АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
травня 2007 року. м.
Київ.

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Колокольнікової
Н.В., Шроля В.Р.

з участю
прокурора Єлфімова І.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на постанову Березанського міського суду Київської області
від 21 лютого 2007 року,

встановила:

В
листопаді 2006 року начальник Березанської ВК № 95 Київської області та голова
спостережної комісії Березанського міськвиконкому Київської області звернулись
до Березанського міського суду Київської області із спільним поданням в якому
просили умовно-достроково звільнити від відбування покарання у виді позбавлення
волі засудженого

ОСОБА_1,
1963 року народження, раніше неодноразово судимого, засудженого 31 травня 2001
року Сквирським районним судом Київської області за ст. 17 ч.2 ст. 140, ч.3
ст.81, ч.1 ст.89, ч.2 ст. 140, ч.1 ст. 215-3, ч,2 ст.215, ч.1 ст.111 KK
України 1960 року до 7 років і 6 місяців позбавлення волі з позбавленням
права керування транспортними засобами строком на 5 років, який, у
відповідності до постанови Березанського міського суду Київської області від 14
вересня 2004 року вважається засудженим за ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1
ст. 194, ч.2 ст.185, ч.1 ст.289, ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України 2001 року до
7 років і 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування
транспортними засобами строком на 3 роки.

Подання
мотивували тим, що ОСОБА_1. відбув більше 2/3 частин призначеного строку
покарання, зарекомендував себе з позитивної сторони, до праці відноситься
сумлінно, дисциплінарні стягнення погашені, має ряд заохочень, що в своїй
сукупності вказує на те, що засуджений довів своє виправлення.

Постановою
Березанського міського суду Київської області від 21 лютого 2007 року в
умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_1. відмовлено. Дане рішення
суд першої інстанції мотивував тим, що засудження не став на шлях виправлення
на що вказує те, що він мав 12 стягнень, неодноразово поміщався в ДІЗО та
переводився в ПКТ на 3 місяці, заохочуватись почав із 2004 року, а 18 грудня
2006 року із ним проводилась бесіда виховного характеру про порушення умов
режиму утримання.

Справа №
11-497 / 2007 Головуючий
в 1-й інстанції Голік Г
К

Категорія:
постанова про відмову в умовно - Доповідач
Ігнатюк О.В

достроковому
звільненні

В
апеляції засудженого та доповненні до неї вказано на незаконність постанови та
необхідність її скасування. В обгрунтування апеляції засуджений посилався на
те, що судом не взято до уваги, що його стягнення погашені, він має 9
заохочень, вимоги адміністрації виконує, позитивно характеризується. Вважав, що
судом не враховані і інші дані про його особу, зокрема те, що він має 3-х
неповнолітніх дітей, а його сім"я існує тільки за рахунок зароблених ним
кошів. Просив постанову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В
запереченнях на апеляцію засудженого прокурор, який приймав участь у розгляді
справи судом першої інстанції вказав, що судом обгрунтовано враховано те, що
засуджений, який раніше 6 раз судимий, мав 12 стягнень, що в своїй сукупності
вказує на те, но він не став на шлях виправлення. Просив апеляцію залишити без
задоволення, а постанову - без змін.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який заперечував проти
задоволення апеляції, постанову вважав законною та обгрунтованою, просив
залишити апеляцію без задоволення, а постанову без змін, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляція засудженого підлягає до задоволення.

Підстави
для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
визначені у ст. 81 КК України, згідно якої можливість умовно-дострокового
звільнення під відбування покарання законодавцем пов"язується тільки із
видом покарання, яке відбуває особа, доведенням нею свого виправлення,
відбуттям певної частини покарання, визначеної ч.3 ст.81 КК України і не
пов"язує можливість такого звільнення із будь-якими іншими обставинами.

Зазначених
вимог закону суд першої інстанції при вирішенні питання про можливість
умовно-дострокового звільнення ОСОБА_1. від відбування покарання судом першої
інстанції у повній мірі не дотримано, а висновки про відсутність підстав для
такого звільнення засудженого, належними чином не мотивовані.

Як
вбачається із постанови, суд зробив висновок про те, що засуджений не довів
своє виправлення, мотивувавши це тим, що засуджений 12 раз піддавався
стягненню, заохочуватись почав лише із 2004 року та що із ним у грудні 2006
року проводилась бесіда виховного характеру про порушення умов режиму
утримання. Між тим із таким висновком безспірно погодитись не можливо. Поза
увагою суду першої інстанції залишилось те, що із моменту накладення на
ОСОБА_1. останнього стягнення пройшло більше ніж 6-ть місяців, а тому, у
відповідності до ч.14 ст. 134 КВК України, він визнається таким, що не має
стягнень. В зв"язку із цим посилання суду на факт накладення на
засудженого стягнень, як на підставу для висновку про не доведення засудженим
свого виправлення, не можливо визнати достатньо обгрунтованим.

Судом не
дано оцінки тій обставині, що засуджений неодноразово заохочувався
адміністрацією установи за сумлінне ставлення до роботи, та не звернуто уваги
на те, що сумлінне ставлення до праці є одним із критерієв, який вказує на
виправлення особи. При цьому колегія суддів вважає не обгрунтованим посилання
суду, як на підставу для відмови в умовно-достроковому звільненні засудженого,
на те, що він почав заохочуватись лише із 2004 року, оскільки законодавцем
можливість умовно-дострокового звільнення від покарання не ставиться в
залежність від часу заохочень засудженого.

Щодо посилання
суду на проведення із засудженим у грудні 2006 року бесіди виховного характеру
про порушення умов режиму утримання, то проведення такої бесіди, у
відповідності до ст. 132 КВК України не є накладенням стягнення і саме по собі
не свідчить про порушення засудженим режиму утримання.

При вирішенні
питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від
відбування покарання поза увагою суду залишилась характеристика на засудженого,
яка дана представником адміністрації виправної установи, у відповідності до
якої засуджений характеризується позитивно і довів своє виправлення. Будь-якої
оцінки цій характеристиці судом у постанові не дано.

За
наявності зазначеної вище неповноти з"ясування обставин справи при
вирішенні питання про умовне дострокове звільнення засудженого від відбування
покарання, постанова Березанського міського суду Київської області від 21
лютого 2007 року про відмову в такому звільненні засудженого ОСОБА_1. не може
визнаватись законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із
направленням справи на новий судовий розгляд в процесі якого необхідно
дослідити надані матеріали та прийняти щодо ОСОБА_1. законне та обгрунтоване
рішення.

Керуючись ст.
365, 366, 382 КПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
Березанського міського суду Київської області від 21 лютого 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати.

Матеріали про
умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_1 направити на
новий судовий розгляд до Березанського міського суду Київської області, іншим суддею.