1-кп/381/22/15
381/5924/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«30» липня 2015 року м. Фастів

Фастівський місьрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

№ 1 - КП /381/22/15

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0001073 та № 0001235 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастова Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, судимого,

16.01.2014 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом крадіжки, вчиненої 27.10.2013 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком тривалістю в один рік;

23.06.2015 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України (за епізодом крадіжки, вчиненої 12.03.2015 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та два місяці, тобто такого, що в силу ст. 89 КК України має судимість,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 289 КК України;

ОСОБА_5 , 1997 року народження, місяця - квітня, 14-го дня, уродженця міста Фастова Київської області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , а фактично проживаючого по АДРЕСА_3 , учня третього курсу ПВНЗ ТСОУ Фастівського автомобільно дорожнього технікуму, не одруженого, українця, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , їх захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також інших учасників судового провадження: законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В:
02.07.2013 року близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_16 , діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дії, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, у спосіб відкриття бокової кватирки дверей проник в середину салону автомобіля ЗАЗ 968 М н.з НОМЕР_1 , що знаходився поруч з будинком АДРЕСА_4 , з якого непомітно привласнив майно, що належить потерпілому ОСОБА_17 , а саме: автомагнітолу «Піонер», вартістю 100 грн., після чого відчинив багажник автомобіля, з якого також непомітно привласнив чотири спінінги, загальною вартістю 1000 грн. та ніж, вартістю 200 грн., а всього викрав чуже майно на загальну суму 1300 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

07.07.2013 року близько 24 год. 00 хв., ОСОБА_16 , перебуваючи поряд з будинком № 67 по вулиці Федька у місті Фастові Київської області з метою покататися вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_16 відтягнув скло на дверцятах з боку водія та проник у салон належного потерпілому ОСОБА_18 автомобіля АЗЛК 2140 н.з. НОМЕР_2 , який завів за допомогою з`єднання дротів живлення та поїхав кататися по місту. У такій спосіб ОСОБА_16 умисно, а також повторно заволодів вказаним транспортним засобом всупереч волі власника, спричинивши ОСОБА_18 матеріальної шкоди на суму 6500 грн.

27.07.2014 року близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та інша особа (матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження) з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, заздалегідь, тобто до початку злочину домовилися між собою про спільне його вчинення у виді співвиконання. Одразу після цього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у спосіб відкритого доступу, з автомобіля ВАЗ 2103 н.з НОМЕР_3 , що знаходився поруч з будинком АДРЕСА_5 , непомітно, а ОСОБА_16 до того ж повторно, привласнили належне потерпілому ОСОБА_20 майно, а саме: автомагнітолу Shuttle SCD - 420, вартістю 340 грн. та колонку SVEN SPS 606, вартістю 100 грн., а всього чуже майно на загальну суму 440 грн., яким розпорядилися на власний розсуд.

27.07.2014 року близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_16 ОСОБА_19 та інша особа (матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження) з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, заздалегідь, тобто до початку злочину домовилися між собою про спільне його вчинення у виді співвиконання. Одразу після цього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у спосіб відкритого доступу, з автомобіля ВАЗ 2102 н.з НОМЕР_4 , що знаходився поруч з будинком АДРЕСА_6 , непомітно, а також кожний повторно, привласнили належне потерпілому ОСОБА_13 майно, а саме: ящик для інструментів «NOU TOOL BOX ASTERIX MINI» з інструментом, вартістю 150 грн. та акумулятор ISTA, вартістю 300 грн., а всього чуже майно на загальну суму 450 грн., яким розпорядилися на власний розсуд.

27.07.2014 року близько 01 год. 30 хв., ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та інша особа (матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження), перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою покататися вирішили незаконно заволодіти транспортним засобом, після чого, заздалегідь, тобто до початку злочину домовилися між собою про спільне його вчинення у виді співвиконання. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи згідно зі заздалегідь досягнутою домовленістю, у спосіб відкритого доступу проникли до належного потерпілому ОСОБА_14 автомобіля ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_5 , який завели та поїхали кататись по місту. У такій спосіб ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та інша особа умисно, а також кожний повторно заволоділи вказаним транспортним засобом всупереч волі власника, спричинивши ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 7839 грн.

