АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-а-1191/2011
Головуючий по 1-й інстанції Зоріна
Суддя-доповідач: Захожай О. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого судді:
Захожай О.І.

суддів: Куліша В.М.,
Кожевнікова О.В.

з участю

прокурора: Акулової С.М.

захисників: ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві матеріали
кримінальної справи за апеляціями:
помічника прокурора м. Кременчука
Полтавської області з внесеними
змінами, захисника засудженого ОСОБА_2
та засудженого ОСОБА_4 з внесеними
доповненнями на вирок Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 17 жовтня 2011
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Кременчука Полтавської області,
українця, громадянина України, з
середньою спеціальною освітою,
працюючого, одруженого, має на
утриманні неповнолітню дитину, мешкає
за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

- 20 травня 2003 року Автозаводським
районним судом міста Кременчука
Полтавської області за частиною 2
статті 15 частиною 1 статті 186 КК України
до двох років позбавлення волі; 2
вересня 2003 року постановою
Автозаводського районного суду міста
Кременчука Полтавської області
звільнений від відбування покарання на
підставі Закону України «Про
амністію»від 11 липня 2003 року;

- 28 вересня 2004 року Автозаводським
районним судом міста Кременчука
Полтавської області за частинами 2,3
статті 185, частиною 2 статті 186, статі 70
КК України до чотирьох років трьох
місяців позбавлення волі, на підставі
статті 75 КК України звільнений від
відбування покарання з іспитовим
строком на два роки;

25 січня 2005 року Автозаводським
районним судом міста Кременчука
Полтавської області за частиною 1
статті 187, статті 71 КК України до 4 років
6 місяців позбавлення волі; 24 липня 2009
року звільнений з місць позбавлення
волі по відбуттю строку призначеного
покарання.

засудженого за ч. 3 ст. 289 КК України та
призначити покарання із застосуванням
вимог статті 69 КК України у вигляді
позбавлення волі на строк 6 (шість)
років.

Позовні вимоги потерпілого
ОСОБА_5 задоволені частково: стягнуто
на користь останнього з ОСОБА_6 збитки в
розмірі 173 547 грн. 37 коп., з яких 168 047 грн.
37 коп. складає вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобілю, 5 000 грн. завдана йому
моральна шкода та 500 грн. витрати на
проведення автотоварознавчої
експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду 14 березня 2011 року
близько 1.00 год. ОСОБА_4 знаходячись на
робочому місці, на території авто
мийки, розташованої за адресою:
Полтавська область місто Кременчук
вулиця Українська будівля № 4,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, повторно, незаконно
заволодів транспортним засобом,
автомобілем "BMW E 60/520"державний номер
НОМЕР_1, якій на праві власності
належить ОСОБА_7 і керуючи останнім
вчинив дорожньо-транспортну пригоду,
пошкодивши при цьому зазначений вище
автомобіль, чим заподіяв потерпілому
великої матеріальної шкоди в розмірі 168
047 грн. 37 коп.

В апеляції помічника прокурора
ставиться питання про зміну вироку
суду у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону та
необхідності декваліфікації дій
засудженого ОСОБА_4 з ч.3 ст. 289 КК
України на ч.2 ст. 289 КК України, як
незаконне заволодіння транспортним
засобом, що завдало значної
матеріальної шкоди, вчинене повторно.

При цьому покарання за ч.2 ст. 289 КК
України вважається за необхідне
визначити у вигляді 6 років позбавлення
волі.

Вирок суду в частині вирішення
цивільного позову, прокурор просить
скасувати у зв*язку з процесуальними
порушеннями, а справу в цій частині
направити на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства.

Захисник засудженого ОСОБА_2 в
своїй апеляції вказує, що засуджений не
мав умислу заволодіти транспортним
засобом, а взяв його для того, щоб
проїхатися. Вважає, що судом не
враховано того, що ОСОБА_4 свою вину в
заволодінні автомобілем не
заперечував, допомагав розкриттю
злочину, зізнався у вчиненні ДТП,
автомобіль повернув потерпілому,
засуджений позитивно
характеризується, має на утриманні
неповнолітню дитину та непрацюючу
дружину, потребує лікування, також не
врахований відсоток зносу
транспортного засобу, Тому просить
перекваліфікувати дії засудженого
ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 289 КК України на ч.2 ст. 289
КК України та частково змінити вирок
суду зменшивши міру покарання
засудженому. Зазначає на порушення
права на захист засудженого , якому не
було надано остання слово в судовому
засіданні.

