справа
№ 1 -3 7/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Гусятинський
районний суд Тернопільської області 22 березня 2007 року

в складі: головуючого суду Лисюк
І.О.

при секретарі Федорів
О.П.

з участю прокурора Кнобеля
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Гусятин справу
про обвинувачення ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с Кропивище
Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого,
судимого 31.03.2004 року Кіровським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 121 КК
України до 7 років позбавлення волі, за ч.І ст. 393 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2006 року, близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_1.,
засуджений 31.03.2004 року Кіровським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 121 КК
України до 7 років позбавлення волі, відбуваючи покарання в дільниці соціальної
реабілітації Копичинської виправної колонії УДДУПВП в Тернопільській області №
112 та перебуваючи на роботі, самовільно залишив робоче місце на
контрагентському обєкті у ТзОВ «Садиба» в с Гадинківці Гусятинського району
Тернопільської області та скоїв втечу з місця позбавлення волі.

Допитаний в якості підсудного ОСОБА_1. вину у
предявленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що з серпня 2006
року він відбуває покарання у виді позбавлення волі у виправній колонії
Копичинської ВК-112, 07 грудня 2006 року зранку його привезли на робочий обєкт
ТзОВ «Садиба», який знаходиться в с Гадинківці Гусятинського району
Тернопільської області. Приїхавши на обєкт він вирішив втікти додому, через те,
що йому дуже хотілось додому, щоб побачитись з батьками, за якими ОСОБА_1.
скучив. Вирішивши тікати, він побіг в сторону лісу, яким довгий час біг.
Тікаючи додому він в основному біг лісами та полями , щоб менше його бачили
люди. В ніч на 28 січня 2007 року він прийшов додому в с Іллічево
Совєтського району АР Крим. Вдома він пробув декілька годин, а потім приїхали
працівники міліції, затримали та доставили його в Совєтський райвідділ, звідки
його перевезли в Сімферопольське СІЗО, а потім етапували в Чортківське СІЗО.
Про те, що за втечу з місць позбавлення волі передбачено кримінальну
відповідальність йому було відомо. Свою вину він визнає повністю, щиро кається
і просить суворо не карати.

Вислухавши підсудного, який визнав недоцільним
дослідження показів свідків стосовно обставин справи, які ніким не оспорюються
, зясувавши, що він правильно розуміє зміст цих обставин, не маючи сімнівів у
добровільності та істинності його позиції суд вважає за можливе обмежитись
дослідженням показів підсудного та матеріалів справи, зокрема спецповідомлення
(а.с. 10), рознарядки на вивід засуджених на роботу (а.с.21-22), довідки по
особовій справі засудженого (а.с.32) та характеристик (а.с. 18, 19).

Так, із змісту спецшвіДомлення начальника Копичинської ВК
№112 С.П.Якубіва та рознарядки на вивід засуджених на роботу з 7.12.2006 року
по 8.12.2006 року слідує, що 7 грудня 2006 року ОСОБА_1., виведений на роботу
на контрагентський обєкт „Садиба" в с
Гадинківці біля 8 годин 30 хвилин самовільно залишив його та втік.

Як вбачається із довідки по особовій справі засудженого
ОСОБА_1. засуджений 31.03.2004 року Кіровським районним судом АР Крим за
ч.2.ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. Постановою начальника Копичинської
виправної колонії Тернопільської

2

області від 19.08.2006 року переведений з дільниці
ресоціалізації колонії середнього рівня безпеки в дільницю соціальної
реабілітації цієї ж колонії. В Копичинську ВК прибув 05.07.2004 року.

Як вбачається із характеристик, виданих ВК № 112 ОСОБА_1.
характеризується з позитивної сторони.

При таких обставинах суд прийшов до висновку, що дії
підсуднього вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 393 КК України, поскільки ОСОБА_1., відбуваючи
покарання у виді позбавлення волі, втік з місця позбавлення волі.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1. суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину, що посягає на правосуддя і є злочином
середньої тяжкості, особу підсудного, його позитивну характеристику, обставини,
що пом'якшують покарання: щире каяття, обставини, що обтяжують покарання:
рецидив злочинів і вважає, що ОСОБА_1. слід призначити покарання у виді
позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімального, що передбачений
санкцією ч.І ст. 393 КК України.

Оскільки злочин було вчинено підсуднім під час відбування
покарання остаточне покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими
ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком
Кіровського районного суду АР Крим від 31 березня 2004 року.

Дане покарання підсудному є необхідним і достатнім для
його виправлення та попередження нових злочинів.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1. до набрання вироком
чинності залишити тримання під вартою.

Строк
відбуття ним покарання обчислювати з дня затримання.

На підставі
наведеного, керуючись ст..ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст. 393 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді 3
(трьох) років З (трвох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного
покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського
районного суду АР Крим суду від 31 березня 2004 року у виді 4 років позбавлення
волі та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_1. 7 (сім) років 3 (три) місяці
позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу
ОСОБА_1. залишити попередню - тримання під вартою.

Відбуття
покарання ОСОБА_1. рахувати з дня його затримання - з 29.01.2007 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Тернопілської області протягом 15 діб з дня його винесення, а засудженим
ОСОБА_1. у той же термін з дня отримання копії вироку шляхом подачі скарги
через Гусятинський районний суд.