Тому суд вважає обвинуваченого ОСОБА_21 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за ознакою таємного викрадання чужого майна (крадіжки).

Також суд вважає суд вважає обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , кожного окремо, винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками крадіжки, вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб.

До того ж суд вважає обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , кожного окремо, винними і у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Зважаючи на інтелектуальні, психологічні, інші особливості неповнолітніх, і те, що на час розгляду кримінального провадження обвинувачені досягли повноліття, а також враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини кримінального провадження в частині вчиненої ОСОБА_23 02.07.2013 року крадіжки у потерпілого ОСОБА_17 , незаконного заволодіння ним же 07.07.2013 року транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 , а також в частині вчиненого ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та іншою особою 27.07.2014 року крадіжки у потерпілого ОСОБА_13 , і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку саме в цій частині.

Допитаний щодо кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_16 визнав себе винним повністю, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам злочинів, підтвердивши в судовому засіданні те, що він дійсно 02.07.2013 року близько 01 год. 00 хв., діючи з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, у спосіб відкриття бокової кватирки дверей автомобіля проник в середину салону автомобіля ЗАЗ 968 М, що знаходився поруч з будинком № 41 по вулиці Червоноармійській у місті Фастові Київської області, з якого непомітно привласнив автомагнітолу «Піонер». Після чого він також відчинив багажник автомобіля, з якого непомітно привласнив чотири спінінги та ніж, якими розпорядився на власний розсуд.

Як також пояснював обвинувачений 07.07.2013 року близько 24 год. 00 хв., перебуваючи поряд з будинком № 67 по вулиці Федька у місті Фастові Київської області з метою покататися, відтягнув скло на дверцятах водія та проник у салон автомобіля АЗЛК 2140 н.з. НОМЕР_2 , який завів за допомогою з`єднання дротів живлення та поїхав кататися по вулицям міста Фастова.

Як далі пояснював обвинувачений, 27.07.2014 року близько 00 год. 30 хв. він разом з ОСОБА_24 та іншою особою з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, до початку злочину домовилися між собою про спільне його вчинення. Одразу після цього, шляхом відкритого доступу, з автомобіля ВАЗ 2103 н.з НОМЕР_3 , що знаходився поруч з будинком № 46 по вулиці Прорізній у місті Фастові Київської області вони непомітно привласнили автомагнітолу з колонкою, якими розпорядилися на власний розсуд.

Як крім того пояснював обвинувачений 27.07.2014 року близько 01 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_24 та іншою особою з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, до початку злочину домовилися між собою про спільне його вчинення. Одразу після цього, шляхом відкритого доступу, з автомобіля ВАЗ 2102 н.з НОМЕР_4 , що знаходився поруч з будинком АДРЕСА_6 вони непомітно привласнили ящик з інструментом та акумулятор, якими розпорядилися на власний розсуд.

Як до того ж пояснював обвинувачений 27.07.2014 року близько 01 год. 30 хв., перебуваючи поряд з будинком № 56 по вулиці Ковпака у місті Фастові Київської області разом з: ОСОБА_24 та іншою особою вирішили вчинити незаконне заволодіння транспортним засобом з метою покататися. Діючи згідно зі заздалегідь досягнутою домовленістю, він, ОСОБА_19 та інша особа проникли у салон автомобіля ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_5 , який у подальшому завели та доїхали на ньому до лісу неподалік вулиці Комарова у місті Фастові Київської області, де його і залишили.

Водночас, допитаний щодо кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_19 визнав себе винним лише частково, підтвердивши в судовому засіданні те, що він 27.07.2014 року близько 01 год. 00 хв. разом з ОСОБА_23 та іншою особою разом поверталися додому та проводжали спільну подругу. Після цього поруч з будинком АДРЕСА_6 вони помітили автомобіль ВАЗ 2102 н.з НОМЕР_4 . ОСОБА_16 одразу запропонував їм вчинити з нього крадіжку чужих речей, які б там могли зберігатися, на що вони погодилися. Одразу після цього вони втрьох відчинили даний автомобіль та вчинили з нього крадіжку ящику для інструментів з інструментом та акумулятор, якими розпорядилися на власний розсуд. При цьому він не бачив, щоб хтось із них на цьому місці вчиняли інші злочини. Так само не вчиняв інших злочинів і він.

Не дивлячись на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_24 своєї вини в частині вчиненої разом з ОСОБА_23 та іншою особою 27.07.2014 року крадіжки у потерпілого ОСОБА_20 , незаконного заволодіння ним же 27.07.2014 року разом з ОСОБА_23 та іншою особою транспортного засобу потерпілого ОСОБА_14 , а також його захисну версію, вина ОСОБА_25 за викладених вище обставин підтверджується усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

За епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_20 від 27.07.2014 року.
Так, потерпілий ОСОБА_13 (щодо епізоду вчиненої ОСОБА_23 та ОСОБА_24 крадіжки від 27.07.2014 року, який розглядався в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України), викриваючи протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що 29.07.2014 року, з огляду на факт викрадання у нього невідомими власного майна з автомобіля, звернувся до правоохоронних органів. Після цього, він разом зі своїм знайомим та працівниками міліції поїхав до раніше судимого хлопця на ім`я ОСОБА_26 , який у свою чергу повідомив, що викрадене майно зберігається у іншої особи в кімнаті АДРЕСА_8 . Приїхавши за вказаною адресою ними були виявлені речі, що були викрадені безпосередньо у нього, а також у потерпілого ОСОБА_20 , а саме: автомагнітола та колонка, які були належним чином вилучені. До того ж інша особа повідомила, що вчинила крадіжку з його автомобіля, а також самого автомобіля ОСОБА_20 разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Після чого він особисто через деякий час виявив ОСОБА_21 та ОСОБА_25 на зупинці громадського транспорту по вулиці Мічуріна у місті Фастові Київської області, які в свою чергу зізналися у тому, що разом з іншою особою вчинили крадіжку речей з його автомобіля. При цьому особисто ОСОБА_19 просив не звертатися до міліції за що пропонував віддати у користування автомобіль ВАЗ 21011, який був викрадений ними у іншого потерпілого - ОСОБА_14 . На таку пропозицію ОСОБА_25 він відмовився. Потерпілий в судовому засіданні категорично заявив, що причин оговорювати ОСОБА_25 у нього не має.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_16 крім наданих ним вище показань також повністю підтвердив показання потерпілого ОСОБА_13 , як в частині фактичних обставин кримінального провадження, так і в частині намагання ОСОБА_25 вирішити питання про не звернення останнього до правоохоронних органів.

Допитана судом в даному кримінальному провадженні як свідок інша особа, повністю підтвердивши і зі свого боку показання обвинуваченого ОСОБА_21 , а також потерпілого ОСОБА_13 , до того ж пояснювала те, що 27.07.2014 року близько 00 год. 30 хв., вона разом з ОСОБА_24 та ОСОБА_23 з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, з автомобіля ВАЗ 2103 н.з НОМЕР_3 , що знаходився поруч з будинком АДРЕСА_5 , непомітно привласнили автомагнітолу Shuttle SCD 420 та колонку SVEN SPS 606. Викрадені речі у подальшому вони втрьох перенесли до місця її проживання по АДРЕСА_9 . Також беззаперечно підтвердила, що при наведених вище обставинах з ними разом був ОСОБА_19 , який як і всі інші співучасники брав активну участь у вчиненні крадіжок. Зазначені речі пізніше були виявлені працівниками правоохоронних органів.

Обвинувачений ОСОБА_19 зазначені показання потерпілого ОСОБА_13 , допитаної в якості свідка іншої особи та обвинуваченого ОСОБА_21 в цих частинах не оспорював.

Одночасно суд на вимогу п. 4 ст. 95 КПК України залишає поза увагою показання потерпілого ОСОБА_20 , які він давав слідчому (прокурору). Надати безпосередньо показання в судовому засіданні цей потерпілий, будучи поінформованим про свої процесуальні права і обов`язки, не мав об`єктивної змоги, а тому відмовився, подавши з цього приводу відповідну письмову заяву.

