№ 1-кп/756/95/15
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
12 січня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, не одруженого, не працюючого, без визначеного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 19 листопада 2009 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
як викладено в обвинувальному акті, 14 лютого 2014 року приблизно о 19-ій годині 40 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись поруч з магазином «Novus», що в ТРЦ «Dream Town» по проспекту Оболонському, 1-Б м. Києва, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовлених ключів, відчинив дверцята металевої камери схову, звідки таємно викрав належне ОСОБА_7 майно, а саме: рюкзак чорного кольору марки «Targus», вартістю 200 грн., ноутбук марки «Asus H53SV», вартістю 9 000 грн., диктофон марки «Olympus», вартістю 1 500 грн., модем, вартістю 300 грн., а всього викрав на загальну суму 11 000 грн.

Крім того, 18 квітня 2014 року приблизно о 18-ій годині 40 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину ТЦ «Куренівський», що по вул. Фрунзе, 166 м. Києва, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинивши скляні дверцята вітрини, повторно таємно викрав належне ФОП « ОСОБА_8 » майно, а саме: мобільний телефон марки «Motorola L6», мобільний телефон марки «Samsung и600», мобільний телефон марки «Samsung 170», мобільний телефон марки «Nokia3500с» на загальну суму 1 410, 92 грн., флеш картки пам`яті до комп`ютера на 2Gb, 4Gb, 8Gb, 16Gb, картку до мобільного телефону на 16 Gb, на загальну суму 252 грн., годинник марки «Tissot», вартістю 450 грн., а всього викрав на загальну суму 2 112,92 грн.

Крім того, 22 квітня 2014 року приблизно о 18-ій годині 50 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину ТЦ «Куренівський», що по вул. Фрунзе, 166 м. Києва, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинивши скляні дверцята вітрини, повторно таємно викрав належний ФОП « ОСОБА_9 » мобільний телефон «Nokia Gold», вартістю 1 399 грн.

Крім того, 28 квітня 2014 року приблизно о 15-ій годині 24 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину золотих виробів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в ТРЦ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_2 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленого металевого тросу, довжиною приблизно 50 см., який просунув в щілину скляної вітрини, повторно таємно викрав належне ФОП « ОСОБА_10 » майно, а саме: браслет артикул 07412/1мб, вагою 3,791г, вартістю 4 851 грн, браслет артикул 07412/1мб, вагою 3,61г, вартістю 4 621 грн., браслет артикул 7658/7б, вагою 3,22г, вартістю 4 122 грн., браслет артикул 77653/6б, вагою 3,18г, вартістю 4 070 грн., браслет артикул 77654/8б, вагою 3,91г, вартістю 5 005 грн., а всього викрав на загальну суму 22 669 грн.

Крім того, 29 квітня 2014 року приблизно о 18-ій годині 42 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину золотих виробів «Пандора», що в ТРЦ «Караван» по вул. Луговій, 12 м. Києва, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою з невстановленою особою, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив скляну вітрину, звідки таємно викрав належне ТОВ «МТІ» намисто, артикул 550702-42, проба 585, вартістю 176 756 грн. Приблизно через 2 хвилини ОСОБА_6 знову повернувся до зазначеної вітрини та аналогічним способом таємно викрав браслет, який складається з: артикул 750243, проба 585, вартістю 2 290 грн., артикул 750243, проба 585, вартістю 2 290 грн., артикул 750511, проба 585, вартістю 2 910 грн., артикул 750515, проба 585, вартістю 2 285 грн., артикул 75018, проба 585, вартістю 2 285 грн., артикул 590702 OG-20, проба 925/585, вартістю 3 415 грн., артикул 791052 PCZ, проба 925, вартістю 720 грн., артикул 791052 PCZ, проба 925, вартістю 720 грн., артикул 791122 PCZ, проба 925, вартістю 410 грн., а всього викрав на загальну суму 47 470 грн.

Крім того, 27 квітня 2014 року приблизно о 16-ій годині 50 хвилин ОСОБА_6 , знаходився в приміщенні ювелірного магазину, що ТЦ «Городок» по проспекту Оболонському, 36-А м. Києва, шляхом вільного доступу таємно викрав золоті вироби, а саме два золотих ланцюжки у вигляді струн, чим спричинив ОСОБА_11 шкоду на суму 6 400 грн. Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, того ж дня приблизно о 16-ій годині 50 хвилин протягнув ліву руку та взяв ювелірні вироби із золота: ланцюжок, вагою 3,96 г, 585 проби, на суму 3 055 грн., ланцюжок, вагою 4,27 г, 585 проби, на суму 3 345 грн., чим спричинив ОСОБА_11 шкоду на загальну суму 6 400 грн.

