Справа №1-911/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк
12 листопада 2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Каліновської В.С.

за участю
секретаря Лунь О.В.

прокурора Ткачука М.М.

потерпілих ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення :

1) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця с Білостік
Луцького району, гр. України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого,
судимого Луцьким районним судом:

- 10 червня 1999 року за ст.ст. 140 ч.3, 145
ч.1, 42, 46-1 КК України ( в ред.
1960 р.) на 3 роки
позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна з відстрочкою виконання вироку на 2
роки, штрафу в розмірі 680 грн.;

- 25 квітня 2001 року за ст.ст. 102, 43 КК
України( в ред. 1960 p.) на 3 роки 6
місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна, звільнений 25 жовтня 2004
року після відбуття покарання; мешканця с.
Воютин Луцького району, -

- у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 289 ч.2 КК України;

2) ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, уроженця с. Воютин
Луцького району, гр. України, освіта неповна середня, неодруженого,
непрацюючого, судимого:

- Луцьким районним судом 24 травня 2002 року за
ст.ст. 185 ч.3, 75 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком
на 2 роки;

- Луцьким
міським судом 11 грудня 2002 року за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України на 5 років 3
місяці позбавлення волі, звільнений 29 вересня 2006 року умовно-достроково на 1
рік 3 місяці 24 дні;

- Горохівським районним судом 07 серпня 2007
року за ст.ст. 296 ч.1, 71, 72 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
мешканця АДРЕСА_1-

- у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 289 ч.2, 296 ч.1, 296 ч.2 КК України;

3)
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, уроженця с.
Воютин Луцького району, гр. України, освіта середня, неодруженого,
непрацюючого, судимого Луцьким районним судом 24 травня 2002 року за ст.ст. 185
ч.3, 187 ч.3, 194 ч.1, 70 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі з
конфіскацією майна; звільнений в травні 2007 року умовно-достроково на 2 роки 3
місяці 22 дні; мешканця с. Воютин
Луцького району, -

- у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України;

встановив:

ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, будучи
раніше судимими за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не
погашена, на шлях виправлення не стали, а знову вчинили аналогічний злочин.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за
попереднім зговором між собою, 12 липня 2007 року, приблизно в 03 год., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, переслідуючи корисливу зацікавленість, незаконно
заволоділи автомобілем „ Субару" 1985 року випуску,НОМЕР_1, вартістю 15000
грн., який був припаркований на огороженій території домогосподарства АДРЕСА_3
і належить ОСОБА_1.

Крім того,
ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, 07 липня 2007 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в с Воютин Луцького
району, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну
неповагу до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, вчинили хуліганські
дії, а саме:

- ОСОБА_4,
приблизно в 21 год.,
знаходячись на вул. Миру, безпричинно повалив гр. ОСОБА_2 на землю та почав
його душити, обхопивши однією рукою за шию, а другою наніс потерпілому удари
руками по тулубу, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження;

- ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
приблизно в 23 год., знаходячись
в кімнаті гуртожитку СГПП „ Дружба", безпричинно нанесли удари ОСОБА_6
ногами та руками по голові та тулубу, чим спричинили йому легкі тілесні
ушкодження. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4, безпричинно
наніс удар ногою по голові ОСОБА_7, який намагався припинити побиття ОСОБА_6,
спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

І. В судовому
засіданні підсудні ОСОБА_4
і ОСОБА_5 по факту вчинення хуліганських дій визнали свою вину повністю.

Підсудний
ОСОБА_4 показав,
що після розлиття спиртного, зустрівши потерпілого ОСОБА_2 на вулиці, почав
його бити, бо йому щось не сподобалось.

Потерпілий
ОСОБА_2 пояснив, що на вулиці привітався до ОСОБА_4, у відповідь
останній його повалив на землю, схопив однією рукою за шию, а другою наніс
декілька ударів в область грудей, проти чого підсудний ОСОБА_4 не заперечив в
судовому засіданні.

Крім того,
ОСОБА_4 показав,
що після побиття ОСОБА_2 він з ОСОБА_5 пішли в гуртожиток СГ ПП. „
Дружба", де він побив безпричинно ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

Підсудний
ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовився давати покази про обставини події,
підтримав свої покази , дані в стадії досудового слідства ( а.с. 161-165) про
те, що побачивши, як ОСОБА_4
б'є ОСОБА_6, також наніс йому декілька ударів. Перебував в стані
алкогольного сп'яніння.

Потерпілі
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтвердили факт безпричинного побиття їх підсудними:
ОСОБА_6- ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та спричинення їм в результаті
цього легких тілесних ушкоджень, проти чого не заперечили в судовому засіданні
підсудні ОСОБА_4 і ОСОБА_5

По даному
епізоду показання підсудних відповідають фактичним обставинам справи і ними не
оспорюються.