Між тим, як видно з дослідженого судом протоколу огляду місця події від 29.07.2014 року, автомагнітола Shuttle SCD - 420 та колонка SVEN SPS, що належить потерпілому ОСОБА_20 в присутності понятих було виявлено і вилучено в кімнаті АДРЕСА_8 , де проживає інша особа (т. 1 а.к.п. 74-77).

Як видно з протоколів прийняття заяви про вчинений злочин, а також огляду предмету від 10.10.2014 року, потерпілий ОСОБА_20 звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про злочин. При цьому, оглядом предметів, який було проведено слідчим СВ Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_27 , встановлено, що автомагнітола Shuttle SCD - 420 та колонка SVEN SPS, дійсно належать потерпілому ОСОБА_20 та знаходяться в робочому стані (т. 1 а.к.п. 142-144, 162-168).

Виявлені під час огляду автомагнітола Shuttle SCD - 420 та колонка SVEN SPS органом досудового розслідування визнано речовими доказами (т 1 а.к.п. 169-170).

З дослідженої в судовому засіданні довідки вартості викраденого у ОСОБА_20 майна видно, що вартість автомагнітоли Shuttle SCD - 420 становить - 340 грн., а колонки SVEN SPS - 100 грн. (т. 1 а.к.п. 171).

Як до того ж видно з дослідженого в судовому засіданні вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2015 року (матеріали судового розгляду, а. 225-228), який набрав законної сили, в його мотивувальній частині зазначено те, що 27.07.2014 року приблизно о 00 год. 30 хв., інша особа з метою збагачення за рахунок викрадення чужого майна, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_23 та неповнолітнім ОСОБА_24 , шляхом вільного доступу, з автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився поруч із будинком АДРЕСА_5 , здійснили крадіжку автомагнітоли «Shuttle SCD-420», вартістю - 340 грн. 00 коп. та колонки «SVEN SPS-606», вартістю 100 грн., що належать потерпілому ОСОБА_20 . Сама інша особа зазначені обставини також повністю підтверджувала в судовому засіданні під час допиту.

Сторони захисту та обвинувачення не оспорювали вказані і встановлені протоколами огляду місця події, предметів, речовим доказом, довідкою вартості викраденого майна, вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2015 року, а також іншими документами фактичні обставини кримінального провадження.

Оцінюючи наведені показання потерпілого ОСОБА_13 , іншої особи, яка була допитана в якості свідка та обвинуваченого ОСОБА_21 по обставинах крадіжки 27.07.2014 року у потерпілого ОСОБА_20 на предмет їх достовірності, суд враховує те, що вони підтверджуються наведеними вище доказами і в цілому узгоджуються між собою, а тому визнає їх належними та допустимими доказами сторони обвинувачення.

Оцінюючи в порядку ч. 2 ст. 21, ст.ст. 90, 94 КПК України судове рішення як джерело доказів, а саме, вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2015 року, в якому викладені та засвідчені обставини, що мають значення для справи, суд бере до уваги і вимоги ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень на всій території України. Водночас суд оцінює вказаний документ в контексті висунутого ОСОБА_28 обвинувачення виключно у сукупності з іншими зібраними доказами.

Таким чином суд визнає допустимими, належними і достовірними фактичні дані, які містять всі протоколи процесуальних дій, речовий доказ, довідка вартості викраденого майна, вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2015 року, інші документи, відтак визнає щирими показання потерпілого ОСОБА_13 , допитаної в якості свідка іншої особи та обвинуваченого ОСОБА_21 , які повністю узгоджуються з такими даними. Вказані докази суд кладе в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_28 обвинувачення в частині вчиненої у тому числі і ним разом ОСОБА_23 та іншою особою крадіжки у потерпілого ОСОБА_20 , водночас, критично оцінює, а тому і відхиляє його показання про непричетність до вчинення інкримінованого злочину, оскільки ці його показання спростовуються сукупністю доказів, які суд визнав допустимими, належними і достовірними.

За епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_14 від 27.07.2014 року.
Допитаний судом потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що 25.07.2014 року близько 13 год. 00 хв. він залишив власний автомобіль ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_5 на дорозі поблизу будинку № 56 по вулиці Ковпака у місті Фастові Київської області, при цьому замкнув в автомобілі всі двері і забрав акумулятор. 27.07.2014 року близько 06 год. 25 хв. він виявив відсутність свого автомобіля на цьому місці, але не бачив обставин його викрадання. Одразу після цього він звернувся із заявою до правоохоронних органів, які приблизно через тиждень виявили автомобіль в лісосмузі та повернули. Під час досудового розслідування йому також стало відомо, що злочинці у той самий вечір вчинили крадіжку акумулятора і у потерпілого ОСОБА_13 , яким скористалися з ціллю завести автомобіль. Під час спілкування з ОСОБА_13 той також наполягав, що викрадений автомобіль йому особисто пропонував забрати ОСОБА_19 в обмін на те, що б він не звертався до правоохоронних органів. З приводу викрадання його автомобіля у нього просив вибачення виключно ОСОБА_16 , який пообіцяв відшкодувати шкоду. ОСОБА_19 до нього не підходив та вибачення не просив. При цьому потерпілий в судовому засіданні категорично заявив, що причин оговорювати ОСОБА_25 у нього не має.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_13 , викриваючи обвинуваченого ОСОБА_25 і в цьому епізоді в судовому засіданні наполягав на тому, що отримати автомобіль в рахунок не повідомлення ним правоохоронних органів йому пропонував виключно ОСОБА_19 , який спочатку разом з іншою особою та ОСОБА_23 викрав з його автомобіля акумуляторну батарею з ціллю подальшого заволодіння автомобілем, який її не містив. На таку пропозицію ОСОБА_25 він відмовився. Також на стадії досудового слідства йому стали добре відомі обставини цього злочину.

Зазначені обставини незаконного заволодіння 27.07.2014 року автомобілем ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_5 на дорозі поблизу будинку АДРЕСА_7 , що належав ОСОБА_14 , у тому числі і ОСОБА_24 , повністю підтвердили кожний окремо в суді обвинувачений ОСОБА_16 та допитана в якості свідка інша особа.

Обвинувачений ОСОБА_19 зазначені показання потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , допитаної в якості свідка іншої особи та обвинуваченого ОСОБА_21 в цих частинах не оспорював.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту від 15.10.2014 року, обвинувачений ОСОБА_16 на місці указав як самі обставини вчинення ним разом з ОСОБА_24 та іншою особою злочинів, які мали місце 27.07.2014 року, так і наполягав на кількості викрадених ними спільно речей (т. 1 а.к.п. 200-208).

Як видно з протоколів прийняття заяви про вчинений злочин, а також огляду місця події від 27.07.2014 року, потерпілий ОСОБА_14 звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про злочин. При цьому оглядом частини дороги поблизу будинку № 56 по вулиці Ковпака у місті Фастові Київської області, де саме потерпілим був залишений автомобіль, в присутності понятих було зафіксовано відсутність автомобіля ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_5 (т. 1 а.к.п. 5-6, 13-17).

Як до того ж видно з протоколу огляду місця події від 31.07.2014 року, автомобіль ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_5 , що належить потерпілому ОСОБА_14 в присутності понятих був виявлений у лісі неподалік вулиці Комарова у місті Фастові Київської області (т. 1 а.к.п. 35-41).

Виявлений під час огляду автомобіль ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_5 органом досудового розслідування визнано речовим доказом (а.к.п. 44-45).

З дослідженого в судовому засіданні звіту про оцінку викраденого у ОСОБА_14 майна видно, що вартість автомобіль ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_5 складає 7839 грн. (т. 1 а.к.п. 26).

Як до того ж видно з дослідженого в судовому засіданні вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2015 року (матеріали судового розгляду, а. 225-228), який набрав законної сили, в його мотивувальній частині також зазначено, що 27.07.2014 року приблизно о 01 год. 30 хв., інша особа з метою збагачення за рахунок викрадення чужого майна, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_24 та неповнолітнім ОСОБА_23 , шляхом вільного доступу, незаконно заволоділи автомобілем «ВАЗ -21011», реєстраційний номер НОМЕР_5 , вартістю - 7839 грн. 00 коп., що належить потерпілому ОСОБА_14 та який знаходився поруч із будинком АДРЕСА_7 , після вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та інша особа, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. Сама інша особа зазначені обставини також повністю підтверджувала в судовому засіданні під час її допиту.

Сторони захисту та обвинувачення не оспорювали вказані і встановлені протоколами огляду місць події, слідчого експерименту, речовим доказом, звіту про оцінку вартості викраденого майна, вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2015 року, а також іншими документами фактичні обставини кримінального провадження.

Всі ці данні у своїй сукупності повністю узгоджуються з наведеними показаннями потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , допитаної в якості свідка іншої особи та обвинуваченого ОСОБА_21 про обставини викрадання ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та іншою особою 27.07.2014 року автомобіля «ВАЗ -21011», що належав потерпілому ОСОБА_14 , а тому ці показання суд визнає щирими та кладе в основу даного рішення.

На наявність спільного умислу в обвинувачених на вчинення крадіжок, а також на заволодіння транспортним засобом вказує погоджений характер їх спільних дій.

На корисливий характер їхній дій додатково вказує і вибірковість (для власних і чітко окреслених потреб з ціллю реалізації) протиправно вилученого ними майна.

У судовому засіданні були допитані всі особи, свідчення яких мали значення для правильного вирішення справи, досліджено всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, всім їм дана оцінка, при цьому інших клопотань від учасників не надходило.

Таким чином суд визнає допустимими, належними і достовірними фактичні дані, які містять відповідні протоколи огляду місця події, слідчого експерименту, речовий доказ, звіт про оцінку вартості викраденого майна, інші документи, відтак визнає щирими показання потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , допитаної в якості свідка іншої особи та обвинуваченого ОСОБА_21 , які повністю узгоджуються з такими даними. Зазначені докази суд кладе в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_28 обвинувачення в частині заволодіння у тому числі і ним в співучасті з ОСОБА_23 та іншою особою 27.07.2014 року транспортним засобом потерпілого ОСОБА_14 , а тому критично оцінює і відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_25 про свою непричетність до вчинення цього злочину, оскільки ці показання обвинуваченого ОСОБА_25 з усією очевидністю спростовуються сукупністю доказів, які суд визнав допустимими, належними і достовірними.

Органи досудового розслідування, правильно встановивши фактичні обставини справи, помилково двічі (оремо в кримінальних провадженнях № 0001073 та № 0001235) кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_21 , який повторно, за попередньою змовою групою осіб незаконно заволодів транспортним засобом, за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням правил про сукупність злочинів. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини КК України, за жоден з яких її не було засуджено, вказані дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України за обома вказаними фактами.

Аналогічну правову позицію у своїх рішеннях сформулювали Верховний Суд та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ (джерело: Вісник Верховного Суду України № 5-2011; Кримінальне судочинство № 1-2013/а. 13-15).

Враховуючи викладене, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_21 вказівку на повторну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 289 КК України, як зайве поставлену йому в провину.

Обставинами, що пом`якшую покарання обвинуваченого ОСОБА_21 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, а також вчинення ним злочинів у неповнолітньому віці.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_25 , суд визнає вчинення ним злочинів у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_25 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_29 покарання, суд згідно з вимогами ст.ст. 65, 68 та 103 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості (ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України), а також тяжким (ч. 2 ст. 289 КК України) умисними та корисливими, характер та ступінь його участі у вчиненні злочинів (п`ять злочинних епізодів), їх наслідки, дані про особу винного, який: до вчиненого ним діяння поставився негативно та визнав вину, має нормальний стан здоров`я та загального розвитку, навчався в цілому посередньо, належно себе поводить у побуті та за місцем навчання, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, виховувався без матері, є дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, має дівчину, з якою спільно проживає та яка перебуває у стані вагітності, при цьому відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисних, у тому числі і тяжкого корисливого злочину, проте, свою поведінку не виправив, а навпаки, став на стійкий шлях щодо вчинення злочинів проти власності, що представляє велику суспільну небезпеку.

