справа № 216/450/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2015 року р.
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу під час мобілізації 31.07.2014 ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), оператора-розвідника відділення розвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України, -
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2014 р. №188 солдата ОСОБА_4 відповідно до мобілізаційного плану зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а також призначено на посаду оператора-розвідника відділення розвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV (далі Статутів), зобов`язаний, між іншим свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, беззастережно виконувати накази начальника.
У жовтні 2014 року начальником Генерального штабу Збройних Сил України на виконання рішення Президента України щодо обладнання смуг оборонного рубежу на території визначених Східних областей України направлено відповідну телеграму, у тому числі Командувачу Сухопутних військ Збройних Сил України, про визначення завдань командирам підпорядкованих військових частин щодо відбору та складання списків військовослужбовців, які знаходяться в пунктах постійної дислокації, відмовляються вибувати в зону АТО, але спроможні виконувати завдання у складі інженерно-технічних підрозділів.
У зв`язку з викладеним відповідне розпорядження командувачем Сухопутних військ направлено до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (військова частина НОМЕР_3 ), яким телеграмою № 1314/61/1985 від 13.10.2014 р. наказано, в тому числі і командиру військової частини НОМЕР_1 , перемістити для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 осіб рядового та сержантського (старшинського) складу відповідно до визначеного додатку із 608 осіб, серед яких визначений і ОСОБА_4 .
На виконання зазначеної телеграми ТВО командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 , який відповідно до вимог ст. 29 Статуту являвся для солдата ОСОБА_4 начальником як за службовим становищем, так і за військовим званням, близько 11.00 год. 14.10.2014 р. на шикуванні особового складу біля штабу частини доведено зазначені вимоги наказу командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та віддано власний усний наказ про переміщення у визначений термін до 20.00 год. 14.10.2014 р. військовослужбовців частини, у тому числі і ОСОБА_4 , для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ).
Відповідно до вимог ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати накази підлеглому військовослужбовцю і зобов`язаний перевіряти їх виконання; підлеглі зобов`язані беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Крім того, відповідно до ст. 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Проте, близько 11.00 год. 14.10.2014 р. на шикуванні особового складу біля штабу частини солдат ОСОБА_4 , діючи на порушення наведених вище вимог Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито, у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відмовився виконувати одержаний ним наказ начальника - ТВО командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 щодо переміщення у визначений термін до 20.00 год. 14.10.2014 р. для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ), та продовжує умисне невиконання зазначеного наказу до теперішнього часу.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_1 ) та проходячи службу на посаді оператора-розвідника відділення розвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , на порушення вимог сг.ст. 9, 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у військовій частині НОМЕР_1 , розташованій у АДРЕСА_3 , близько 11.00 год. 14.10.2014 р. на шикуванні особового складу біля штабу частини, відкрито, у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відмовився виконувати одержаний ним наказ начальника - ТВО командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 щодо переміщення у визначений термін до 20.00 год. 14.10.2014 р. для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ), та продовжує умисне невиконання зазначеного наказу до теперішнього часу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 402 ч. 1 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.
Підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а саме: з`явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання вини, сторони дійшли згоди про можливість застосування ст.69 КК України та призначення ОСОБА_4 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.1 ст.402 КК України у вигляді арешту строком на 6 місяців.
Враховуючи положення ч.2 ст.60 КК України, а також той факт, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, відбування арешту здійснювати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_4 .
Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди для них є:
· для прокурора і підозрюваного обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України.
Підозрюваному ОСОБА_4 при укладенні угоди роз`яснені правила ст.ст.394,424,473,474,476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 402 КК України та підтвердив добровільність укладення угоди.
Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, він має права передбачені ст. 474 ч. 5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався поясненнями обвинуваченого, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Укладена угода повністю відповідає вимогам ст. 469 ч.ч. 2, 4 КПК України, та може бути затверджена судом, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
Керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст. 402 КК України із застосуванням ст.69 КК України 6 /шість/ місяців арешту.
Відбуття арешту здійснювати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_4 .
Термін відбування арешту рахувати з моменту затримання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, протягом тридцяти днів з дня проголошення: обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
СУДДЯ: