УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року. м. Київ.

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Авраменка
М. Г., Капічон О.М.

з
участю: прокурора Єлфімова
І.П.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом
першої інстанції на вирок Обухівського районного суду Київської області від 22
червня 2007 року -

встановила:

Вироком
Обухівського районного суду Київської області від 22 червня 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м.
Українка Обухівського району Київської області, українця,
громадянина України, із
середньою-спеціальною освітою, не
одруженого, не працюючого, який мешкає в м. АДРЕСА_1,
раніше судимого:

04
березня 2005 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст.
186, ч.2 ст.
185 КК України із застосуванням
ст. ст. 70, 75
КК України до 2-х років позбавлення волі із звільненням від відбування
покарання із випробуванням та іспитовим строком тривалістю в 1 рік і б
місяців, 15 червня 2005 року Обухівським
районним судом Київської області за ч.3
ст. 185 КК України із
застосуванням ч.4 ст. 70,
ст. 75 КК України до 3-х років
позбавлення волі із звільненням від відбування покарання із випробуванням та
іспитовим строком тривалістю в 2 роки

засуджено:
за ч.3 ст. 15,
ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавляння волі;

за
ч.2 ст.
186 КК України до 4-х років і 1-го місяця позбавлення волі;

на підставі
ч.4 ст. 70
КК України покарання
за сукупністю злочинів:

передбаченого
ч.3 ст. 15, ч.2
ст. 186 КК України та
злочинів, за які ОСОБА_1

засуджено
вироком Обухівського районного суду Київської області від 15 червня

Справа №
11-888 / 2007 Головуючий
в 1-й інстанції Соловйова І.М.

Категорія:
ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186, Доповідач Ігнатюк О.В.

ч.2 ст.
186 КК України

2005 року
призначене шляхом часткового складення призначених покарань у виді 4-х років і
3-х місяців позбавлення волі;

на
підставі ст. 71 КК України покарання за сукупністю вироків
ОСОБА_1. визначене у виді 4-х років і 6-ти місяців позбавлення волі;

вирішене питання
про речові докази.

Даним
вироком ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він в ніч на 04 травня 2005 року, перебуваючи у сквері, розташованому по просп. Дніпровському
м. Українка Обухівського району
Київської області, за ініціативи ОСОБА_3. вступив із ним у попередню змову, направлену на відкрите викрадення майна
ОСОБА_2. Підійшовши до ОСОБА_2., ОСОБА_3. 04 травня 2005 року близько 00 год. 20 хв. обхопив
його правою рукою за шию і повів до ялинки,
яка росла неподалік, після
чого, продовжуючи реалізовувати
злочинний умисел, направлений на
відкрите викрадення чужого майна,
застосував щодо ОСОБА_2. насильство,
яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, яке проявилось у тому, що він обхопив ОСОБА_2. із заду за тулуб та
притиснув до тулубу його руки. ОСОБА_1.,
діючи із прямим умислом,
направленим на відкрите викрадення майна ОСОБА_2., за попередньою змовою із ОСОБА_3. вчинив дії,
безпосередньо спрямовані на вчинення злочину, які виразились у тому, що він пішов із ОСОБА_3. до ялинки і знаходився поруч, своєю присутністю сприяючи останньому у
вчиненні злочину. Однак злочинні дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3. не були
доведені до кінця із причин, що не
залежали від їх волі, а саме через опір
ОСОБА_2.

Окрім
того ОСОБА_1. визнаний винним та засуджений за те, що він 30 вересня 2005 року близько 21 год. ЗО хв., знаходячись на набережній р. Дніпро в м. Українка Обухівського району Київської
області повторно, відкрито викрав
належний потерпілому ОСОБА_4 стільниковий телефон „Моторола С-156", вартістю 451, 86 грн. у якому знаходився
стартовий пакет оператора мобільного зв"язку „Київстар" вартістю 50
грн.

В
апеляції прокурора вказано на незаконність вироку в частині призначеного
покарання та необхідність його зміни в цій частині із мотивів неправильного
застосування кримінального закону. В обгрунтування апеляції прокурор посилався
на те, що суд безпідставно застосував
щодо ОСОБА_1 вимоги ч.4 ст. 70 КК України. Так, ОСОБА_1. за вироком Обухівського районного
суду Київської області від 15 червня 2005 року звільнений від відбування
покарання із випробуванням, за даним
вироком він засуджується до позбавлення волі із реальним відбуванням
покарання, а тому попередній вирок
повинен виконуватись самостійно. Просив вирок в частині призначеного
засудженому покарання змінити, виключити
із вироку посилання суду на застосування ч.4
ст. 70 КК України, визнавши,
що вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 червня
2005 року щодо ОСОБА_1 повинен виконуватись самостійно.

В
запереченнях на апеляцію прокурора засудженого ОСОБА_1 вказано на
необґрунтованість даної апеляції.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення прокурора, який
апеляцію підтримав і підтвердив доводи апеляції, просив вирок в частині покарання змінити
відповідно до вимог, викладених у
апеляції, пояснення засудженого, який заперечував проти задоволення
апеляції, вирок вважав законним та
обгрунтованим в зв"язку із чим просив апеляцію прокурора відхилити, а вирок залишити без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляція
прокурора не підлягає до задоволення.

Висновки суду
першої інстанції про доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованих
йому злочинів за обставин, наведених у
вироку, характеру і розміру завданої шкоди
та щодо правильності кваліфікації дій засудженого, які
в суді першої інстанції не
оспорювались і стосовно
яких, у

відповідності до
ч.3 ст.
299 КПК України за згодою учасників процесу докази не
досліджувались, апеляційним судом не
перевірялися.

Колегія
суддів вважає, що засудженому ОСОБА_1.
покарання за злочини, передбачені
ч.3 ст.
15, ч.2 ст.
186 та ч.2 ст. 186 КК України призначені із дотриманням
вимог ст. 65 КК України.

Щодо
доводів апеляції про неправильне застосування судом кримінального закону при
призначенні покарання, то вони не
відповідають матеріалам справи і не грунтуються на вимогах діючого
законодавства.

Як
убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1
15 червня 2005 року було засуджено за ч.3
ст. 185 КК України до 3-х років
позбавлення волі і звільнено на підставі
ст. 75 КК України від відбування
покарання із випробуванням та іспитовим строком тривалістю в 2 роки. Вироком
Обухівського районного суду Київської області від 22 червня 2007 року його
засуджено за вчинення двох злочинів,
причому один із них він вчинив 04 травня 2005 року, тобто до винесення Обухівським районним судом
Київської області вироку від 15 червня 2005 року, а інший - 30 вересня 2005 року, тобто після винесення зазначеного вище
вироку, під час іспитового строку. В
такому випадку покарання засудженому повинно призначатись як за сукупністю
злочинів, відповідно до ч.4 ст. 70
КК України, так і за сукупністю
вироків, відповідно до ст. 71
КК України. Наведене вказує на те, що
суд першої інстанції обгрунтовано застосував вимоги ч.4 ст. 70
КК України, призначивши засудженому
покарання за сукупністю злочинів,
зокрема злочину, передбаченого
ч.3 ст.
15, ч.2 ст.
186 КК України та злочинів, за
які його засуджено вироком Обухівського районного суду Київської області від 15
червня 2005 року, а після цього
обгрунтовано застосував вимоги ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання
за злочин, передбачений ч.2 ст.
186 КК України невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Порушень вимог КК України при призначенні
покарання як за сукупністю злочинів, так
і за сукупністю вироків колегією суддів не встановлено. На думку колегії суддів
остаточне покарання, яке призначене
засудженому є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження
нових злочинів.

Доводи
апеляції прокурора щодо необхідності самостійного виконання вироку Обухівського
районного суду Київської області від 15 червня 2005 року, з огляду на необхідність застосування, при призначенні засудженому покарання, вимог
ст. 71 КК України є
необґрунтованими і суперечать вимогам діючого законодавства.

Колегія
суддів вважає, що вирок Обухівського
районного суду Київської області від 22 червня 2007 року щодо ОСОБА_1
відповідає вимогам закону, підстав для
його зміни або скасування колегія суддів не вбачає в зв"язку із чим
залишає даний вирок без змін, а апеляцію
прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.
365, 366 КПК України колегія
суддів,

ухвалила:

Апеляцію
прокурора, який приймав участь у розгляді
справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок
Обухівського районного суду Київської області від 22 червня 2007 року щодо
ОСОБА_1 залишити без змін.