АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 320/11455/14-к
№ пров. 11-кп / 778/ 504/15 Головуючий в 1-й інст. - ОСОБА_1
Категорія - ст. 307,ч.2 ККУ Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

04 березня 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за апеляцією засудженого,

на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ; громадянина України, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого:

- засуджено за ч.2 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого у вигляді домашнього арешту змінений на тримання під вартою, взятий під варту в залі суду, початок строку відбування покарання зазначено обчислювати з 18 грудня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 393,12 гривень.

Вирішена доля речових доказів.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_7 визнаний судом винним у скоєнні злочинів за наступних обставин.

30 липня 2014 року приблизно о 20-30 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину "Анюта", розташованого по вул. О.Невського, 137 в місті Мелітополі Запорізької області, домовився з раніше незнайомими йому особами про незаконний збут їм особливо небезпечних наркотичних засобів, після чого на території балки ріки Молочної в м. Мелітополі придбав шляхом обривання верхівкових частин з кущів роду конопель особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс ( маріхуану), який незаконно зберігаючи при собі, з метою збуту переніс до магазину "Анюта" і приблизно о 20-50 годині того ж дня цей особливо небезпечний засіб в кількості 4, 27 гр. в перерахунку на суху речовину незаконно збув за 120 гривень гр. ОСОБА_8 .

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_7 , не заперечуючи висновків суду щодо доведеності своєї вини, вважає вирок суду в частині призначеного йому покарання надто суворим, просить взяти до уваги його щире каяття, сприяття органам досудового слідства та суду у встановленні істини, той факт, що він був певним чином спровокований на ці дії, просить вирок змінити, призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

На апеляційну скаргу засудженого процесуальним прокурором ОСОБА_9 подані заперечення.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи прокурора, який вважає, що підстави для задоволення апеляції відсутні, перевіривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція не підлягає задоволенню за таких підстав.

Провина обвинуваченого ОСОБА_7 в незаконному зберіганні з метою збуту і незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, самим засудженим, а також іншими учасниками судового процесу, не заперечується і в достатній мірі підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за згодою обвинуваченого в судовому засіданні у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися і яким у вироку суду дана належна об`єктивна оцінка, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 307 КК України за ознакою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції взяв до уваги той факт, що він раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, як факт, що не є обтяжуючим його покарання внаслідок погашення попередніх судимостей, але як факт, що певним чином характеризує його особу. Цей висновок є слушним, оскільки випливає з матеріалів кримінального провадження, з яких вбачається, що за умисні, в тому числі аналогічні злочини, ОСОБА_7 неодноразово відбував покарання у вигляді позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив і знов вчинив новий злочин, який є тяжким, тому, на думку судової колегії, суд першої інстанції дійшов законного та обгрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише за умови ізоляції його від суспільства.

При цьому суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України взяв до уваги ставлення ОСОБА_7 до скоєного, визнання вини і щире каяття, задовільну характеристику з місця проживання, визнавши це обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного, та визнавши за можливе призначити йому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, тому доводи засудженого про надмірну суворість призначеного йому покарання, а також про наявність можливості обрання йому покарання без позбавлення його волі, не є слушними, отже, підстав для пом`якшення покарання, яке призначено ОСОБА_7 судом першої інстанції, судова колегія не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:

Судді: