У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України в складі:

головуючого
- судді

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р., Гриціва М.І.,

за участю
прокурора законного представника засудженого

Ковтун Н.Я., Забедюка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 20 лютого 2007 року
кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Волинської області
від 14листопада 2006 року,

встановила:

зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,
не працюючого, раніше не судимого, -

- за ч. 2 п.6 ст. 115 КК України на
11 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 194 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на 11 років.

Постановлено стягнути із
ОСОБА_1 в доход держави судові витрати в
сумі 1829 грн.94 коп..

ОСОБА_1 визнано винуватим
у розбійному нападі на ОСОБА_2 і умисному її вбивстві з корисливих мотивів, а
також в умисному пошкодженні і знищенні шляхом підпалу її майна у великому
розмірі, вчинених за наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 3 год.
ОСОБА_1, будучи в стані алкогольного сп'яніння, та перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_2,
з метою заволодіння грошима ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом виймання скла вхідних
дверей її будинку АДРЕСА_1 і відкриття
защіпки таємно проник до будинку, де під час пошуку грошей був викритий
власницею. Продовжуючи свої дії, спрямовані на заволодіння грошима потерпілої і
заподіяння їй смерті, ОСОБА_1 напав на ОСОБА_2, обхопив руками її шию і почав душити, внаслідок чого потерпіла
померла на місці від механічної асфіксії, що розвинулась в результаті удавлення
шиї руками. Перемістивши труп ОСОБА_2 в спальну кімнату, ОСОБА_1 продовжив
пошуки грошей, в результаті чого знайшов 200 грн., якими заволодів.

Приблизно через годину після
вчиненого він з метою знищення слідів злочинів знову проник у будинок
потерпілої, де за допомогою сірників учинив підпал. Внаслідок пожежі було
знищено та пошкоджено майно та будинок потерпілої на суму 5144 грн., що є
великим розміром.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи
своєї винуватості у вчиненні злочинів, за які його засуджено, і правильності
кваліфікації його дій, просить пом'якшити призначене покарання, посилаючись на
те, що суд недостатньо врахував повне визнання ним вини, щире каяття, вчинення
ним злочинів у неповнолітньому віці, його сімейні обставини - тяжку хворобу
матері, необхідність догляду за нею і братами.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення законного представника засудженого, який просив
задовольнити касаційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку
апеляційного суду без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів
вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, зазначених у вироку, по суті не
оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому
законом порядку і досліджених судом, які належно оцінені. Ці докази правильно покладені в основу вироку.

Дії засудженого ОСОБА_1 правильно
кваліфіковано за ч. 2 п. 6 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 194 КК України.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, апеляційний суд дотримав
вимоги ст.65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчинених
ним особливо тяжких злочинів, дані про
особу засудженого (його сімейний стан, позитивні характеристики, роботу у
приватного підприємця) та обставини, що обтяжують й пом'якшують покарання. Зокрема, обтяжуючими покарання
обставинами суд визнав вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння і щодо
особи похилого віку, а пом'якшуючими
- повне визнання вини, щире каяття,
сприяння розкриттю злочинів, вчинення злочинів уперше в неповнолітньому віці
особою, яка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, а також часткове
відшкодування ОСОБА_1 завданих збитків.

З огляду на викладене, суд
призначив ОСОБА_1 покарання в мінімальних межах санкцій статей кримінального
закону, за якими він засуджений, і при визначенні остаточного покарання за
сукупністю злочинів застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш
суворим.

Призначене ОСОБА_1 покарання за
видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження
нових злочинів.

Твердження засудженого про
необхідність догляду ним двох неповнолітніх братів, а також наявність у
засудженого тяжко хворої матері та непрацюючого батька не дає підстав для
пом'якшення призначеного покарання.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
не знаходить підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1залишити без задоволення, а вирок
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Волинської області від 14 листопада 2006
року щодо ОСОБА_1 - без
зміни.

Судді:

Паневін В.О. Кліменко М.Р. Гриців М.І.