У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Редьки А.І.,

суддів

Пошви Б.М. і
Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.,

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20
вересня 2007 року матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Київського районного суду м. Сімферополя від 15 травня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду АР Крим від 13 червня 2006 року.

Постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 15 травня 2006 року
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні скарги на постанову начальника відділу СУ ГУ
МВД України в АР Крим від 27.09.2005р. про закриття кримінальної справи щодо
ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 143
КК України 1960р.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду АР Крим від 13 червня 2006 року постанова місцевого суду залишена без
зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових рішень,
оскільки вважає їх незаконними.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора про
залишення скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на
постанову начальника відділу СУ ГУ МВД України в АР Крим від 27.09.2005р. про
закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 143 КК України 1960р.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1, суд указав, що з матеріалів
кримінальної справи не вбачається даних, яки б свідчили про те, що в діях
ОСОБА_2 є ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 143 КК України 1960р., тобто
що він умисно, шляхом обману або зловживанням довірою заволодів майном ОСОБА_1,
оскільки при отриманні ОСОБА_2 автомобілю МАЗ зі штрафплощадки, останній вказав
у журналі реєстрації дані свого паспорту, що свідчить про те, що у нього не
було наміру вводити в оману щодо отримання автомобілю і в подальшому його
присвоїти. Судом повно і всебічно перевірялися доводи скарги і не знайшли свого
підтвердження.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в діях ОСОБА_2 є ознаки злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 143 КК України 1960р., перевірялися і апеляційним судом
і визнані такими, що не підтверджені матеріалами справи.

Наведені у касаційній скарзі доводи, аналогічні за змістом доводам
апеляції, які були ретельно перевірені апеляційним судом і в ухвалі наведені
докладні та мотивовані підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судові рішення незаконні, є безпідставними.

Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б ставили
під сумнів правильність висновків суду, немає.

Керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України,

у
х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Сімферополя від 15 травня 2006 року
та ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 13 червня 2006 року, якими залишено без
задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову начальника відділу СУ ГУ МВД України в
АР Крим від 27.09.2005р. про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_2 - без
зміни.

С у д д і :

Редька А.І. Пошва Б.М. Кузьменко О.Т.