II. По епізоду
незаконного заволодіння транспортним засобом, належним потерпілому ОСОБА_1.

Потерпілий
ОСОБА_1 пояснив, що увечері припаркував, належний йому автомобіль на території
свого домогосподарства, залишивши в ньому ключ від замка запалювання і
відкритими двері, закрив ворота . Вночі почув гул автомобіля. Вийшовши з
будинку, виявив зникнення автомобіля, відчинені ворота. Вранці знайшов свій
автомобіль на дорозі, біля траси, який в'їхав на дерево. Була пошкоджена
передня його частина.

Підсудний
ОСОБА_4 визнав свою вину частково та показав, що, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, він і ОСОБА_3 йшли по вулиці, побачили автомобіль
ОСОБА_1 на подвір'ї будинку. Він запропонував викрасти автомобіль, а також
завів його, скориставшись ключем, який був в останньому, виїхав з будинку, а
потім в'їхав в кущі. В салоні автомобіля з ним був ОСОБА_3

Підсудний ОСОБА_3
свою вину не визнав, дав аналогічні з ОСОБА_4 покази про
обставини події.

Вина підсудних
по даному епізоду підтверджується і іншими доказами по справі.

Згідно висновку
дактилоскопічної експертизи ( а.с. 48-50) слід руки, який було вилучено під час
огляду місця події на шклі лівих передніх дверей викраденого автомобіля,
належить ОСОБА_4.

Протоколами
огляду місця події ( а.с. 10-12, 13-15) зафіксовано відсутність автомобіля ,
належного ОСОБА_1., на території
його домогосподарства в с. Воютин, відкриті ворота та місце знаходження
автомобіля - на обочині ґрунтової дороги за кущами, а згідно протоколу огляду (
а.с. 16) даного автомобіля в передній його частині деформований бампер і
фартух.

Факт належності
на праві приватної власності даного автомобіля потерпілому ОСОБА_1.
підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ( а.с. 102).

Суд не бере до
уваги покази підсудних ОСОБА_4
та ОСОБА_3 про те, що останній не
брав участі в незаконному
заволодінні автомобіля, належного потерпілому ОСОБА_1., оскільки вони
спростовуються вищезазначеними доказами по справі. Крім того, в стадії
досудового слідства підсудні підтвердили цей факт, що ОСОБА_3 погодився на
пропозицію ОСОБА_4 викрасти автомобіль ОСОБА_1 і разом з останнім незаконно
заволодів ним, що підтверджується протоколами їх допитів: ОСОБА_3 ( а.с. 29,
36, 183), ОСОБА_4 ( а.с. 80, 76, 196), а підсудний ОСОБА_3 свої покази, крім
того, підтвердив і при відтворенні обстановки та обставин події ( а.с. 39).
Поняті ОСОБА_8 і ОСОБА_9 при даному відтворенні, допитані в якості свідків,
показали, що при проведенні даної слідчої дії, ОСОБА_3 давав покази
добровільно, детально розповідав про обставини події і показував на місці.
Слідчі ОСОБА_10 та ОСОБА_11, також допитані в якості свідків, показали, що в
процесі досудового слідства, до підсудних ніякий тиск не застосовувався, покази
вони давали добровільно, протоколи допитів підписували, прочитавши їх.

Тому суд бере до
уваги покази підсудних, дані ними в стадії досудового слідства, а крім того, що
дані покази послідовні, детальні, едентичні. При таких обставинах, покази
підсудних в судовому засіданні про те, що в стадії досудового слідства вони
дали визнавальні покази під психологічним тиском працівників міліції, не
заслуговують на увагу і суд їх розцінює, як намагання ОСОБА_4 зменшити міру
своєї відповідальності, а ОСОБА_3- уникнути від неї за вчинене.

На думку суду з
обвинувачення слід виключити такі кваліфікуючі ознаки, як:

ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за ст.
289 ч.2 КК України-вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння та з
корисливої зацікавленості;

ОСОБА_4 за ст. 296 ч.1
та ч. 2 КК України - повторність, -оскільки такі кваліфікуючі ознаки не
передбачені диспозиціями даних статей.

Оцінюючи всі
зібрані і досліджені по справі докази в їх сукупності , суд приходить до
висновку, що підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми умисними діями, спрямованими на незаконне
заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, з
проникненням в сховище, повторно, вчинили злочин, передбачений ст. 289 ч.2 КК
України.

Крім того,
ОСОБА_4 своїми
умисними діями, спрямованими на грубе порушення громадського порядку з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинив
злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України.

Крім того,
ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 своїми умисними діями, спрямованими на грубе порушення громадського
порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою
зухвалістю, вчиненими групою осіб, вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 296 КК
України.

Обираючи вид і
міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, те, що злочини
відносяться до категорії невеликої, середньої тяжкості та тяжких, особи
підсудних.

Пом'якшуючою
відповідальність підсудного ОСОБА_5 обставиною справи є його щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючими відповідальність
підсудних обставинами справи є вчинення злочинів в стані алкогольного
сп'яніння.

Приймаючи до
уваги, що ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 були раніше судимі за вчинення злочинів, судимість за які не знята і не
погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не стали, а знову
вчинили злочини, а ОСОБА_4
та ОСОБА_12- в період умовно-дострокового звільнення, не працюють,
негативно характеризуються, ініціативну роль ОСОБА_4 у вчиненні
злочинів, суд приходить до висновку, що їх виправлення і перевиховання можливе
лише в умовах ізоляції від суспільства. Тому їм слід призначити покарання в
межах санкції статтей КК України, за якими вони притягуються до кримінальної
відповідальності - обмеження та позбавлення волі.

Цивільні позови,
згідно ст. 1166, 23, 1167 ЦК
України та ст. 328 КПК України слід задовольнити, оскільки підсудні визнали
їх повністю.. Стягнути солідарно з підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
користь потерпілого ОСОБА_1 - 1250 грн. матеріальних збитків ( вартість ремонту
пошкодженого автомобіля). Крім того, слід стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
користь потерпілого ОСОБА_1 по 500 грн. з кожного та з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в
користь потерпілого ОСОБА_6 по 100 грн. з кожного, - у відшкодування моральної
шкоди, оскільки, на думку суду,
неправомірними діями підсудних потерпілим були спричиненні певні моральні
страждання.

Речовий доказ,
згідно ст. 81 КПК України : автомобіль „
СУБАРУ" НОМЕР_1 1985 p. випуску
залишити за належністю володільцю-потерпілому ОСОБА_1. Судові витрати покласти
на підсудних.

Керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України, суд,-

Засудив:

ОСОБА_3 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України, призначивши
йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років;

Строк відбуття
покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 12 листопада 2007 року, зарахувавши в
зазначений термін період його затримання і перебування під вартою з 13 липня по
12 листопада 2007 року включно.

ОСОБА_4 визнати
винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 289 ч.2, 296 ч.1, 296 ч.2 КК
України та призначити йому покарання:

за ст. 289 ч.2
КК України у виді позбавлення волі
строком на 5 ( п'ять) років 6 ( шість) місяців;

за ст. 296 ч.1
КК України у виді обмеження волі
строком на 2 ( два) роки.

за ст. 296 ч.2
КК України у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки.

На підставі
ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання
призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_4. покарання - 6 ( шість) років 6 (шість) місяців
позбавлення волі.

На підставі ч.4
ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком і
покарання за вироком Горохівського районного суду від 07 серпня 2007 року
остаточно призначити до відбування 7 ( сім) років позбавлення волі.

Строк відбуття
покарання засудженому ОСОБА_4.
рахувати з 12 листопада 2007 року, зарахувавши в зазначений термін період
його затримання та перебування під вартою з 17 липня по 12 листопада 2007 року.

ОСОБА_5 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та призначити
йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі
ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання,
призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком
Луцького районного суду від 24 травня 2002 року - 6(шість) місяців позбавлення
волі, остаточно до відбування визначити - 2 ( два) роки 6 (шість) місяців
позбавлення волі.

Строк відбуття
покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 12 листопада 2007 року, зарахувавши в
зазначений термін період його затримання і перебування під вартою з 17 липня по
12 листопада 2007 року.

Запобіжний захід
засудженим до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під
вартою.

Цивільні позови
задовольнити. Стягнути солідарно з підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
користь потерпілого ОСОБА_1 - 1250 ( одну тисячу двісті п'ятдесят) грн.
матеріальних збитків та по 500 ( п'ятсот) грн. з кожного, а також з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в
користь потерпілого ОСОБА_6 по 100 ( сто) грн. з кожного, - у відшкодування
моральної шкоди.

Речовий доказ:
автомобіль „ СУБАРУ" НОМЕР_1,
1985 p.
випуску залишити за належністю володільцю- потерпілому ОСОБА_1.

Стягнути з
засуджених судові витрати в користь держави, а саме: з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по
117 ( сто сімнадцять) грн.. 70 ( сімдесят) коп. з кожного за проведення
дактилоскопічної експертизи та з ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 по 129( сто двадцять дев'ять) грн.. 48 ( сорок вісім )
коп. з кожного за проведення наркологічних експертиз.

Вирок може бути
оскаржений до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляції через
Луцький міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а
засудженими в зазначений термін з дня отримання копії вироку.