Крім того, 9 травня 2014 року приблизно о 16-ій годині 50 хвилин ОСОБА_6 , знаходився в приміщенні ювелірного магазину, що ТЦ «Городок» по проспекту Оболонському, 36-А м. Києва, шляхом вільного доступу таємно викрав золоті вироби, а саме два золотих ланцюжки у вигляді струн, чим спричинив ОСОБА_12 шкоду на суму 6 995 грн. Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, того ж дня приблизно о 16-ій годині 50 хвилин лівою рукою взяв ювелірні вироби із золота: кольє, артикул 1050, вагою 7,01 г, вартістю 6 659, 50 грн., чим спричинив ОСОБА_12 шкоду на суму 6 659,50 грн.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Захисник заперечила проти призначення кримінального провадження до розгляду, вказавши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, захисник указала, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить дати та часу залучення захисника до провадження, де його участь є обов`язковою. При цьому, вказала, що особисто її було залучено до провадження у якості захисника лише при відкритті матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора захисника та обвинуваченого, встановив наступне.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень, викладених у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статі (частині статті) закону України. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно зі ст. 337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Разом з тим, при викладені в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, слідчим та прокурором цих вимог не дотримано.

Зокрема: по епізоду від 14 лютого 2014 року орган досудового розслідування при наведенні правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, кваліфікував дії ОСОБА_6 як повторне таємне викрадення чужого майна, однак виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не містить жодних відомостей стосовно вчинення обвинуваченим цього злочину повторно, незважаючи на те, що ОСОБА_6 має не зняту та непогашену судимість за вчинення корисливих злочинів;

по епізоду від 18 квітня 2014 року орган досудового розслідування, вказуючи про викрадення ОСОБА_6 мобільних телефонів марки: «Motorola L6», «Samsung и600», «Samsung 170», «Nokia 3500с» не конкретизував вартість кожної викраденої ОСОБА_6 речі, а вказав лише загальну суму викрадених мобільних телефонів, що є неприпустимим; це ж стосується і наведення в обвинувачені стосовно викрадених ОСОБА_6 флеш карток пам`яті до комп`ютера на 2Gb, 4Gb, 8Gb, 16Gb, картки до мобільного телефону на 16 Gb; викликає у суду сумнів в існуванні такої марки мобільного телефону, як «Samsung и600»;

по епізоду від 29 квітня 2014 року орган досудового розслідування при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказав про вчинення ОСОБА_6 даного протиправного діяння за попередньою змовою з невстановленою особою, однак формулювання обвинувачення та правова кваліфікація такої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, не містить; в обвинувальному акті взагалі не конкретизовано, які саме дії вчинила ця невстановлена особа для доведення єдиного спільного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна; обвинувальний акт мітить суперечності у вартості викраденого майна, а саме: зазначено про викрадення ОСОБА_6 ювелірних виробів із золота: намисто, артикул 550702-42, проба 585, вартістю 176 756 грн., однак, у подальшому, орган досудового розслідування вказує про спричинення ТОВ «МТІ» шкоди на загальну суму 47 470 грн.; не зрозуміло суду і який саме браслет викрав ОСОБА_6 , оскільки, як указано в обвинуваченні, останній складається лише з артикулів;

по епізоду від 27 квітня 2014 року орган досудового розслідування при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, спочатку не вказує щодо наявності у діях ОСОБА_6 такої ознаки, як повторність, однак у наступному реченні цю ознаку в діях обвинуваченого вже зазначено; при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті зазначено (дослівно) «протяг ліву руку та взяв ювелірні вироби», однак сам факт того, що обвинувачений «протяг ліву руку» не може свідчити про наявність в його діях ознак злочину, окрім того, куди саме «протяг руку» ОСОБА_6 обвинувальний акт не містить;

по епізоду від 9 травня 2014 року при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті зазначено (дослівно) «протяг ліву руку та взяв ювелірні вироби», однак сам факт того, що обвинувачений «протяг ліву руку» не може свідчити про наявність в його діях ознак злочину, окрім того, куди саме «протяг руку» ОСОБА_6 в обвинувальному акті не зазначено; незрозуміло з обвинувального акту і що саме викрав ОСОБА_6 , оскільки спочатку вказано про викрадення ним двох ланцюжків, а потім, вказано, що ОСОБА_6 викрав вже кольє; орган досудового розслідування вказує, що діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_12 спричинено майнової шкоди на суму 6 995 грн., у той же час зазначає, що потерпілій ОСОБА_12 спричинено шкоду на суму 6 659, 50 грн.

Окрім того, згідно з ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Однак, реєстр матеріалів досудового розслідування, що долучений до обвинувального акту, не містить таких процесуальних дій, як дати та часу залучення захисника до провадження, де його участь є обов`язковою, оскільки ОСОБА_6 перебуває на обліку в лікаря психіатра.
Крім того, обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування містить безліч очевидних орфографічних, лексичних та граматичних помилок, що є недопустимим у процесуальному документі, яким закінчується досудове розслідування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 слід повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам кримінальному процесуальному закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд

у х в а л и в:
повернути прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя