Справа № 511/3706/14-к
Номер провадження: 1-кп/511/70/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваної адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Лиманське Роздільнянського району Одеської області, громадянки України, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за підозрою у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, внесеного в ЄРДР за №0001547 від 28.08.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за наступних обставин: 21.08.2014 року в обідній час ОСОБА_6 , знаходячись у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_7 та разом розпивали алкогольні напої зі своїми знайомими, а саме: зі ОСОБА_8 ОСОБА_9 . У момент розпиття алкогольних напоїв у житловій кімнаті на столі ОСОБА_6 побачила мобільний телефон марки «Нокіа-1280», який належить ОСОБА_7 та в цей час у ОСОБА_6 виник корисний умисел викрасти вказаний мобільний телефон. Діючи умисно і реалізуючи свій намір ОСОБА_6 шляхом вільного доступу скоїла крадіжку мобільного телефону марки «Нокіа-1280» вартістю 230 грн, після чого викраденим майном розпорядилася на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдала матеріальної шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 230 грн.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення суспільно небезпечного діяння в судовому засіданні 30.03.2015 року підтвердив потерпілий ОСОБА_7 , який суду пояснив, що 21.08.2014 року він за його місцем мешкання в АДРЕСА_2 зі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 розпивали спиртні напої. Там же була ОСОБА_6 . В житловій кімнаті на столі лежав його мобільний телефон марки «Нокіа-1280», який потім він не зміг знайти.

Згідно протоколу огляду місця події від 28.08. 2014 року із будинку по АДРЕСА_2 , в якому проживав ОСОБА_7 було скоєно крадіжку мобільного телефону «Нокіа-1280», вартістю 230 грн. (а.с.43)

При огляді речових доказів - телефону «Нокіа-1280», згідно протоколу огляду предметів від 29.08.2014 року (а.с.46) встановлено, що у домоволодінні ОСОБА_6 виявлено та вилучено вказаний телефон, що належить потерпілому. Як вбачається зі Звіту №024-М від 11 жовтня 2014 року вказаний б/в телефон оцінений у 230 гривень (а.с.49-63).

Причетність ОСОБА_6 до крадіжки майна у ОСОБА_7 підтверджуються заявою потерпілого ОСОБА_7 від .27.08.2014 року, що дійсно в нього було викрадено з будинку мобільний телефон марки «Нокіа-1280», так і його розпискою про повернення йому викраденого майна; протоколом пред`явлення речей до впізнання від 04.10.2014 року, де потерпілий у присутності понятих впізнав викрадений у нього телефон; показами свідка ОСОБА_8 , який підтвердив суду факт викрадення телефону потерпілого саме ОСОБА_6 .

Таким чином, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.185 ч.1 КК України, кваліфіковане як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

10.12.2014 року слідчий по даній справі звернувся в суд з клопотанням, затвердженим прокурором, про застосування стосовно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.

Дане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 вчинила вказане суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, так як мала розлад психічної діяльності в минулому і на теперішній час, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи.

Прокурор вважав за можливе застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру в силу наявності в неї психічного розладу здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні 30.03.2015 року не заперечував проти застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_6 та надав суду заяву про подальший розгляд справи за його відсутності. Захисник ОСОБА_4 також не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, захисника, потерпілого, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

Так судом встановлено згідно довідки №25 від 01.10.2014 року, виданою КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: «Мецофлебія, параноїдальна форма, дефектний стан» (а.с.67).

Із висновку комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи №163 від 02.12.2014 року, встановлено, що ОСОБА_6 до часу здійснення інкримінованого їй діяння страждала шизофренією параноїчною, безперервного типу. В даний час ОСОБА_6 страждає шизофренією параноїчною епізодичний тип зі стабільним змішаним дефектом, ускладнена вживанням алкоголю в зв`язку з чим не може правильно сприймати обставини, що мають значення для кримінального провадження і давати про них пояснення, в наслідок якого зазначений хворобливий психічний розлад позбавляв ОСОБА_6 здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при вчиненні інкримінованого їй діяння, що мало місце 21.08.2014 року.

Враховуючи характер та тяжкість психічного розладу у ОСОБА_6 , характер та громадську небезпеку інкримінованого діяння, експертна комісія вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (а.с.83-87).

Відповідно до ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Відповідно п. 2 ч.1, ч. 3 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Тому суд вважає за можливе клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 задовольнити, так як ОСОБА_10 вчинила суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, є суспільно небезпечною, а тому до неї належить застосувати примусові заходи медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст.ст. 19, 93, 94 ч.3 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Лиманське Роздільнянського району Одеської області, громадянки України, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а саме: КУ "Одеська обласна психіатрична лікарня №2".

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання ухвали законної сили та доставки ОСОБА_6 до психіатричного лікувального закладу, не застосовувати.

Ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

.

Суддя: ОСОБА_1