Апеляційний суд Рівненської області
______________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області у складі

головуючого судді Коробова О.К.,

суддів Сачука В.І.,

ОСОБА_1, з участю

прокурора Рижка Ю.Р.,

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора Рожука Ю.Я.. на постанову Рівненського міського суду від 31 жовтня 2011 року.

Указаною постановою відмовлено у задоволенні подання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту щодо підозрюваного ОСОБА_2 Анатолійовиича (а.с. 36).

Слідчий у поданні зазначив, що досудовим слідством встановлено, що директор товариства „Торгіндустрія 2010 ОСОБА_2 „організував схему незаконної діяльності щодо сприяння субєктам підприємницької діяльності в мінімізації податкових зобовязань. При цьому підстав для предявлення цій особі якихось конкретних обвинувачень слідчий на момент внесення подання до суду не знайшов.

На обґрунтування неможливості застосувати менш суворі, ніж взяття під варту, запобіжні заходи щодо підозрюваного слідчий послався на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_2 (ч.2 ст. 205 КК України ) не є тяжким, що він проживає в місті Нетішині, має задовільний стан здоровя і вік у 29 років, має можливість виїжджати за кордон.

Відмовляючи у задоволенні подання суд вказав, що достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту не встановлено. При цьому суд зважив на те. що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, а прокурором і слідчим не надано ніяких доводів на доведення обґрунтованої підозри, що ця особа може перебуваючи на волі займатись злочинною діяльністю, ухилятись від досудового слідства та суду чи перешкоджати встановленню істини по справі.

В апеляції прокурор Рожук Ю.Я. просить постанову суду скасувати, а справу за поданням слідчого повернути на новий розгляд до Рівненського міського суду. На обґрунтування апеляції прокурор не посилається на незаконність чи необґрунтованість постанови суду, а лише посилається на те, що ОСОБА_2 зареєстрований не за місцем проживання, а в с. Ставкове Березівського району Одеської області та на той факт, що по справі не проведені всі слідчі дії.

У засіданні апеляційного суду прокурор Рижко Ю.Р. заявив, що „підтримує апеляцію, однак не навів ніяких доводів, щодо незаконності та необґрунтованості постанови місцевого суду, неврахування цим судом якихось доводів прокурора в місцевому суді. На думку прокурора Рижка Ю.Р. апеляційний суд повинен скасувати постанову місцевого суду тому, ОСОБА_2 на момент внесення подання був зареєстрований не за місцем проживання, а адвокат пізніше подала довідку слідчому про реєстрацію його в м. Нетішині. Цю обставину „у комплексі із специфічністю злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_2А. прокурор вважає підставою для скасування постанови суду.

Слідчий Новіков Р.К. пояснив суду, що запобіжним заходом до обвинуваченого ОСОБА_2 обрана підписка про невиїзд. Обовязки, повязані з цією підпискою, обвинувачений не порушував, на виклики слідчого зявляється, даних про спроби перешкоджати досудовому слідству з боку обвинуваченого немає більшість свідків по справі вже допитані.

ОСОБА_2 пояснив, що він дає показання по справі і не перешкоджає встановленню істини, на всі виклики до слідчого зявляється, просить залишити постанову суду без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, прохання сторін, ознайомившись з матеріалами справи по розгляду подання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду від 25 квітня 2003 року N 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" (з змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 10, від 24 жовтня 2008 року N 15) суди при вирішенні питань, пов'язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту суди мають додержувати вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50), і ст. 14 КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Доводи слідчого, викладені в поданні, з якими погодився заступник прокурора області ОСОБА_3, про неможливість застосувати менш суворі запобіжні заходи до особи, яка підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину лише з погляду його вік у 29 років і задовільний стан здоровя не ґрунтуються на законодавстві України та суперечать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та судовій практиці Європейського суду.

Не зважаючи на положення ст. 47 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, якою закріплена незалежність суддів, та ст. 162 КПК України. в які визначений автоматизований розподіл справ між суддями, подання слідчого, погоджене з прокурором незаконно адресоване не Рівненському міському суду, а конкретному судді Герасимчуку М.К.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність підстав, які за діючим законодавством України і судовою практикою Європейського Суду з прав людини дають підстави для взяття особи під варту в порядку попереднього увязнення.

В апеляції прокурора не наведено доводів для спростування цього висновку суду. Не можна визнати належним доводом для попереднього увязнення особи посилання прокурора на непроведення слідчим всіх необхідних слідчих дій по справі.

Як убачається із протоколу судового засідання суду першої інстанції (а.с. 35) прокурор Рожук Ю.Я. не спромігся надати суду жодного доводу для доведення неможливості застосувати до підозрюваного менш суворий, ніж взяття під варту, запобіжний захід. 24 жовтня 2011 року постановою Рівненського міського суду строк затримання підозрюваного був продовжений до десяти днів з метою надання слідчим та прокурором даних на обґрунтування прохання про застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Та жодного доказу на обґрунтування свого прохання ні слідчий, ні прокурор за вказаний наданий судом час не змогли добути.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Постанову Рівненського міського суду від від 31 жовтня 2011 року про відмову у задоволенні подання старшого слідчого податкової міліції ДПА в Рівненській області про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту залишити без зміни, а апеляцію прокурора Рожука Ю.Я. на вказану постанову залишити без задоволення.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом.

ОСОБА_4 Коробов