МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" грудня 2014 р. Справа № 370/2611/14-к

Макарівський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,,

обвинуваченого ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

при розгляді у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області кримінального провадження № 0000633 від 15.10.2014 року, за яким обвинувачується

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, такого що не працює, раніше не судимого, такого, що не має державних нагород, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
15.10.2014 року близько 04 години ОСОБА_6 , перебуваючи на своєму робочому місці в ТОВ «Дієса», на посаді вантажника перебував з 24.10.2013 року, що знаходиться в с. Калинівка по вул. Київська 49 ж та завантажючи автомобіль на рампі №38, маючи на меті прямий умисел на збагачення за рахунок чужого майна з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки Samsung SM-N7502 Optimus L9 Black, та, ховаючись від камер відеоспостереження, взяв з автомобіля вказаний телефон та скинув його на вулицю між рампами 38 та 39, з метою в подальшому його забрати та використати в своїх цілях, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як вказаний телефон був виявлений працівниками охорони ТОВ «Дієса».

У судовому засіданні ОСОБА_6 , винним себе визнав, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, встановлені досудовим розслідуванням.

ОСОБА_6 , показав суду, що у встановлений слідством час, він завантажючи автомобіль на рампі №38, маючи на меті прямий умисел на збагачення за рахунок чужого майна з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки Samsung SM-N7502 Optimus L9 Black, та ховаючись від камер відеоспостереження, взяв з автомобіля вказаний телефон та скинув його на вулицю між рампами 38 та 39, щоб в подальшому забрати його. .

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєному правопорушенні, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, а також визнання ним розміру цивільного позову, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження зібраних по справі доказів за згодою учасників процесу було обмежене допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, та дослідженням письмових доказів, що характеризують його особу.

За результатами судового розгляду суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України які виразилися у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, суд погоджується із кваліфікацією його дій за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_6 , раніше не судимий, не працюючий, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують його відповідальність не виявлено.

Пом`якшуючою його покарання обставиною є щире каяття у вчиненому.

На підставі викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 , слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, враховуючи те, що підсудний щиро розкаявся, тяжких наслідків від його дій не настало, суд вважає, що в даному випадку реальне застосування до обвинуваченого покарання не буде відповідати визначеній у ст.ст. 50, 65 КК України його меті, а тому суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався. Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
Визнати винним ОСОБА_6 , 17 січня 1966 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (одни) рік, та покласти на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;

Вирок може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1