Справа № 204/50/15-к
Провадження № 1-кп/204/89/15

15 січня 2015 року Красногвардійський районний суд
головуючого-судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
за участю представника потерпілого: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта повна середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, суд -
15 грудня 2014 року о 09.44 годині, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до магазину «Фуршет», розташований в приміщені торгівельно-розважального комплексу «Приозерний», за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Боброва, 1. Знаходячись у вказаному місці та час, ОСОБА_5 керуючись умислом на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, перебуваючи між рядами з товарами у відділі спиртних напоїв, взяв з прилавку одну пляшку коньяку VS грузинський Telavi, об`ємом 0,5 літра, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № ГО-5851 від 25.12.2014 року, становить 205, 57 гривень, яку поклав за пояс одягнених на нього штанів, та не сплативши його вартість таємно проніс через касову зону магазину «Фуршет» і попрямував до виходу з торгівельно-розважального комплексу «Приозерний». Таким чином, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, з викраденим майном намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але не зміг закінчити кримінальне правопорушення та не отримав можливості розпорядитися майном, що належить ДП «Рітейл Іст» з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівники служби охорони магазину.
Таким чином, ОСОБА_5 таємно викрав з магазину «Фуршет» майно, що належало ДП «Рітейл Іст», спричинивши при цьому матеріальну шкоду на загальну суму 205, 57 гривень.
Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185КК України.
30 грудня 2014 року у даному кримінальному провадженні між представником потерпілого ОСОБА_4 на підставі ст. 56 КПК України та підозрюваним ОСОБА_5 на підставі ст. 468, 469 КП України укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та під час досудового розслідування відшкодував шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням.
Сторони укладеної угоди погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, а також згідно п.3,4 ст. 76КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_5 повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди. Угоду про примирення між представником потерпілого та підозрюваним він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та представником потерпілого угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: « Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», позитивно характеризується за місцем свого проживання, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд, -
Угоду від 30 грудня 2014 року про примирення укладену між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, призначити йому покарання у вигляді 1(одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вичинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. 3,4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
- одну пляшку коньяку VS грузинський Telavi, об`ємом 0,5 літра, яка передана на відповідальне зберігання магазину «Фуршет» майно, що належало ДП «Рітейл Іст».
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1