Справа № 307/274/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/263/15, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0001786 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Тячівського району, обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із професійно технічною освітою, не працюючий, не одружений, судимий вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.10.2007 року за ст.185 ч.3 КК України на 04(чотири) роки позбавлення волі, з іспитовим строком 03(три) роки. Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 21.09.2009 року направлений для відбування покарання, засуджений:

- за ч.2 ст.186 КК України на 04 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 змінено на тримання під вартою, взято його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 04.03.2015 року.

Речовий доказ мобільний телефон, марки Samsung S5260 - залишено в ОСОБА_6 ..

Згідно вироку обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинене кримінальне правопорушення при таких обставинах.

Так, 12.11.2014 року, близько 14 год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , під час розпивання алкогольних напоїв з потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , умисно, з корисливих спонукань, з метою відкритого заволодіння майном потерпілої, наніс ОСОБА_6 кулаком правої руки удар в область ока та вирвав від неї з руки мобільний телефон, марки Samsung S5260 вартістю 905.85 грн., після чого покинув будинок. Своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

-2-

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 04.03.2015 року скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України обрати покарання у виді 05(п`ять) років позбавлення волі. Призначивши мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, судом недостатньо враховано, що ОСОБА_7 маючи непогашену судимість за скоєння крадіжки, повторно вчинив тяжкий злочин, із застосуванням насильства. При цьому судом визнано, що обвинуваченим скоєно злочин при обтяжуючих обставин, якими є рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Упродовж судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 вину визнав тільки частково, давав у суді покази, що були спрямовані на уникнення ним відповідальності. Установлені в ході судового розгляду фактичні обставини також свідчать, що обвинувачений веде антигромадський спосіб життя, не працює, по місцю проживання характеризується негативно, постійно зловживає алкоголем.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просить вирок суду від 04.03.2015 року змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. Указує, що судом установлено обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, що не заперечувалось обвинуваченим під час досудового розслідування та судового розгляду. Тобто, дані обставини підтверджуються лише показами самого обвинуваченого та свідками, однак у матеріалах провадження відсутні документальні докази, які б підтверджували перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину. Суд, обираючи обвинуваченому покарання повинен урахувати й обставини, які його пом`якшують, а саме: часткове визнання обвинуваченим вини, відшкодування ним завданої потерпілій шкоди, крім того, потерпіла просила не позбавляти обвинуваченого волі. При призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в ч.1 ст.66 КК України. Висновки суду в частині обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, є однобічними та необ`єктивними, а також судом належним чином не встановлено особу обвинуваченого. Обвинувачений, як на досудовому розслідуванні та й при судовому розгляді визнавав вину, підтвердив усі обставини, при яких вчинив злочин, щиро розкаявся та неодноразово наголошував на тому, що дуже жалкує. При цьому активно сприяв розкриттю злочину на досудовому розслідуванні. Крім того, обвинувачений до моменту оголошення йому про підозру повернув мобільний телефон потерпілій. У судовому засіданні, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не підтвердили того факту, що в потерпілої на момент сварки та після сварки були наявні ознаки отримання нею тілесних ушкоджень та остання про заподіяння їй тілесних ушкоджень нічого не розповідала. Синець під оком у потерпілої був виявлений цими ж свідками тільки наступного дня. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь які документи, які б підтверджували отримання потерпілою 12.11.2014 року тілесних ушкоджень. Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, потерпіла в судових дебатах просила суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 при апеляційному розгляді змінив свою апеляційну скаргу, просив змінити вирок суду від 04.03.2015 року, і застосувати до нього ст.75 КК України, виключити обтяжуючу обставину - рецидив злочинів.

-3-

Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклавши основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримання своїх апеляційних скарг та заперечення апеляційної скарги прокурора, пояснення потерпілого щодо апеляційних скарг, промову прокурора про не підтримання жодної з апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги прокурора, захисника та обвинуваченого не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Як установлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України при обставинах викладених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, така доведена, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується зібраними у кримінальному проваджені та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Мотивуючи висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд обґрунтовано послався на його показання, показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та письмові докази наявні в матеріалах кримінального провадження й перевірені судом під час судового розгляду.

З показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що, 12.11.2014 року, приблизно в 12 год. йому зателефонувала ОСОБА_10 та запросила до себе додому, тому що ОСОБА_6 хотіла з ним зустрітися. Прийшовши до ОСОБА_10 , почав разом із нею та потерпілою розпивати алкогольні напої. У цей час, на мобільний телефон ОСОБА_6 хтось зателефонував, на його запитання хто телефонує, ОСОБА_6 вийшла на подвір`я. Телефон у цей час лежав на столі й був підключений до зарядного пристрою. Знявши телефон із зарядки він вийшов за нею на подвір`я та побачив як вона зайшла в сусідній будинок. Після цього, він поклав мобільний телефон у кишеню та пішов додому. Починаючи з наступного дня потерпіла телефонувала йому кожний день та просила повернути їй телефон, однак він не погоджувався, оскільки 11.11.2014 року в судовому засіданні, де розглядався обвинувальний акт про обвинувачення його в нанесенні ним потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, дав розписку про те, що не буде більше до неї наближатися, і пропонував їй самій прийти за телефоном. 30.11.2014 року прийшов додому до потерпілої разом зі своїм знайомим ОСОБА_13 , де розпивали алкогольні напої. Потім, попросив ОСОБА_13 принести з його будинку мобільний телефон потерпілої. Наміру заволодіти телефоном не мав. Ударів потерпілій не наносив.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 підтверджується, що 12.11.2014 року прийшла в будинок АДРЕСА_2 до своєї знайомої ОСОБА_14 , де вони розпивали алкогольні напої. З ними була й ОСОБА_11 .. Потім, ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_7 , який, почувши її голос, вирішив приєднатися

-4-

до них. Обвинувачений приніс із собою пляшку горілки, яку вони втрьох почали розпивати. У цей час зателефонував її мобільний телефон, який лежав на столі й був приєднаний до зарядного пристрою. Вона тільки сказала: Алло, та одразу вимкнула, а ОСОБА_7 запитав її, хто телефонував. На її відповідь, що це не повинно його цікавити, обвинувачений лівою рукою вирвав з її руки телефон та вдарив її правою рукою в ліве око. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не бачили дії обвинуваченого, оскільки перша перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а друга виходила в цей час на вулицю. Вона попросила обвинуваченого повернути телефон, однак останній відмовився та поклав його собі в ліву кишеню. Вийшовши з будинку, спочатку пішла додому, а потім до сусідки. Наступного дня, з мобільного телефону доньки, вона зателефонувала на свій номер та попросила ОСОБА_7 повернути телефон, але обвинувачений висловився на її адресу нецензурними словами та вимкнув телефон. Того ж дня, пішла до ОСОБА_10 , і остання, побачивши в неї під оком синець, запитала про його походження. Після чого, вона розповіла останній про події, що трапилися 12.11.2014 року. Потім, ОСОБА_10 також просила обвинуваченого повернути їй телефон, але обвинувачений відповів, що не брав телефон. 20.11.2014 року, повідомила про цей випадок працівників міліції. 31.11.2014 року, ОСОБА_7 прийшов до неї додому зі знайомим ОСОБА_13 , якого послідуючому відправив до себе додому, щоб той приніс телефон, зарядний пристрій до нього та ще пляшку горілки.

Свідок ОСОБА_10 показала, що про день, коли обвинувачений ОСОБА_7 наніс удар ОСОБА_6 в око, вона нічого не пам`ятає, оскільки перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Однак, наступного дня побачила в потерпілої синець під лівим оком, і на її запитання, потерпіла розповіла їй про те, що 12.11.2014 року обвинувачений ударив її, а потім забрав мобільний телефон. Після, чого вона зателефонувала ОСОБА_7 і попросила повернути телефон ОСОБА_6 , але обвинувачений повідомив, що не брав телефон.

Свідок ОСОБА_12 показав, що 30.11.2014 року разом з ОСОБА_7 прийшов у будинок потерпілої, де розпивали алкогольні напої. Потім, ОСОБА_7 попросив його принести ще горілки та забрати з його будинку мобільний телефон, що він і зробив.

Показаннями свідка ОСОБА_11 стверджується, що 12.11.2014 року в обідній час, знаходилася в будинку АДРЕСА_2 , де разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вживали алкогольні напої. Потім, до них приєднався ОСОБА_7 .. В якийсь час вона вийшла на подвір`я, а коли поверталася то перед будинком зустріла ОСОБА_6 , яка плакала та сказала їй, що ОСОБА_7 ударив її та забрав від неї мобільний телефон. Синця в потерпілої вона не бачила.

Крім показань потерпілої, свідків, вина ОСОБА_7 стверджується також зібраними в кримінальному проваджені письмовими доказами, які досліджені під час судового розгляду.

Так, із протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 просить прийняти міри до ОСОБА_7 , який 12.11.2014 року викрав мобільний телефон марки Samsung Star, імейл НОМЕР_1 , з мобільним номером НОМЕР_2 ( т.1 а.к.п. 3).

З висновку експерта від 16.12.2014 року вбачається, що станом на 12.12.2104 року, з урахуванням фізичного та морального зносу, вартість бувшого в користуванні мобільного телефону марки Samsung S 5260 становить 905.85 грн. (т.1 а.к.п. 26-30).

Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які документи, які б підтверджували отримання потерпілою 12.11.2014 року тілесних ушкоджень не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження та спростовуються показаннями самого обвинуваченого, потерпілої та свідків.

-5-

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів уважає, що ці твердження обвинуваченого та захисника є безпідставними, оскільки ґрунтуються лише на його припущеннях та не підтверджені будь-якими об`єктивними даними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні документальні докази, які б підтверджували перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, колегія суддів також відхиляє, оскільки сам обвинувачений у своїх показаннях, не заперечував, що 12.11.2014 року разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_15 вживали алкогольні напої. Ці обставини підтверджені також, і показаннями потерпілої та свідків.

Отже, суд першої інстанції ретельно й належно дослідив, і перевірив усі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, у тому числі відносно їх належності та допустимості, а його висновки, викладені у формулюванні обвинувачення у вироку, не дивлячись на протилежні твердження обвинуваченого та його захисника відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання із урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність обставин, які обтяжують покарання рецидив злочину й вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння й призначив ОСОБА_7 покарання в межах мінімального строку, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в ізоляції його від суспільства, а призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання, у тому числі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, є непереконливими, оскільки, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також те, що останній має непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, обставини, що пом`якшують обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства є обґрунтованим.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої безпідставно застосував до нього обтяжуючу обставину рецидив злочину, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що останній, маючи непогашену судимість за умисний злочин, повторно вчинив новий умисний злочин, що відповідно до вимог ст.34 КК України визнається рецидивом злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового й судового розслідування, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

-6-

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання та звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, а тому доводи апеляційної скарги відхиляє.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги прокурора прокуратури Тячівського району, обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: