Справа №1-116/07
ВИРОК

Іменем України

6
листопада 2007 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого
судді Телешмана
О.В.,

при
секретарі Бузило М. Л.,

з
участю: прокурора Чернописького
В.Ю.,

захисника адвоката
ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2
,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці справу про обвинувачення:

ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та проживає в
с. Бабин Кельменецького району
Чернівецької області, громадянина
України, освіта базова
загальна середня, одруженого, пенсіонера,
інваліда II групи, судимості
не має, за ч 1. ст.
121 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

ПідсуднийОСОБА_312
серпня 2007 року біля 10 години в своєму господарстві, яке знаходиться в с Бабин Кельменецького
району Чернівецької області, діючи з
прямим умислом, на грунті особистих
неприязних відносин, наніс потерпілій ОСОБА_2 два удари кулаком своєї руки по голові та
один удар по спині потерпілій ОСОБА_2 ,
чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритого лінійного
перелому тім'яно - скроневої кістки черепа зліва, тобто тілесне ушкодження небезпечне для життя
в момент заподіяння.

ПідсуднийОСОБА_3вчинив
злочин за таких обставин. ПідсуднийОСОБА_311.08.2007 року сварився із своєю
дочкою - потерпілою ОСОБА_2 через
сімейні проблеми. 12 серпня 2007 року біля 10 години підсуднийОСОБА_3зайшов до
приміщення літньої кухні в своєму господарстві в с Бабин Кельменецького району
Чернівецької області, де між ним та
потерпілою ОСОБА_2 виникла сварка. Під
час сваркиОСОБА_3наніс потерпілій ОСОБА_2
два удари кулаком своєї руки по голові та один удар по спині потерпілій
ОСОБА_2 , чим спричинив останній тілесні
ушкодження у вигляді закритого лінійного перелому тім'яно - скроневої кістки черепа
зліва, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної
експертизи № 484 від 03.09.2007 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень
по ознаці небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

ПідсуднийОСОБА_3вину
у вчиненому не визнав повністю та пояснив,
що він проживає в с
Бабин Кельменецького району разом із своєю дружиною, дочкою - потерпілою ОСОБА_2 , її співмешканцем та їхніми дітьми. Між ним та
дочкою ОСОБА_2 часто виникали сварки
через сімейні проблеми. 11 серпня 2007 року він також сварився зі своєю дочкою

але сокиру до
неї він не брав. 12 серпня 2007 року біля 10 години його дружина сказала
йому, що в неї на кухні почалася сварка
з дочкою через те, що ніби - то
напередодні він брав до неї сокиру. Його це знову роздратувало і він зайшов на
кухню, почав сваритися з дочкою і під
час сварки він тільки штовхнув дочку і відразу ж вийшов з кухні. Тілесні
ушкодження у дочки могли виникнути від того,
що її побив в барі чоловік, з
яким вона проживає. Про вчинене він дуже жалкує та розкаюється у вчиненому. Під
час виступу в судових дебатах підсудний вину визнав та пояснив, що все сталося через те, що він погарячкував, перенервував від хвилювання і зараз дуже
жалкує про вчинене.

Потерпіла
ОСОБА_2 відмовилася давати покази на
підставі ст. 63 Конституції України, але на питання прокурора та суду погодилася
дати відповіді та пояснювала, що вона не
пам'ятає, чи бив її батько по
голові, оскільки коли батько її штовхав
в кухні їй ставало погано. Чи втрачала вона свідомість при цьому вона не
пам'ятає. Також потерпіла пояснила, що
чоловік її не бив, а тільки вдарив в
обличчя ще в травні 2007 року.

СвідокОСОБА_4
дала суду показання про те, що підсудний
є її чоловіком, а потерпіла дочкою. Вони
проживають разом в одному господарстві. Вже протягом кількох років між
чоловіком та дочкою неприязні відносини,
через чоловіка, з яким проживає
дочка, постійно виникають сварки.
12.08.2007 року біля 10 години між нею та потерпілою ОСОБА_2виникла сварка в
літній кухні. Потім вона вийшла з кухні та сказала підсудному, що вона знову сварилася з дочкою . її чоловік
-підсуднийОСОБА_3зайшов на кухню і почав сваритися з дочкою. Вона не бачила щоб
чоловік бив дочку, але вона чула, що дочка кричала щоб батько її не бив. Вона
не пам'ятає, щоб чоловік їй
говорив, коли вийшов з кухні, що він вдарив дочку кілька разів. Дочка не
розповідала , що її бив чоловік
напередодні 12.08.2007 року. Їй відомо,
що її вдарив чоловік в травні 2007 року. Слідчому покази вона давала
добровільно і без примусу, протокол
допиту вона читала і ніяких зауважень не робила з приводу неправильності.

Свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали суду показання про те,
що вони здійснювали досудове слідство по даній справі. Під час допитів
потерпілої ОСОБА_2 , підсудного ОСОБА_3
та свідків всі вони покази давали добровільно. Протоколи допиту вони
перечитували і жодних зауважень з приводу неточностей в протоколах не подавали.

Суд
вважає, що показання дочки підсудного -
потерпілої ОСОБА_2 та дружини підсудного
- свідкаОСОБА_4 про те, що вони не
пам'ятають чи бив підсудний потерпілу,
які вони давали в суді, не
відповідають дійсності і є намаганнями свідка та потерпілої допомогти своєму
батьку уникнути відповідальності, а тому
відхиляє їх.

Суд
вважає, що показання підсудного
ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_2 , та свідка ОСОБА_7, які вони давали на досудовому слідстві є
правдивими і такими, що відповідають
фактичним обставинам справи,

оскільки вони
підтверджуються іншими доказами по справі та узгоджуються між собою, і кладе ці показання в основу вироку.

Невизнання
підсудним ОСОБА_3 своєї вини у спричинені потерпілій ОСОБА_2 тілесного ушкодження небезпечного для життя в
момент заподіяння суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути
відповідальності за вчинене, а його
твердження про те, що він тільки
штовхнув потерпілу, суд вважає
неправдивими, і такими, що не відповідають фактичним обставинам
справи.

Показання
підсудного про свою невинуватість спростовуються сукупністю зібраних по справі
доказів, зокрема, протоколом допиту підсудного ( а.с. 65), з якого вбачається, що підсуднийОСОБА_3вдарив потерпілу
ОСОБА_2 долонею руки по обличчю та рукою
по лівому плечі, показаннями
свідкаОСОБА_4 та протоколом допиту даного свідка ( а.с. 19), з
якого вбачається, що ОСОБА_7 повідомив
свідкуОСОБА_4, що він потерпілу вдарив
кілка разів, щоб не обманювала, показаннями свідків ОСОБА_5та ОСОБА_6, які підтвердили, що на досудовому слідстві підсудний, свідокОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_2 давали покази добровільно та без примусу і
зауважень до змісту протоколів допиту не мали,
протоколом очної ставки ( а.с. 25),
з якого вбачається, що підсудний
ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_2 удари
по голові та по тулубу. Крім того, з
висновку експерта від 03.09.2007 року № 484 ( а.с. 42) вбачається, що при судово - медичній експертизі у ОСОБА_2
виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий лінійний перелом тім'яно
-скроневої кістки черепа зліва, струс
головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих
предметів, або удару об такі, вірогідніше всього внаслідок співударяння
лівою тім'яно - скроневою ділянкою голови об якийсь тупий твердий предмет з
широкою площиною співударяння ( стіною,
підлогою, тощо), цілком ймовірно після нанесення удару кулаком
руки або долонею по обличчю, голові, тощо. По часу свого виникнення можуть
відповідати на 12.08.2007 року та відноситися до тяжких тілесних ушкоджень по
ознаці небезпечні для життя в момент їх заподіяння. З висновку експерта також
вбачається, що в експерта при проведенні
експертизи не було достатньо даних для ствердження, що тілесні ушкодження ОСОБА_2 могла отримати при інших невідомих
обставинах. Враховуючи виникнення струсу головного мозку, цілком можлива ситуація по не зверненню
потерпілої за медичною допомогою з 12.08.2007 року по 16.08.2007 року, так як струс головного мозку протягом 3-4 діб
після виникнення може не викликати проявлення мозкової симптоматики ( так
званий світлий проміжок мозкових явищ).

Суд
відхиляє посилання підсудного, що він
штовхнув потерпілу в стані сильного душевного хвилювання, оскільки такі твердження спростовуються актом
амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 428 від 14.09.2007 року ( а.с.
59-60), згідно якого на період
часу, до якого відноситься
інкримінований йому злочин,
підсуднийОСОБА_3ознак хронічного
психічного захворювання та
ознак будь -
якого іншого

тимчасового
хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, міг віддавати звіт у своїх діях та керувати
ними, тому його слід вважати осудним.

Наведені
вище докази - показання свідків,
протоколи слідчих дій, висновки
експертів, у своїй сукупності, дають суду підстави вважати, що дії підсудного ОСОБА_3 слід кваліфікувати
за ч.1 ст. 121 КК України, оскільки в ході судового слідства
встановлено, що він спричинив потерпілій
ОСОБА_2 умисне тяжке тілесне
ушкодження, тобто умисне тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в
момент заподіяння.

При
призначенні підсудному покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого
злочину, який відноситься до тяжких
злочинів; особу винного, який позитивно
характеризується за місцем проживання, є
інвалідом II групи,
враховується те, що підсудний з
потерпілою примирилися, обставини, що пом'якшують покарання - щире розкаяння у
вчиненому. Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України обставинами, що пом'якшують покарання визнаються також
визнання підсудним своєї вини та похилий вік підсудного.

Враховуючи
наявність декількох вказаних вище обставин,
що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
підсудним злочину, а саме: визнання
вини, щире розкаяння у вчиненому
та, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем
проживання, є особою похилого віку та
інвалідом II групи, враховуючи
матеріальний стан підсудного, суд вважає, що при призначенні ОСОБА_3покарання за
ч.1 ст.
121 КК України слід застосувати
ст. 69 КК України та призначити
йому покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої в санкції ч.1 ст.
121 КК України у виді позбавлення волі.

З
урахуванням всіх вказаних вище обставин справи,
а саме позитивна характеристика за місцем проживання підсудного ОСОБА_3
його похилий вік, наявність в підсудного
інвалідності II групи, в
сукупності із обставинами, які
пом'якшують кримінальне покарання, суд
дійшов висновку про можливість виправлення підсудного без відбування
покарання, а тому вважає, що його слід звільнити від відбування
основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75
КК України.

Крім
того, відповідно до ст.
1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст.
1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до
винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка
вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати
витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину.

Враховуючи
викладене вище, суд вважає, що позов прокурора Кельменецького району
Чернівецької області в інтересах Кельменецької центральної районної лікарні до
ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від
злочину

підлягає
задоволенню повністю і з відповідача ОСОБА_3 на користь Кельменецької
центральної районної лікарні слід стягнути витрати на лікування потерпілої
ОСОБА_2 в сумі 288 гривень.

На
підставі викладеного вище,
керуючись ст. ст.
1166, 1191, 1206 ЦК
України ст. ст.
29, 323, 324, 328 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст.
121 КК України та із застосуванням
ст. 69 КК України призначити йому
покарання у виді 2 ( двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3від відбування
призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням, якщо він протягом
іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76
КК України покласти на засудженого ОСОБА_3такі обов'язки:

1)
не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально - виконавчої системи;

2)
повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або
навчання;

3)
періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально
-виконавчої системи.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь Кельменецької центральної районної лікарні 288 (двісті вісімдесят
вісім) гривень в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від
злочину.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити
підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 15
діб з моменту його проголошення через Кельменецький районний суд.