В апеляції засуджений ОСОБА_4
вважає, що покарання судом обрано
занадто суворе. Судом не враховані
обставини, які впливають на рішення, а
саме: активне сприяння слідству та
наявність неповнолітньої дитини.
Вважає, що під час судово слідства
судом порушені вимоги чинного
законодавства та порушення його права
на захист. Тому просить змінити вирок
суду, перекваліфікувати його дії на ч. 2
ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69
КК України та врахуванням обставин, які
пом'якшують покарання.

Заслухавши суддю доповідача,
думку прокурора, яка підтримала
апеляцію з підстав в ній зазначених та
згоду з внесеними змінами до апеляції
прокурора захисників засудженого та
засудженого ОСОБА_4, які підтримали
надані ними апеляції в частині
пом*якшення покарання, перевіривши
матеріали кримінальної справи,
обговоривши доводи викладені в
апеляціях згідно їх меж, колегія суддів
прийшла до висновку, що всі надані
апеляції підлягають до часткового
задоволення.

Суд вірно встановив фактичні
обставини скоєного злочину, оскільки
винуватість ОСОБА_4 доведена
сукупністю доказів, зібраних та
перевірених у відповідності до чинного
законодавства, достовірність яких не
викликає сумніву. Засуджений ОСОБА_4 не
заперечує факту скоєння вказаного
злочину.

Але при визначенні кваліфікації дій
засудженого, судом першої інстанції не
були враховані вимоги постанови
Пленуму Верховного Суду України від
23.12.2005 року № 14 « Про практику
застосування судами України
законодавства у справах проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» із внесеними змінами
згідно ПВСУ № 18 від 19.12.2008 року, згідно
яких, у разі пошкодження внаслідок дії
винної особи окремих деталей, вузлів,
агрегатів транспортного засобу розмір
реальних збитків необхідно визначати
виходячи з вартості запасних частин і
відновлюваного ремонту. Згідно
матеріалів автотоварознавчих
експертиз, вартість матеріального
збитку з урахуванням зношення
транспортного засобу, внаслідок
пошкодження автомобіля потерпілого
ОСОБА_5, складає 86874,43 грн.. Відповідно до
ч.3 примітки до ст. 289 КК України
завдана шкода потерпілому ОСОБА_5 є
значною , а не великою. Відповідно дії
ОСОБА_4 необхідно перекваліфікувати з
ч.3 на ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне
заволодіння транспортним засобом, що
завдало значної матеріальної шкоди,
вчинене повторно.

При визначенні покарання ОСОБА_4 за ч. 2
ст. 289 КК України, колегія суддів
враховує характер і ступінь
суспільної небезпечності скоєного ним
злочину та його тяжкість, конкретні
обставини справи, особу винного,
обставини , що пом*якшують та обтяжують
покарання та вважає за необхідне
визначити мінімальне покарання в
межах санкції ст. 289 ч.2 КК України. Таке
покарання буде відповідати вчиненому
та даним про особу ОСОБА_4 і буде
необхідним та достатнім для
попередження нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 має непогашені
судимості, а останню за скоєння тяжкого
злочину, колегія суддів не вбачає
підстав для застосування стосовно
засудженого, вимог ст. 69 КК України за
підстав зазначених судом першої
інстанції, які враховані як обставини,
що пом*якшують покарання.

Твердження засудженого ОСОБА_4 та його
захисника про порушення його права на
захист, в частині ненадання останнього
слова для захисту, колегія суддів
вважає неспроможними та методом
захисту з метою уникнення покарання,
оскільки вони суперечать матеріалам
справи, а саме протоколу судового
засідання , згідно якого ОСОБА_4 саме
для цього доставлявся в судове
засідання внаслідок перерви після
дебатів.

Колегія суддів не знаходить
підстав для зміни вироку і задоволення
наданих апеляцій згідно їх меж,
оскільки вирок суду відповідно до
вказаного є законним та обґрунтованим.

Також підлягають задоволенню
апеляційні вимоги прокурора про
необхідність скасування вироку суду в
частині вирішення питання щодо
цивільного позову, з поверненням
справи на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства,
внаслідок грубого порушення прав
цивільного відповідача, оскільки
розгляд справи відбувся за відсутності
останнього.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :

Апеляції: : помічника прокурора м.
Кременчука Полтавської області з
внесеними змінами, захисника
засудженого ОСОБА_2 та засудженого
ОСОБА_4 з внесеними доповненнями -
частково задовольнити.

Вирок Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 17
жовтня 2011 року стосовно ОСОБА_4 -
змінити .

Перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч.3 на
ч.2 ст. 289 КК України та вважати ОСОБА_4
засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України на 5
(п*ять) років позбавлення волі без
конфіскації майна.

В частині вирішення питання щодо
цивільного позову вирок суду
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства.

В іншій частині вирок суду залишити без
змін.

Головуючий: О. І. Захожай

Судді: