У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю прокурора ОСОБА_4,
засудженого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_6

розглянула в судовому засіданні справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 02 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2014 року.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 02 грудня 2013 року засуджено

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

судимого 12.07.2010 року за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання,

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2014 року вирок залишено без зміни.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7, щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він на початку першої декади лютого 2012 року, за попередньою змовою з ОСОБА_7 у вечірній час, пошкодивши вікно, проникли у дачний будинок НОМЕР_1 у садовому товаристві «Настройщик» поблизу АДРЕСА_1, звідки таємно повторно викрали майно ОСОБА_8 на загальну суму 800 грн.

Крім того, в середині першої декади березня 2012 року, за попередньою змовою з ОСОБА_7 у вечірній час, пошкодивши вікно, проникли у дачний будинок НОМЕР_2 у садовому товаристві «Дніпробудівник» поблизу АДРЕСА_2, звідки таємно повторно викрали майно ОСОБА_9 на загальну суму 320 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 порушує питання про скасування судових рішень щодо нього із закриттям справи з підстав порушення кримінально-процесуального закону, що потягло необгрунтоване його засудження. Посилається на однобічність і неповноту досудового та судового слідства. Зазначає, що суд в основу вироку поклав неналежні докази, яким не надав належної оцінки. Звертає увагу, що суд не урахував весь час перебування його під вартою, тому неправильно обчислив строк відбування покарання. Зазначає, що не був ознайомлений з матеріалами кримінальної справи до написання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, яка вважала, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, доводи касаційної скарги засудженого аналогічні доводам, які були наведені в апеляційних скаргах, вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та визнані необгрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ґрунтується на доказах, які були перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку. А саме, винуватість засудженого у вчиненні крадіжок за викладених у вироку обставин, підтверджується показаннями самого ОСОБА_5 під час його допиту як обвинуваченого, в ході якого він визнавав свою вину та детально пояснював про обставини крадіжок; його ж показаннями під час відтворення обстановки і обставин події, в ході якого він на місці пояснив та показав про обставини та послідовність проникнення до будинку, розташування викраденого та інше. Ці показання суд обгрунтовано взяв до уваги та поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони об'єктивно узгоджуються між собою та іншими доказами у справі, зокрема, показаннями засудженого у цій же справі ОСОБА_7 про вчинення крадіжок за попередньою змовою з ОСОБА_5, показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про викрадення їхнього майна з дачних будинків, свідка ОСОБА_10, який пояснив про обставини, за яких він купив електротовари у хлопців, одного з яких (ОСОБА_7) він впізнав, однак, інструменти виявилися краденими і були вилучені працівниками міліції; висновком судово-криміналістичної дактилоскопічної експертизи про наявність на місці події слідів пальців рук ОСОБА_7 та ОСОБА_5, сукупністю інших доказів.

З протоколу судового засідання видно, що судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи, спростував доводи про те, що докази під час досудового слідства були отримані незаконним шляхом.

Докази, на яких побудовані висновки суду про участь ОСОБА_5 у крадіжках майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 є належними, допустимими, достатніми і достовірними. Доводи в касаційній скарзі щодо неповноти судового слідства є безпідставними.

Таким чином, суд повно і всебічно дослідив зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину. Дії засудженого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України. Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, воно є достатнім та необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України 1960 року протягом строку, встановленого для подання апеляції, суд зобов'язаний надати сторонам за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами справи. У справі відсутнє клопотання засудженого про ознайомлення з матеріалами справи, тому доводи в касаційній скарзі про порушення його процесуальних прав є безпідставними.

Незарахування судом строку перебування засудженого під вартою, про що йдеться у касаційній скарзі ОСОБА_5, не є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, яке було б безумовною підставою для скасування вироку в касаційному порядку. Відповідно до вимог ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції убачається, що апеляційний суд, розглядаючи справу за апеляцією засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6, відповідно до вимог ст. 377 КПК України 1960 року, належним чином проаналізував доводи апеляцій щодо незаконності вироку суду першої інстанції, дав вичерпну відповідь на всі доводи поданих апеляцій і обґрунтовано залишив їх без задоволення, мотивувавши своє рішення належним чином.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були підставою для скасування постановлених у даній справі судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України від 28 грудня 1960 року та пунктами 11, 15 Перехідних положень КПК України від 13 квітня 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 02 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3