ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ № 1 - 7 /2008 р.

Підволочиський
районний суд Тернопільської області

23 січня 2008 року

в складі: головуючого судді

Могачевської
В.Й.

при секретарі
Максимів О.М.

з участю прокурора
Мокрій І.З.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Підволочиськ справу про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця села Староміщина
Підволочиського району Тернопільської області,
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, не
судимого в порядку ст.. 89 КК України, за ч.2 ст.364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Працюючи
з 18 липня 2001 року до листопада 2004 року директором товариства з обмеженою
відповідальністю « Урожай », с. Лозівка Підволочиського району Тернопільської
області, виконуючи організаційно - розпорядчі і адміністративно - господарські
обов'язки та, будучи внаслідок цього службовою особою, впродовж серпня 2001
року - лютого 2003 року, підсудний ОСОБА_1 використовуючи своє службове
становище всупереч інтересам служби, умисне, з особистих інтересів, пов'язаних
із забезпеченням господарських потреб
очолюваного ним підприємства, за рахунок
загальнодержавних інтересів, утримавши із виплаченої працівникам ТОВ « Урожай »
заробітної плати 29949 грн. 05 коп. прибуткового податку з громадян,
перерахував до бюджету лише 50 грн.,
незважаючи на те, що впродовж вказаного періоду на рахунки ТОВ « Урожай » в банках
поступило 95253 грн.01 коп. Одержані товариством кошти були використані
не на погашення заборгованості по прибутковому податку, а на господарські
потреби ТОВ « Урожай », хоч відповідно до ст. 10 Декрету Кабінету Міністрів
України № 13 - 92 від 26 грудня 1992 року « Про прибутковий податок з громадян
» - підприємства, установи й організації всіх форм власності і фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, після закінчення кожного місяця, але не
пізніше строку одержання в установах банків коштів на виплату належних
громадянам сум, зобов'язані перераховувати до бюджету суми нарахованого та
утриманого прибуткового податку за місяць. Юридичні особи, які не мають
рахунків в установах банків, а також ті, що виплачують заробітну плату з
виручки від реалізації продукції послуг, перераховують зазначені суми податку
до бюджету через установи банків наступного дня після виплати громадянам
належних сум. Таким чином, з вини підсудного до державного бюджету не надійшло
грошових коштів в сумі 29899 грн. 05 коп ( 29949 грн.05 коп - 50 грн.) , що
більше як в 250 разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів громадян ( 29899, 05 : 17 = 1758,76 ).

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину свою у вчиненні злочинів визнав
частково і пояснив що він дійсно з
2001 по 2004 рік працював
директором ТОВ « Урожай » села Лозівка Підволочиського району Тернопільської
області.

Так як в
господарстві було дуже важке матеріальне становище, грошових коштів було дуже
мало, розрахунки з працівниками господарства проводилися переважно в
натуральній формі, вони практично не мали можливості перераховувати до
державного бюджету прибутковий податок, який нараховували на заробітну плату
працівникам. Ті кошти, які поступали на їх рахунки, вони змушені були
використовувати на придбання паливно - мастильних матеріалів та запасних
частин.

Крім
часткового визнання вини самим підсудним вина його у вчиненні злочину
підтверджується іншими дослідженими і перевіреними в суді доказами.

Свідок
ОСОБА_2 повідомив, що з грудня 2002 року до
березня 2005 року він працював
старшим державним податковим ревізором - інспектором ДПІ в Під волочиському районі. В березні 2003
року згідно доручення ДПІ ним була проведена перевірка правильності справляння
прибуткового податку В ТОВ « Урожай », за період з 21 квітня 1999 року по 1
березня 2003 року .Під час проведення
даної перевірки було встановлено, що в
даному ТОВ була велика заборгованість перед державним бюджетом по сплаті
прибуткового податку з громадян, яка за час роботи на посаді директора ОСОБА_3
збільшилася на 29949 грн. 05 коп.

З
пояснень свідка ОСОБА_4, оголошених в судовому засіданні ( а. с. 76-77 ) видно,
що з 7 березня 2001 року до кінця 2003 року вона працювала головним бухгалтером
ТОВ « Урожай ». Директором ТОВ в цей час працював ОСОБА_1, який керував усім
розподілом коштів та товарно- матеріальних цінностей. За вказівкою директора
стягнутий з працівників товариства прибутковий податок не було перераховано до державного бюджету, а
було використано на господарські потреби товариства, зокрема на придбання
паливно - мастильних матеріалів і запасних частин . На ті ж цілі були
використані також гроші, які поступали на їх рахунки в банках.

З акту №
47812 від 18 березня 2003 року Державної податкової інспекції по
Підволочиському району Тернопільської області « Про наслідки перевірки
правильності справляння прибуткового податку громадян » і розрахунків повноти і
своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум прибуткового податку ( а.
с. 21 - 26 ) видно, що за час роботи
підсудного на посаді директора заборгованість по сплаті прибуткового
податку до державного бюджету збільшилася на 29949 гривень 05 копійок.

З
виписки з історії руху коштів по рахунку НОМЕР_1 за період з 24. 10. 2001 року
по 31. 12. 2003 року Тернопільської
ОД « Райффайзен Банк
Аваль » видно, що за вказаний період на рахунки ТОВ « Урожай » надійшли
гроші в сумі близько 118000 ( сто вісімнадцять тисяч ) гривень.

Всупереч
ст. 10 Декрету Кабінету Міністрів
України № 13 - 92 від 26 грудня 1992 року « Про прибутковий податок з громадян
» одержані кошти були використані не на погашення заборгованості по платежах до
державного бюджету, а на господарські потреби
товариства.

Дії
підсудного слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 364 КК України, так як він, працюючи
директором товариства, використовуючи своє службове становище, умисно, в
інтересах очолюваного ним товариства, не перерахував в державний бюджет
утриманий з виплаченої працівникам заробітної плати прибутковий податок в сумі 29899 грн. 05 коп , які використав на
господарські потреби, спричинивши тяжкі
наслідки охоронюваним законом державним
інтересам..

Обираючи
підсудному міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину,
дані про його особу - характеризується з позитивної сторони, досяг пенсійного
віку, в скоєному щиро розкаявся, що
пом'якшує його покарання, тому приходить до висновку що йому слід призначити
мінімальне покарання, передбачене
законом.

Керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.364 КК України і призначити йому покарання - 5 (
п'ять ) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади з
організаційно - розпорядчими функціями строком на 2 ( два ) роки.

Керуючись
ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням
- іспитовим строком один рік шість місяців.

На
підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_1 такі обов'язки :

-не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи ;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок
суду може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через
Підволочиський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя :