Справа № 232/2901/12
Провадження № 5/232/104/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2012 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Старинщук О.В.,

при секретарі Нідзельській Т.А.,

з участю прокурора Калитко В.В.,

захисника ОСОБА_1

представника комунального закладу Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_2ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м. Вінниці подання головного лікаря комунального закладу Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_2ОСОБА_4 про продовження амбулаторно-примусового лікування як заходу медичного характеру Лук»янюку ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся із заявою головний лікар комунального закладу Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_2 ОСОБА_4 про продовження амбулаторно-примусового лікування як заходу медичного характеру Лук»янюку ОСОБА_5.

Із заяви слідує, що 13.10.2012 року до ВОПНЛ ім. акад. ОСОБА_2 був госпіталізований ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2, якому ухвалою Вінницького райсуду від 25.06.2010 року застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. 19.07.2010 року виписаний з першого відділення ВПЛ №2, для подальшого лікування направлений до ВОПНЛ № 1, направлений для лікування в 12 відділення, де перебував з 19.07.10 по 28.07.11р. Повторно лікувався з 17.11.11 по 08.12.11р, з 08.03.12 по 13.04.12р. Вдома під наглядом дільничого психіатра отримував підтримуюче лікування: ріспаксол та азалептин, однак, на протязі останнього тижня став відмічати появу страху перебування в темній кімнаті, пізніше з'явилась боязнь появи в людних місцях. Близько тижня тому став відмічати відчуття страху. Хворий став усамітнюватись. Останні дні взагалі перестав спати, в зв'язку з чим звернувся до приймального відділення ВОПНЛ, направлений в 12 відділення в добровільному порядку.

ОСОБА_6 з 1978 року перебуває на обліку у диспансерному відділенні ВОПНЛ ім. акад. ОСОБА_2 з приводу хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, неодноразово лікувався у стаціонарних психіатричних відділеннях лікарні. Захворювання ОСОБА_6 носить хронічний характер.

В заяві головний лікар ставить питання про продовження примусового лікування ОСОБА_6, мотивуючи тим, що 08.11.2012 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що діагноз залишився той же, шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, потребє продовження амбулаторно-примусового лікування як заходу медичного характеру.

В судовому засіданні представник ВОПНЛ ім. акад. ОСОБА_2 лікар-психіатр ОСОБА_3 підтримав заяву головного лікаря, наполягав на її задоволенні та пояснив, що психічний стан хворого ОСОБА_6 значно погіршився, на даний час в нього уповільнене мислення, з проявами персеверацій, фрагментарними ідеями відношення, які, втім, не справляють впливу на поведінку. Відмічає періодичну появу відчуття, наче за ним спостерігають та за спиною говорять про нього, розуміє неправдивість таких відчуттів.

Прокурор Калитко В.В. проти задоволення заяви не заперечила.

Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Як вбачається із висновку ЛКК від 08.11.2012 р. стан ОСОБА_6 погіршився, в нього уповільнене мислення, з проявами персеверацій, фрагментарними ідеями відношення, які, втім, не справляють впливу на поведінку. Відмічає періодичну появу відчуття, наче за ним спостерігають та за спиною говорять про нього, розуміє неправдивість таких відчуттів, тому слід продовжити амбулаторне примусове лікування в психіатричній лікарні як захід медичного характеру.

Лікар ОСОБА_3 стверджував, що в даний час стан ОСОБА_6 погіршився і він потребує продовження примусового лікування амбулаторно.

За таких обставин суд дійшов висновку за можливе продовжити примусове лікування ОСОБА_6 в психіатричній лікарні, як захід медичного характеру.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, ст. 95 КК України, ст.ст. 419,422 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Продовжити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, застосування примусового заходу медичного характеру з примусовим лікуванням в психіатричній лікарні, як захід медичного характеру.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: