Справа № 610/87/15-к
Провадження № 5/610/15/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2015 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника СЛК ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія справу за поданням начальника Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) про звільнення від відбування покарання за хворобою стосовно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопіль Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.05.1997 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 17 ч. 1 ст. 117 КК України до 3 років. позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 19.08.1998 року на підставі Закону України «Про амністію» 1998року;

26.01.1999 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 141, ч. 3 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. За постановою Алчевського міського суду Луганської області від 30.05.2002 року звільнений 07.06.2002 року умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 25 днів;

07.11.2002 року Бердичівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 15 ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 187, 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі;

25.11.2002 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ст. 15 ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 7 років 4 місяців позбавлення волі. За постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 10.04.2009 року звільнений 21.04.2009 року умовно-достроково на не відбутий строк 7 місяців 25 днів;

Засуджений: 25.02.2010 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 187, 71 КК України остаточно до 8 років 6 місяців позбавлення волі з кон6фіскацією майна.

Початок строку: 17.06.2009 року. Кінець строку: 17.12.2017 року.

В С Т А Н О В И В:
Подання обґрунтоване тим, що за висновком спеціальної лікарської комісії виявлена у засудженого хвороба передбачена Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Представник ЖВК (№17) в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі.

Засуджений у судове засідання не доставлений, надав заяву про розгляд подання за його відсутності. Судом ухвалено провести розгляд подання за відсутності засудженого, у т.ч. з огляду на утримання його в умовах ізоляції від суспільства та стан здоров`я, що не суперечить положенню ч. 4 ст. 539 КПК України.

Представник СЛК в судовому засіданні подання підтримав.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечував з огляду на характеристику засудженого та наявність у останнього декілька судимостей за вчинення тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Дійсно, зазначена у висновку СЛК від 09.01.2015 року хвороба засудженого на прогресуючий двосторонній фіброзно-кавернозний туберкульоз легенів з явищами легенево-серцевої недостатності II-III ступенів відноситься до тяжких хвороб, передбачених Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (п.1.1. Переліку). Зазначено про загрозу для здоров`я та життя засудженого внаслідок прогресування захворювання.

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

З висновку СЛК не убачається про те, яким саме чином хвороба засудженого об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню ним покарання.

Суду повинні бути надані заслуговуючи на увагу дані про те, що за умови звільнення від покарання засудженому буде надана медична допомога більш якісного рівня, що він має можливість продовжити лікування, однак таких даних не надано.

Важливим з цього приводу є той факт, що ЖВК (№17) при установі має спеціалізовану туберкульозну лікарню, в якій і перебуває ОСОБА_5 , кваліфікована і спеціалізована медична допомога в ній надається безкоштовно, за усіма наявними у засудженого захворюваннями, відповідно до встановлених для цього стандартів. Засуджений є ізольованим, внаслідок чого не становить небезпеки зараження для здоров`я інших осіб по за межами установи. ОСОБА_5 за таких умов цілодобово перебуває під медичним доглядом, має зручні побутові умови, посилене харчування (з урахуванням хвороби).

З наданих до суду матеріалів не убачається про наявність у засудженого близьких чи рідних, які б мали можливість здійснювати за ним догляд у разі звільнення і дали на це згоду, або він буде поміщений до лікувальної установи, спроможної надати йому необхідне лікування, що має істотне значення для вирішення подання.

Як було вказано вище, Закон вимагає від суду враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи (ч. 2 ст. 84 КК України). Такими обставинами можуть бути: поведінка засудженого під час відбування покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, тривалість відбутого покарання, обставини, які при можливому звільненні від покарання або від його подальшого відбування можуть поставити засудженого у безвихідне становище (наприклад, відсутність постійного місця проживання, рідних чи близьких тощо), а також інші обставини.

Ці положення містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1973р. № 8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», узагальненнях судової практики.

Визнано необхідним зазначення у поданні про наявність у засудженого близьких рідних, які мали б можливість здійснювати за звільненими особами догляд і дали на це згоду, чого дане подання не містить і в суді таких даних надано не було.

Водночас з виявленою тяжкою хворобою, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягнутий вже в 5-те; має 5-ть не знятих та не погашених у встановленому порядку судимостей. Всі злочини, які вчиняв ОСОБА_5 , є тяжкими та поєднані із застосуванням насильства.

До нього раніше застосовувалися: звільнення від не відбутої частини покарання за амністією; 2-чи умовно-дострокове звільнений від відбування покарання на значний строк (підставою для чого є переконання адміністрації ЖВК і суду у тому, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення), після чого протягом не відбутої частини покарання після цих УДЗ він знову вчиняв нові злочини.

Все це не зупинило його від вчинення нових злочинів, за які зараз відбуває покарання, під загрозою покарання і свідчить про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства.

На даного засудженого неодноразово застосовані судом заходи покарання, метою якого також є і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, не мають свого очікуваного та дієвого впливу.

Як вбачається з характеристики, за період відбування покарання засуджений зарекомендував себе задовільно. Не завжди дотримується вимог режиму, через особисту неорганізованість. Заохочень не має. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

З матеріалів справи вбачається, що відбуваючи покарання засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Дані про особу засудженого, тяжкість та характер вчинених ним злочинів, характеристика за місцем відбування покарання, поведінка під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь виправлення, не розкаяння, відношення та оцінка ним своєї злочинної діяльності, значний строк не відбутого покарання, відсутність згоди рідних та близьких на догляд за ним та відсутність переконливих даних про бажання та можливість продовжити ефективне лікування та безповоротно відмовитися від продовження злочинної діяльності, відсутність підтвердження об`єктивного перешкоджання захворюванням відбуванню покарання, інші доводи даної ухвали, не дають суду достатніх підстав для задоволення подання.

Вперше у засудженого захворювання на туберкульоз було виявлене у 1998 році і, як свідчать обставини справи, ця хвороба не перешкоджала йому продовжувати злочинну діяльність.

До того ж у засудженого залишився значний строк не відбутого покарання, а саме 02 роки 10 місяців 25 днів.

А тому його звільнення від покарання за хворобою є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у задоволенні подання Жовтневської виправної колонії УДПС України в Харківській області (№17) про звільнення від покарання за хворобою на підставі ст. 84 КК України засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя