АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/276/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1231/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.289 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
потерпілої - - ОСОБА_7
захисника - - ОСОБА_8
обвинуваченого - - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 ,-
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.04.2015 року
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Прудянка Дергачівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини всього належного йому майна.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.04.2015 року змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання, застосувавши до нього ст.ст.69, 75 КК України.
Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтував тим, що вирок районного суду є необґрунтовано суворим та на підставі п.5 ч.1 ст.367 КПК України підлягає зміні, в зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_9 скоїв злочин за необережністю та не з корисливих мотивів. На момент арешту він працював, мав позитивну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, тобто суспільної небезпеки його особа не становить.
Знаходячись в місцях позбавлення волі обвинувачений ОСОБА_9 не буде мати змоги виплачувати спричинену ним матеріальну та моральну шкоди.
Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, можна дійти висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_9 можливо без його ізоляції від суспільства.
Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора та потерпілої , які вважали вирок районного суду законним та обґрунтованим ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , зважаючи на наступне.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, вини ОСОБА_9 та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечуються.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги стосовно занадто суворого покарання , колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України. Суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу винного, наявність обставини що обтяжує покарання та відсутність обставин , що пом`якшують покарання і обґрунтовано дійшов до висновку , що достатнім для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді реального позбавлення волі на певний строк.
Враховуючи, що судом першої інстанції обставин , що пом`якшують покарання ОСОБА_9 не встановлено, і колегія суддів їх також не вбачає, підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання не існує.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений скоїв злочин з необережності не відповідають дійсності , оскільки злочин , передбачений ст. 289 ч.2 КК України є умисним.
Враховуючи , що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння , що судом визнано як обставина, що обтяжує покарання, а обставин , що пом`якшують покарання не встановлено, посилання захисника на молодий вік обвинуваченого , відсутність у нього корисних мотивів та можливе відшкодування ним в майбутньому спричиненої потерпілій значної матеріальної шкоди, на думку колегії суддів достатньою мірою не впливають на характер та ступень суспільної небезпеки скоєного злочину та особи обвинуваченого, і не дають підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи , що обвинуваченому було призначено мінімальне основне покарання , передбачене санкцією ч.2 ст.289 КК України, колегія суддів , вважає , що призначене покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та не є явно несправедливим через суворість.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України судова колегія, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення , а вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -