Справа №473/5137/14-к 30.04.2015 30.04.2015 30.04.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
судового розпорядника: ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дивногорськ Краснодарського краю Російської Федерації, громадянин України, безробітний, освіта повна середня, одружений, раніше не судимий, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_7
Обвинувачений: ОСОБА_6 .
Представник цивільного позивача: ОСОБА_8
__________________________________________________________________
Ап. провадження: № 11-кп/784/281/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання:
· по ч. 2 ст. 191 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки;
· по ч. 1 ст. 366 КК України 1 рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді 1 рік 6 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов АТ «Дельта Банк» до обвинуваченого на суму 9 766, 68 гривень залишено без розгляду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2015 року та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважає, вирок суду незаконним та необґрунтованим, а висновки суду викладені в тексті судового рішення такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказує, що у вироку суду відсутні докази, які б вказували на наявність в його діях складу кримінальних правопорушень передбачених ч 2 ст. 191; ч. 1 ст. 366 КК України.
Зазначає, що дійсно працював старшим кредитним інспектором на точці продажу ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» та мав єдиний допуск до електронного ідентифікатора із апаратним забезпеченням «Touch Memory».
Разом з тим, вказує, що фактично допуск до вказаного апаратного забезпечення мали і інші працівники установи, в тому числі і тимчасові працівники, які проходили стажування.
Крім того, зазначає, що документи про його особисту відповідальність за роботу із зазначеним програмним забезпеченням та перелік своїх обов`язків, він підписав не читаючи, а тому не був в повній мірі повідомлений про обсяг своєї відповідальності, що на його думку знімає з нього відповідальність.
Також, зазначає, що судом не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_10 , в тій частині, де свідок пояснив, що з обвинуваченим особисто ніколи не спілкувався. Натомість, вказав, що при оформленні кредиту його обслуговувала раніше невідома йому жінка, якій він, на деякий час залишав свої особисті документи (паспорт, ідентифікаційний код, довідку про доходи).
Звертає увагу, що свідок ОСОБА_11 , який неофіційно працював в магазині «Вектор», також надав пояснення, про те, що раніше із обвинуваченим та свідком ОСОБА_10 знайомий не був та йому не було відомо про вищевказаний кредит.
На думку апелянта, судом не було враховано і той факт, що після укладення договору від 06.12.2006 року, в період протягом січня листопада 2007 року та 26.06.2006 року відбулося погашення оформленого кредиту на ім`я ОСОБА_10 та сплачено суму в розмірі 16 563, 70 грн., тобто відбулось погашення тіла кредиту (а. п. 91 96).
Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження:
В своїх запереченнях на вказану апеляційну скаргу прокурор Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_12 просить вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.
Вказує, що доводи викладені в тексті апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України доведена доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження та зазначені у вироку суду.
Обставини, встановлені судом першої інстанції:
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він обіймаючи посаду кредитного інспектора ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, використовуючи копії документів ОСОБА_10 без відома останнього,
за допомогою особистого індивідуального доступу до електронної системи банку, незаконно оформив цільовий кредит на суму - 16 563, 75 грн.
Крім цього, ОСОБА_6 використовуючи завідомо неправдиву інформацію, уклав письмовий договір про надання цільового кредиту клієнту ОСОБА_10 на суму 16 563, 75 грн. та особисто підписав його, як представник банку.
Внаслідок вищевказаних дій обвинуваченим ОСОБА_6 було спричинено збитки ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» на загальну суму 16 563, 75 грн.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції:
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який
підтримав апеляційні вимоги, викладені в тексті його апеляційної скарги, думку прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він визнаний винним, підтверджуються доказами, викладеними у вироку суду першої інстанції. Доводи обвинуваченого про те, що судом не належним чином досліджено докази по справі та не надано ним належної оцінки, не відповідає дійсності.
Про пряму причетність до вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, свідчать внесені ним відомості про укладання вказаного у вироку кредитного договору, до електронного ідентифікатору банку «Touch Memory», допуск до якого мав виключно обвинувачений ОСОБА_6 .
Згідно особистого зобов`язання, яке міститься в матеріалах кримінального провадження, саме на обвинуваченого ОСОБА_6 було покладено обов`язок не допускати сторонніх осіб до свого робочого місця та програмного забезпеченням, а у випадку виникнення таких порушень ОСОБА_6 зобов`язаний був повідомити про це службу безпеки банку. Між тим, жодних відомостей про звернення ОСОБА_6 про такі порушення до керівництва банку чи інших відповідальних осіб, стороною захисту не надано.
Таким чином, доводи обвинуваченого про використання його особистого електронного коду іншими особами є голослівними та, на думку колегії суддів, є спробою обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєні правопорушення.
Крім цього, в матеріалах провадження міститься письмовий договір про надання цільового кредиту клієнту ОСОБА_10 , що засвідчений особистим підписом обвинуваченого, справжність якого була підтверджена висновками почеркознавчої експертизи (а. п. 68 - 70). Вказані обставини спростовують доводи апелянта про його непричетність до складання зазначеного договору.
Показання свідка ОСОБА_10 про те, що він особисто не спілкувався з обвинуваченим ОСОБА_6 , жодним чином, не спростовують вини обвинуваченого у скоєному. У своїх поясненнях зазначений свідок лише підтвердив, той факт, що на прохання одного із співробітників банку залишив на деякий час свої особисті документи, що і було використано обвинуваченим для складання договору без відома клієнта. Вказані обставини додатково підтверджуються і висновком почеркознавчої експертизи, згідно якої, підпис в графі клієнта ОСОБА_10 виконано не цією особою (а. п. 68 - 70).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, вважає, що обставини справи судом першої інстанції встановлені вірно і вони повністю підтверджуються доказами, дослідженими в суді першої інстанції.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання. Колегія суддів вважає, що з резолютивної частини вироку слід виключити вказівку про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України та покладення на нього обов`язків передбачених ст.. 76 КК України, оскільки застосування цих норм кримінального закону у даному випадку є зайвим, тому, що судом прийнято рішення про звільнення ОСОБА_13 від покарання на підставі ч.5 ст. 74, та п.5 ч.1 ст.49 КК України
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду м. Миколаєва від 20.02.2015 року відносно ОСОБА_6 у порядку ст..404 КПК України змінити.
З резолютивної частини вироку виключити вказівку про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України та про покладення на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
ОСОБА_6 слід вважати звільненим від покарання за цим вироком на підставі ч.5 ст. 74, та п.5 ч.1 ст.49 КК України
В решті цей вирок - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий : Судді :