Справа №443/2283/14-к
Провадження № 1-кп/443/6/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 року. . Жидачівський районний суд Львівської області
в складі :головуючої -судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою,
неодруженого, позапартійного, непрацюючого, судженого востаннє:
- 11.02.2014 р. Рогатинським райсудом Івано-Франківської області за ч. 1 ст.185
КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 18 лютого 2014 р. приблизно в 22.00 год, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в с. Букавина Жидачівського району Львівської області, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , який вироком Жидачівського районного суду від 27.05.2014р. засуджений за цей злочин, зайшли на подвіря ОСОБА_5 , звідки таємно викрали металеві труби, кутники та розрізаний наполовину бензобак, чим причинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 240 грн.
Окрім того, ОСОБА_7 18 лютого 2014 р. приблизно в 22.30 год, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в с. Букавина Жидачівського району Львівської області, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , який вироком Жидачівського районного суду від 27.05.2014р. засуджений за цей злочин, проникли в господарську будівлю, яка належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрали коня чорної масті вартістю 3510 грн, упряж вартістю 400 грн та гужову підводу вартістю 1350 грн, яка знаходилася на подвірї, чим причинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5260 грн.
ОСОБА_7 вину у вмінених йому кримінальних правопорушеннях визнав частково, зокрема підтвердив факт таємного викрадення майна у потерпілого ОСОБА_5 і пояснив, що 18.02.2014 р. разом із ОСОБА_8 перебував у свого родича ОСОБА_9 , де вживали спитрні напої. В цей же день, ввечері, запропонував ОСОБА_8 викрасти із господарства потерпілого ОСОБА_10 металобрухт. Викрадені металеві труби, кутники та розрізаний бензобак занесли в приміщення літньої кухні його родича ОСОБА_9 з наміром, в подальшому, здати на пункт прийому металу в м. Ходорові.
Після цього ОСОБА_8 сказав йому, що мав розмову з ОСОБА_11 , який дозволив йому взяти коня з возом і запропонував піти до потерпілого. В цей же вечір, вони вдвох прийшли в господарство ОСОБА_12 . Зайшли в приміщення господарської будівлі, ОСОБА_13 присвітив мобільним телефоном, вивів коня, виніс упряж і запряг коня у воза. Вони приїхали до господарства ОСОБА_14 , завантажили на віз викрадений маталобрухт і направилися в м. Ходорів. По дорозі, побачили світло фар зустрічного автомобіля, перелякавшись, що можуть бути викриті у вчиненні крадіжки, залишили все викрадене, і втекли. Так як, він не знав, що йде викрадати коня з возом у потерпілого ОСОБА_11 , тому не визнає вину по цьому епізоду.
У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.
Окрім часткового визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вмінених кримінальних правопорушеннях підтверджується наступними доказами:
Показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що 18.02.2014 р. у ввечірній час з його господарства було викрадено металеві труби, кутники та розрізаний наполовину бензобак.
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 18.02.2014 р. з його господарства було викрадено коня, упряж та віз.
Потерпілі матеріальних претензій до обвинуваченого не немають, викрадене їм повернуто. Просять його суворо не карати
Показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що 18.02.2014 р. разом з ОСОБА_15 перебував у ОСОБА_9 - родича обвинуваченого. В цей день вони розпивали спиртні напої. Ввечері ОСОБА_7 запропонував йому викрасти металобрухт із господарства сусіда ОСОБА_5 . Обвинувачений передавав йому викрадений метал, а він заносив у приміщення літньої кухні ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_17 запропонував йому викрасти коня з підводою у ОСОБА_6 , якому неодноразово допомагав по господарству. Погодившись, пішов разом з ОСОБА_15 до господарства ОСОБА_11 . Обвинувачений вивів з господарської будівлі коня, виніс упряж і запряг коня у воза, який був на подвірї. Підводою повернулись в господарство ОСОБА_14 , де завантажили викрадений метал і поїхали в напрямок м. Ходорова в пункт прийому металу. Коли на зустріч їм надїхала машина, вони перелякалися і втекли, залишивши коня, віз і метал серед поля, а самі повернулись до ОСОБА_16 .
При ухваленні вироку, суд критично оцінює і не враховує як доказ показання обвинуваченого ОСОБА_7 дані ним у судовому засіданні, в яких стверджує, що не знав, що викрадає коня, так як ОСОБА_8 сказав йому, що домовився з ОСОБА_11 про те, що останній дозволив взяти йому коня.
Суд не погоджується з доводами обвинуваченого про недоведеність його вини у вчиненні злочину- крадіжки в ОСОБА_18 , так як спростовуються логічними і послідовними показаннями свідка, потерпілого, які підтверджуються сукупністю досліджених вище доказів і які суд вважає правдивими.
Так, показання ОСОБА_7 відносно того, що він не знав, що викрадає коня і віз у ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_13 сказав йому, що домовився з ОСОБА_19 про те, що дозволяє йому взяти коня, заперечується показаннями свідка ОСОБА_20 , який пояснював, що не мав жодної розмови ні напередодні, ні у день вчинення крадіжки із ОСОБА_12 . Наведене також підтвердив потерпілий ОСОБА_19 , який зазначив, що не мав жодної розмови з ОСОБА_13 про те, що дозволяє свідку взяти коня.
Саме вказані докази суд приймає до уваги та вважає необхідним покласти їх в основу вироку, оскільки вони є належними та допустимими і повністю узгоджуються між собою.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого, як такі, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності та спростовуються наведеними обставинами і розцінює як обраний метод захисту.
За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 таємно викрав чуже майно у потерпілого ОСОБА_10 повторно, за попередньою змовою групою осіб,чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України та таємно викрав чуже майно у потерпілого ОСОБА_11 повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за які підлягає відповідальності.
Згідно акту судово- психіатричної експертизи № 774 від 25.11.2014 р. ОСОБА_7 виявляє легку розумову відсталість в ступені легкої дебільності. У даний час та в період інкримінованих дій психічним захворюванням не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, сприяв розкриттю злочину, розкаюється у вчиненому, стан здоровя, думку потерпілих, які просять суворо не карати, відшкодування шкоди повернення викраденого- це обставини, які пом"якшують покарання, обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочинів в стані алкогольного спяніння і вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, ближче до мінімальної межі, передбаченої санкціями вмінених частин статті, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Питання щодо речових доказів вирішено 27.05.2014 р. при розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України і призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 10 днів позбавлення волі за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2014 року і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 днів.
Строк відбування покарання засудженому обчислювати з 21 листопада 2014 року, тобто з часу його затримання.
Запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_7 залишити до вступу вироку в законну силу.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.
Головуюча - суддя