Справа 127/769/15-к
Провадження 1-кс/127/312/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про переведення засудженого ОСОБА_4 із Стрижавської ВК №81 до СІЗО Вінницької УВП №1 УДДПВП України у Вінницькій області, -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області старший лейтенант міліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про переведення засудженого ОСОБА_4 із Стрижавської ВК №81 до СІЗО Вінницької УВП №1 УДДПВП України у Вінницькій області.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001697 від 21 грудня 2014 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України.

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних, корисливих злочинів, під час відбуття покарання на шлях виправлення не став, для себе відповідних висновків не зробив та знову вчинив умисний злочин.

Так, ОСОБА_4 відбуваючи покарання у Стрижавській ВК № 81, яка розташована за адресою смт. Стрижавка, вул.. Алеї №30 Вінницького району та області, за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 02.11.2009 р. за яким його було засуджено за ст. 187 ч. 3, ст. 186 ч.1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, згідно постанови начальника колонії від 09.10.20014 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації при Стрижавській ВК № 81 для подальшого відбуття покарання.

В подальшому ОСОБА_4 під час відбуття покарання, 21.12.2014 року близько 07:00 год., перебуваючи в дільниці соціальної реабілітації Стрижавської ВК №81, не ставши на шлях виправлення, умисно, незаконно, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом самовільно залишив вказану територію дільниці, тобто вчинив втечу з місць позбавлення волі.

13.01.1999 року Літинським районним судом за ч. 1 ст. 196 КК України до покарання у вигляді 2 років виправних робіт з утриманням 20 відсоткової заробітної плати в дохід держави; 02.06.2006 року Літинським районним судом за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; 24.01.2007 року Липовецьким районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; 11.03.2009 від відбування покарання звільнений згідно ЗУ «Про амністію»; 02.11.2009 Літинським районним судом за ч. 3 ст. 187, ч.1 ст. 186, ст.. 70 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

12 січня 2015 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.393 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, так як передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років позбавлення волі.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив втечу з місць позбавлення волі, з метою запобігання етапування останнього до інших місць позбавлення волі, що може негативно вплинути на строки розслідування вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з метою забезпечення можливості проведення слідчих та процесуальних дії з останнім та обрання запобіжного заходу, просив задовольнити клопотання.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав за обставин, викладених у ньому.
Відповідно до с. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання слідчого, дійшов висновку, що клопотання є доведеним, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про переведення засудженого з колонії до слідчого ізолятора для проведення процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 12 ч. 1 ст. 357 КПК України, клопотання (подання) подається до суду, який ухвалив вирок.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Стрижавській ВК № 81, яка розташована за адресою смт. Стрижавка, вул. Алеї №30 Вінницького району та області, за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 02.11.2009 р. за яким його було засуджено за ст. 187 ч. 3, ст. 186 ч.1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, суд вважає, що є достатні підстави для переведення засудженого ОСОБА_4 із Стрижавської ВК №81 до СІЗО Вінницької УВП №1 УДДПВП України у Вінницькій області, для вирішення в подальшому питання про обрання останньому міри запобіжного заходу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 309, 395, 537, 539 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Здійснити переведення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, із Стрижавської ВК №81 до СІЗО Вінницької УВП №1 УДДПВП України у Вінницькій області, для вирішення в подальшому питання про обрання останньому міри запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: