Ухвала

іменем україни

20 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді Франтовської Т.І.,
суддів:при секретарі за участю прокурора засудженогоЛагнюка М.М., Літвінова Є.В., Гладких Л.М., Щербака А.М.,ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002009, за обвинуваченням

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 січня 2013 року за ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 листопада 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 січня 2013 року у виді 2 років обмеження волі, що згідно ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 1 року позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення постановлені щодо нього, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Своє прохання обґрунтовує тим, що судові рішення ухвалені незаконно, без урахування всіх обставин справи, а висновок суду щодо доведеності вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не ґрунтується на досліджених під час судового розгляду справи доказах.

Як убачається з вироку суду, ОСОБА_6 засуджено за те, що повторно, 15 травня 2013 року приблизно о 13.00 год., будучи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_1, допоміг ОСОБА_7, яка знаходилась у зазначеній квартирі, відчинити вхідні двері, та зайшовши, з її згоди, до квартири, відкрито викрав монітор марки "LG", вартістю 1700 грн., який належить потерпілій ОСОБА_8, чим завдав останній шкоди на вказану суму, після чого ОСОБА_6 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Заслухавши доповідь суді, думку засудженого ОСОБА_6, який підтримав касаційну скаргу в повному обсязі та просив перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 190 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено вироком суду та виходячи із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за відкрите викрадення чужого майна, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин встановлених судом та детально викладених у вироку, ґрунтується на досліджених та перевірених у судовому засіданні доказах і є правильним.

Дії засудженого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковано судом правильно.

Посилання у касаційній скарзі на відсутність доказів його вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення розцінюється колегією суддів, як безпідставне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується й колегія суддів касаційного суду, що вина ОСОБА_6 підтверджується дослідженими та покладеними в основу обвинувального вироку доказами, а саме: показаннями самого засудженого ОСОБА_6 щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення; показаннями потерпілої ОСОБА_8, показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7; даними протоколу пред'явлення речей для впізнання від 22 травня 2013 року (т. 1 а.к.п. 88-89), а також іншими доказами по справі, яким судом дана належна оцінка.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про те, що досудове розслідування, з'ясування обставин справи та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з'ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Доводи касаційної скарги засудженого про те, що він заволодів монітором шляхом обману, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що вона заперечувала проти того щоб ОСОБА_6 забирав монітор.

Колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6, які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

При призначенні засудженому покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6, конкретні обставини справи, дані про особу засудженого та призначив покарання у відповідності до вимог кримінального закону.

При розгляді апеляції засудженого суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи апеляції, які за своїм змістом є аналогічними доводам викладеним у касаційній скарзі ОСОБА_6, та, належним чином вмотивувавши своє рішення, обґрунтовано залишив її без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи касаційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2014 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

Т.І. Франтовська Є.В. Літвінов М.М. Лагнюк