Ухвала

іменем україни

14 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_15,

суддів: ОСОБА_16, ОСОБА_17,

за участю

прокурора ОСОБА_18,

захисника ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1

на вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2012 року

та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року.

Цим вироком місцевого суду засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Федеративної Республіки Нігерія, такого, що не має судимості,

за ч. 3 ст. 305 КК - на строк 9 років із конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК - на строк 8 років із конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів ОСОБА_3 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років

із конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди,

та конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Федеративної Республіки Нігерія, раніше судимого - за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2005 року за

ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна, яке є його власністю, 31 грудня 2008 року звільненого з місць позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 305 КК - на строк 8 років із конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК - на строк 8 років із конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років

із конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди,

та конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Вирішено питання про стягнення судових витрат та про долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у тому, що вони за попередньою змовою групою осіб із невстановленою слідством особою з метою контрабанди з Киргизької Республіки особливо небезпечного наркотичного засобу - диацетилморфіну (героїну), обіг якого заборонено, для направлення цього наркотичного засобу на митну територію України міжнародним поштовим відправленням надали невстановленій досудовим слідством особі на ім'я Ері-Ері, яка перебувала на території Киргизстану, через мережу Інтернет адресу та установчі дані ОСОБА_5, котра не знала про наміри вказаних осіб.

14 березня 2011 року в зону митного контролю відділу митного оформлення міжнародних поштових відправлень Київської регіональної митниці з Киргизстану надійшло міжнародне поштове відправлення

за накладною № ЕЕ 000068878 КG на ім'я ОСОБА_5, де під час огляду його вмісту було знайдено героїн загальною масою 16,01 г.

17 березня 2011 року співробітники Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України

на підставі постанови про проведення контрольованого постачання

від 15 березня 2011 року замінили героїн на речовину такої ж маси та кольору, яка в собі не містила наркотичних засобів.

Того ж дня приблизно о 10.00 год. міжнародне поштове відправлення за накладною № ЕЕ000068878 KG співробітники ДПСЗ доставили за адресою проживання ОСОБА_5 і вручили під розписку останній, яка після його отримання повідомила, що за матеріальну винагороду дала свої установчі дані ОСОБА_2, котрий попросив її отримати й передати йому поштове відправлення, про вміст якого ОСОБА_5 не знала.

Цього ж дня приблизно о 10.30 год. ОСОБА_2 прийшов до місця проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1, щоб забрати міжнародне поштове відправлення, де був затриманий працівниками Служби безпеки України.

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 13 березня 2014 року залишив без зміни вирок місцевого суду щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2, посилаючись на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону й істотне порушення кримінально-процесуального закону під час досудового та судового слідства, просить вирок місцевого суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

На думку засудженого, матеріали кримінальної справи не містять достатніх доказів для підтвердження його винуватості у вчиненні злочинів, за які його засуджено. Крім того, засуджений вважає, що під час досудового слідства та судового розгляду справи було порушено його право на захист.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, посилаючись на однобічність

і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону й істотне порушення кримінально-процесуального закону під час досудового та судового слідства, просить постановлені у справі судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує на те, що у справі є ряд недопустимих доказів, на що місцевий суд не звернув уваги. Крім того, захисник вважає, що під час досудового слідства було порушено право ОСОБА_2 на захист.

До касаційного суду також надійшли касаційні скарги засудженого

ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6, однак до початку розгляду справи останні відкликали свої скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1, який підтримав касаційні скарги, думку прокурора про законність

та обґрунтованість постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, перевіривши матеріали справи, обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 3 ст. 398 КПК 1960 року при вирішенні питань

про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 370-372 цього Кодексу. Згідно із зазначеною нормою кримінально-процесуального закону підставами

для зміни або скасування судових рішень у касаційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого.

Як видно зі змісту касаційних скарг засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1, вони фактично посилаються на однобічність і неповноту судового слідства, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, визначення яких дано у статтях 368 та

369 КПК 1960 року, тоді як перевірки цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесено.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази, дав їм належну оцінку і дійшов правильного висновку про доведеність винуватості

ОСОБА_2 в умисному переміщенні через митний кордон України

з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, а також у закінченому замаху на незаконне придбання з метою збуту за попередньою змовою групою осіб особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК, за обставин, установлених судом і детально викладених у вироку. Такий висновок суду ґрунтується на зібраних органом досудового слідства та досліджених у судовому засіданні доказах і є правильним.

Так, місцевий суд у судовому засіданні допитав ОСОБА_7, який свою винуватість у вчиненому визнав частково, натомість ОСОБА_3 визнав вину повністю і дав показання, в яких підтвердив обставини щодо кримінального провадження, а також перевірив показання свідків ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14; суд дослідив протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи й речові докази, в тому числі протоколи огляду місця події, протоколи про результати здійснення негласних слідчих дій, протоколи дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів, висновки хімічних експертиз тощо.

Усю сукупність зібраних у справі доказів суд належним чином проаналізував. Підстав сумніватися в їх допустимості, належності, вірогідності, достатності - як кожного окремого доказу, так і їх сукупності - для формулювання висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень колегія суддів не вбачає.

Доводи, наведені в касаційних скаргах, про відсутність попередньої змови між засудженими є необґрунтованими, оскільки встановлені судом фактичні обставини вчинення злочинних дій, їх узгоджений характер та послідовність свідчать про наявність попередньої змови між співучасниками кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд відповідно до вимог ст. 65 КК

з урахуванням ступеня тяжкості вчинених засудженим злочинів, даних

про особу винного, наявності обставин, що пом'якшують покарання,

та відсутності таких, що його обтяжують, належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов правильного висновку про призначення

ОСОБА_2 покарання в межах санкції інкримінованих йому статей. Його вид і розмір є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення нових злочинів. Підстав для пом'якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи засудженого та його захисника, наведені в касаційних скаргах, про застосування працівниками правоохоронних органів щодо

ОСОБА_2 недозволених методів слідства, про порушення права останнього на захист під час його затримання, про порушення його права на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, викладеними зрозумілою йому мовою, та права на вчасне залучення до участі у справі перекладача під час досудового слідства були предметом ретельного дослідження під час розгляду кримінальної справи в місцевому та апеляційному судах, які обґрунтовано визнали ці доводи безпідставними й такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінальної справи, з чим погоджується колегія суддів.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи кримінальне провадження

в апеляційному порядку, доводи захисника ОСОБА_1 та ОСОБА_2, наведені в поданих на вирок суду першої інстанції апеляціях, щодо доведеності винуватості засудженого у вчиненні злочинів та законності притягнення його до кримінальної відповідальності проаналізував належним чином і прийняв відповідне рішення про залишення апеляцій

без задоволення. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів із цього питання, суд належним чином умотивував. Вони підтверджуються доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Отже, при перевірці кримінального провадження в касаційному порядку істотних порушень кримінально-процесуального закону, які би перешкодили суду повно й усебічно розглянути справу, дати правильну юридичну оцінку діям засудженого ОСОБА_2 та були би підставою для скасування чи зміни судових рішень, колегія суддів не встановила.

Враховуючи наведене і керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 28 грудня

2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційні скарги останнього та його захисника ОСОБА_1 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17