Враховуючи тяжкість злочинів, встановлені дані про особу обвинуваченого та інші вказані вище обставини кримінального провадження, у тому числі його умови життя та виховання, а також те, що на час ухвалення вироку обвинувачений досяг повноліття, суд вважає за можливе в даному конкретному випадку, призначивши ОСОБА_29 покарання в наближених до мінімальних меж санкцій, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185, а також ч. 2 ст. 289 КК України (з урахуванням обмежень, встановлених ст. 102 КК України), визначивши йому на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, при цьому правових підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1, 75, 104 КК України суд не вбачає, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

До того ж, оскільки ОСОБА_16 вчинив указані злочини до постановлення щодо нього попереднього вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2015 року, тому призначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів необхідно за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, та, на переконання суду, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_28 , суд згідно з вимогами ст.ст. 65, 68 та 103 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжким (ч. 2 ст. 289 КК України) умисними та корисливими, характер та ступінь його участі у вчиненні злочинів (три злочинні епізоди), їх наслідки, дані про особу винного, який: раніше не судимий, до вчиненого ним діяння поставився негативно та частково визнав вину, після вчинення злочину не допускав інших правопорушень, має нормальний стан здоров`я та загального розвитку, характеризується та навчається в цілому позитивно, належно себе поводить у побуті, займається у спортивній секції, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи тяжкість злочинів, встановлені дані про особи обвинуваченого та інші вказані вище обставини кримінального провадження, у тому числі його умови життя та виховання (сім`я має достатній рівень матеріального забезпечення із сукупним доходом понад 2800 грн., достатню житлову площу з належним санітарним станом, з добрими взаємовідносинами і здатна забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітнього та постійний контроль за його поведінкою, у матеріалах справи відсутні будь-які негативні дані щодо батьків ОСОБА_25 , які перешкодили б його вихованню в колі сім`ї), суд вважає за можливе в даному конкретному випадку, призначивши ОСОБА_28 покарання в мінімальних межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України (з урахуванням обмежень, встановлених ст. 102 КК України) та, на підставі ст. 70 КК України визначивши йому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, застосувати до нього ст.ст. 75 та 104 КК України і звільнити від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши встановлені ст. 76 КК України обов`язки, які сприятимуть його виправленню. При цьому правових підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Також керуючись правилами ч. 2 ст. 98 КК України, суд не призначає обвинуваченим ОСОБА_29 та ОСОБА_28 передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Враховуючи відсутність відповідних клопотань з боку сторін провадження, призначене судом покарання, раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_21 запобіжний захід до набрання вироком законної сили в порядку ст. 377 КПК України належить залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 368, 373-376, 394, 484, 485 та 487 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_30 покарання у виді:

- за ч. 1 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на один рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на два роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_29 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_29 за сукупністю злочинів остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2015 року, у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати відбуте частково покарання, призначене вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2015 року, та початок строку відбування покарання ОСОБА_29 рахувати з «23» червня 2015 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_31 покарання у виді:

- за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на два роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_28 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 104, 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_28 обчислювати з дня постановлення вироку.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- автомобіль ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_5 , який знаходиться на відповідальному зберіганні (т. 1 а.к.п. № 0001073 44, 45) повернути його законному володільцю;

- ящик для інструментів «NOU TOOL BOX ASTERIX MINI», який знаходиться на відповідальному зберіганні (т. 1 а.к.п. № 0001073 91, 92) повернути його законному володільцю;

- автомагнітолу Shuttle SCD 420 та колонки SVEN SPS 606, які знаходиться на відповідальному зберіганні (т. 1 а.к.п. № 0001073 169, 170) повернути їх законному володільцю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_21 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ на користь держави 390 (триста дев`яносто) грн. 04 коп., за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 58 від 26.07.2013 року (а.к.п. № 0001235 - 49 - 53).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_21 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ на користь держави 393 (триста дев`яносто три) грн. 12 коп., за проведення судової трасологічної експертизи № 10 від 27.01.2015 року (а.к.п. № 0001235 - 66 - 70).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_21 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ на користь держави 391 (триста дев`яносто одна) грн. 20 коп., за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 71 від 15.08.2013 року (а.к.п. № 0001235 - 99 - 104).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_21 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ на користь держави 294 (двісті дев`яносто чотири) грн. 84 коп., за проведення судової трасологічної експертизи № 9 від 27.01.2015 року (а.к.п. № 0001235 - 112 - 116).

Обраний ОСОБА_30 запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін, та до набрання вироком законної сили утримувати його у Київському СІЗО Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_32 БОНЧЕВ