Справа №295/9607/15-к

УХВАЛА
Іменем України

25.06.2015 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування даного клопотання зазначає, що 02.02.2015, близько 22 години, ОСОБА_3 знаходився по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи та поєднаним з проникненням у житло, відносно ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, 02.02.2015, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_3 прийшов до будинку АДРЕСА_2 та достовірно усвідомлюючи те, що за вказаною адресою перебувають ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом віджиму металопластикового вікна від віконної рами на другому поверсі металевим прутом, який він заздалегідь взяв на території вказаного домоволодіння для вчинення даного злочину, проник до кімнати на другому поверсі будинку, що розташований за вищевказаною адресою.

В цей же день, близько 22 години 55 хвилин, злочинні дії ОСОБА_3 були викриті мешканцями будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_3 , з метою заволодіння чужим майном, застосував до ОСОБА_4 насильство небезпечне для життя й здоров`я, яке виразилось в тому, що він наніс один удар металевим прутом ОСОБА_4 в область голови, заподіявши останній тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани на голові справа, забійної рани нижньої третини правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та травматичної ампутації нігтьової фаланги 4-го пальця лівої кісті, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я, тим саме подолавши волю до опору.

В подальшому, ОСОБА_3 , демонструючи в руках металевий прут та погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я відносно ОСОБА_5 , заволодів майном ОСОБА_4 , а саме:

- грошовими коштами в сумі 200 євро, що є еквівалентом 3650 гривень;

- грошовими коштами в сумі 500 доларів США, що є еквівалентом 8070 гривень;

- грошовими коштами в сумі 2000000 білоруських рублів, що є еквівалентом 2000 гривень

а всього на загальну суму 13720 гривень.

Після чого ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину втік, а майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 13720 грн.

Відомості по даному факту було внесено 02 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133 та розпочате досудове розслідування.

23 червня 2015 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що за віком підозрюваний не є особою похилого віку, за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, постійної роботи не має.

Враховуючи викладене, слідчий просить обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи вчиненням інших кримінальних правопорушень.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання.

Підозрюваний у судовому засіданні відмовився надавати будь-які пояснення.

Захисник зазначив, що проти обрання такого запобіжного заходу не заперечує.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Під час розгляду клопотання, з урахуванням досліджених матеріалів кримінального провадження встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_3 даного кримінального правопорушення.

У відповідності із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Проаналізувавши у сукупності матеріали та пояснення сторін кримінального провадження, враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя вважає, що для особи підозрюваного застосування саме такого запобіжного заходу є найбільш адекватним та доцільним на даному етапі досудового слідства.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 199, 201, 202 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_3 залишати місце постійного проживання, а саме:АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 год. по 07:00 год. у понеділок, вівторок, середу, четвер, п`ятницю, суботу та цілодобово у неділю, святкові дні на строк до 23.08.2015 р. без застосування електронних засобів.
Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
· з`являтись за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
· не відлучатись з м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду;
· повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

· не відвідувати розважальних закладів.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1