АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/357/15 Справа № 707/3399/14-к Категорія: ст. 185 ч.2, 71 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду від 26 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м.Черкаси, житель

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,

останній раз 22.05.2013 року за ст.309 ч.1, 70 ч.4 КК

України до 3 років позбавлення волі, 27.08.2014 року

звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 9

місяців і 20 днів

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Черкаського районного суду від 22.05.2013 року і остаточно призначено покарання у виді за сукупністю злочинів шляхом повного складання, остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді 3 років обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою і він взятий під варту із зали суду.

Цивільного позову та процесуальних витрат немає.

Вирішена доля речових доказів, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 11.09.2014 року, перебуваючи по АДРЕСА_1 , де тимчасово проживав у свого дядька ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, без відома потерпілого таємно, умисно, з корисливих мотивів заволодів банківською карткою «Приватбанку» за № НОМЕР_1 , з якої в подальшому зняв грошові кошти в сумі 7399 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Він же, повторно 21.10.2014 року, перебуваючи там же, шляхом вільного доступу, без відома потерпілого заволодів банківською картою «Приватбанку» № НОМЕР_2 , з якої в подальшому зняв грошові кошти на загальну суму 3189 грн.34 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Він же, повторно, 13 листопада 2014 року, знаходячись там же, шляхом вільного доступу, без згоди потерпілого ОСОБА_10 , таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав червону цеглу в кількості 200 шт., чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму 200 гривень.

На вирок суду підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї із змісту яких вбачається, що він не оспорює фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, а вважає, що слідчий та прокурор перешкодили укласти угоду між ним та потерпілим відповідно до вимог ст.469 КПК України.

Потерпілий є його родичем і він також не заперечував проти укладення угоди про примирення.

Враховуючи викладене підозрюваний просить змінити вирок та пом`якшити йому призначене покарання.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій підозрюваного, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі підозрюваного, внаслідок його м`якості і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ст.185 ч.2 КК України у виді 3 років і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Черкаського районного суду від 22.05.2013 року і остаточно призначити покарання у виді4 років позбавлення волі.

Змінити вид запобіжного заходу з особистого зобов`язання на домашній арешт.

В решті вирок суду залишити без змін.

До початку розгляду справи в апеляції по суті від прокурора надійшли зміни до апеляційної скарги, в яких він просить вирок суду скасувати із-за не сформульованого ОСОБА_7 обвинуваченню та призначити новий розгляд в суді І інстанції зі стадії підготовчого провадження.

На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення, в якому просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді І інстанції та змінити міру запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і його захисника в підтримку своєї апеляції і апеляції прокурора в зміненому вигляді, домку прокурора в підтримку апеляції прокурора в зміненому вигляді, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора в зміненому вигляді підлягає до задоволення, а апеляція підозрюваного підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Перевірені матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд не дотримався вимог ч.2 ст.370 КПК України, оскільки розглянув справу і постановив обвинувальний вирок відносно особи, якій не сформульоване і не висунуте обвинувачення, а лише повідомлено про підозру.

Зміст обвинувального акта не відповідає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

Крім цього, сам обвинувальний акт носить характер протоколу допиту підозрюваного. Слідчий в даному документі заздалегідь визначив вину ОСОБА_7 по всіх епізодах, що є незаконним, оскільки за законом вину особи визначає лише суд.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Оскільки слідчим та прокурором допущені істотні порушення кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, тому суд зобов`язаний був повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.

За змістом ст.412 КПК України при встановленні істотних порушень кримінального процесуального закону, що викликають скасування вироку (ухвали) судове рішення скасовується стосовно всіх осіб, яких торкаються допущені порушення, незалежно від того, чи були подані ними або щодо них апеляції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає безумовному скасуванню, оскільки йому не сформульоване та не висунуте обвинувачення, чим грубо порушено його право на захист, а справу слід повернути суду І інстанції для розгляду зі стадії підготовчого провадження.

Враховуючи те, що органами досудового розслідування та прокурором допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону при виконанні вимог ст.291 КПК України, тому апеляційну скаргу прокурора в зміненому вигляді слід задоволити.

Що стосується апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 , то її слід задоволити частково.

Підняте питання підозрюваним про нібито перешкоджання слідчим і прокурором укласти угоду про примирення не підлягає до задоволення, оскільки по даній категорії злочинів угода про примирення між підозрюваним та потерпілим не може бути укладена.

Угода може бути укладена між підозрюваним і прокурором про визнання винуватості. Однак, відповідно до ч.4 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається.

Таким чином, в даному випадку слідчий і прокурор діяли в межах закону.

Враховуючи те, що вирок суду підлягає безумовному скасуванню, а даним вироком ОСОБА_7 взятий під варту, тому ОСОБА_7 слід звільнити із-під варти в залі суду негайно.

Виходячи із суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи підозрюваного, який неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні злочину в період умовно-дострокового відбування покарання за попереднім вироком, з метою забезпечення процесуальних рішень та належної процесуальної поведінки, колегія суддів вважає за необхідне обрати міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання терміном на 60 днів, починаючи з 29 квітня 2015 року.

Відповідно до ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_7 слідуючі зобов`язання:

- прибувати до визначеної службової особи (слідчого, прокурора, суду) за їх вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або перебування;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає або перебуває без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 в зміненому вигляді задоволити.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Черкаського районного суду від 26 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , 1980 р.н., змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його із-під варти з зали суду.

Строк особистого зобов`язання обрати на 60 діб, починаючи з 29 квітня 2015 року.

На ОСОБА_7 покласти слідуючі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи (слідчого, прокурора, суду) за їх вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи перебування;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає або перебуває без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :