Справа № 191/5705/14-к
Провадження № 1-кп/191/97/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

за участю представника служби у справах дітей ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникового Дніпропетровської області обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, учня СПЛ № 38, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та угоду про визнання винуватості від 25.12.2014 року,

В С Т А Н О В И В :
Приблизно у вересні 2014 року (більш точну дату встановити під час досудового розслідування не виявилося можливим), неповнолітній ОСОБА_8 , в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», знаходячись біля водоймища, розташованого поблизу с.Новогніде, Синельниківського району, Дніпропетровської області, маючи раптово виниклий умисел на незаконне придбання наркотичних засобів зірвав (придбав) 1 кущ рослини роду «конопля».

Після чого, в цей же день, ОСОБА_7 з вищевказаною рослиною роду «конопля» направився за місцем свого проживання, а саме до квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ., де в кімнаті вказаної квартири подрібнив та висушив вказану рослину, таким чином виготовив наркотичний засіб та став його незаконно зберігати в паперових згортках в спальній кімнаті квартири за вказаною адресою з метою власного споживання без мети збуту.

Працівниками Синельниківського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області 17.11.2014 року о 17 годині 50 хвилин, було проведено огляд квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого в спальній кімнаті квартири виявлено паперову коробку з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, яка була оглянута та вилучена до Синельниківського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Згідно висновку експерта № 70/10-3013 від 26.11.2014 року речовина рослинного походження вилучена у ОСОБА_7 масою 12,787 г, 7,913г. - є канабісом, який відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого на території України заборонений. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить відповідно 11,691г, та 7,181 г.

Таким чином, дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині та пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснив, що зірвав кущ коноплі для того, щоб попробувати шляхом куріння. Висушував коноплю вдома на горіщі.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 пояснила, що її син ОСОБА_9 проживає з нею та батьком. На даний час він зрозумів, що скоїв. Раніше подібних випадків не було. Вона як мати, а також батько, мають виховний вплив на Єгора, між ними існують нормальні відносини. В ліцеї син навчається не дуже добре, взаємовідносини з учнями нормальні, інколи запізнюється на заняття. В загалом дисципліни він дотримується. Спілкується із своїми однолітками, підтримує з ними нормальні стосунки.

Представник служби у справах дітей пояснила, що на обліку ОСОБА_7 не перебуває. Будь-яких скарг щодо нього не надходило. За місцем навчання та проживання характеризується з позитивної сторони. Під час обстеження його житлово-побутових умов було встановлено, що ОСОБА_9 забезпечений усім необхідним. Сім`я ОСОБА_10 характеризується позитивно. У зв`язку з цим вважає доцільним застосування до ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_5 . Сторонами погоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_7 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, із звільненням від призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 105 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру за ч. 2 ст. 105 КК України у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 .

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_7 скоїв передбачене ч. 1 ст. 309 КК України кримінальне правопорушення, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся і погодився із прокурором на призначення йому покарання за цей злочин у вигляді 2 років позбавлення волі, із звільненням від призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 105 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру за ч. 2 ст. 105 КК України у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 .

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , згідно ст. 12 КК України відноситься до середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючі тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Угода за змістом укладена відповідно до ст..472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до ст..474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473,476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
З матеріалів досудового розслідування вбачається, що у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.
Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_7 , який за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, має нормальні відносини з матір`ю ОСОБА_5 , яка приділяє належну увагу вихованню сина, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Однак, згідно ст.. 105 КК України тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 ч. 2 цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Враховуючи вищезазначені обставини, а також досягнення ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченим ОСОБА_7 повноліття, у зв`язку з чим його передача під нагляд матері ОСОБА_5 тривалістю в один рік на даний час є недоцільним, суд вважає необхідним застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру лише у вигляді застереження.
Крім того, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експерта у розмірі 491 грн. 92 коп.
У відповідності з вимогами ст. 100 КПК України речові докази, які зберігаються в камері схову речових доказів Синельниківського МВ УМВС України в Дніпропетровській області, необхідно знищити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 469, 474, 475, 476 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, укладену 25 грудня 2014 року між прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_4 , законним представником ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 105 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Синельникове Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1 , на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експерта у розмірі 491 грн. 92 коп.

Речові докази, які зберігаються в камері схову речових доказів Синельниківського МВ УМВС України в Дніпропетровській області згідно квитанції № 1255 знищити.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору, засудженому.

Суддя: ОСОБА_1