції призначив покарання в межах санкції статті, вмотивувавши належним чином прийняте рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Також колегія суддів враховує, що прокурором ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не надано належних доказів щодо неможливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вказівку суду першої інстанції про виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_7 відповідно до ст.76 КК України повідомляти органи Кримінально-виконавчої системи змінити, вказати кримінально-виконавчої інспекції. В решті вирок суду залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Бучацького районного суду від 30 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури Бучацького району - без задоволення.

Відповідно до ст.404 КПК України вказівку суду першої інстанції про виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_7 відповідно до ст.76 КК України повідомляти органи Кримінально-виконавчої системи змінити, вказати кримінально-виконавчої інспекції. В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками апеляційного розгляду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2