гСправа № 358/507/15-к Провадження № 1-кп/358/50/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2015 року

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження №0000173 по обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Київської області, м.Богуслава, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 14.03.2015 року близько 22.00 години вона спільно з ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибули до квартири ОСОБА_4 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті неприязних відносин вчинили з останнім сварку. В ході сварки ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 нанесли ОСОБА_4 декілька ударів руками та ногами по голові та обличчю, чим спричинили останньому тілесні ушкодження.

Крім того, під час вказаних протиправних дій ОСОБА_5 помітила на дивані мобільний телефон марки «Nokia C-2 dual sim», який належить ОСОБА_4 , й у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Діючи із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, непомітно для ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вона таємно викрала мобільний телефон вартістю 300 гривень, укомплектований сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 гривень та картою пам`яті об`ємом 2 ГБ вартістю 20 гривень, поклавши його до кишені своєї куртки, вийшла з приміщення вищевказаної квартири, а майном, здобутим злочинним шляхом, розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 330 гривень.

15.03.2015 року близько 12.00 години ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вдруге прийшли до квартири потерпілого ОСОБА_4 , де на ґрунті неприязних відносин знову вчинили з ним сварку. В ході сварки ОСОБА_5 нанесла ОСОБА_4 декілька ударів руками по голові та обличчю, чим спричинила потерпілому тілесні ушкодження.

Після цього, ОСОБА_5 вийшла з кімнати до кухні, де помітила на столі електричну плитку марки «Леміра», яка належить ОСОБА_4 , й у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, непомітно для інших осіб, таємно викрала електричну плитку марки «Леміра» вартістю 290 гривень, яку прикривши своєю курткою, винесла з квартири ОСОБА_4 , а майном, здобутим злочинним шляхом, розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій, що мали місце 14.03.2015 року та 15.03.2015 року, ОСОБА_5 спричинила потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці кута нижньої щелепи зліва, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, забійних ран на волосистій частині голови та на обличчі, крововиливу навколо правового ока, які відповідно до висновку експерта № 23 від 17.03.2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я понад 6 днів.

Дані умисні протиправні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена 26.03.2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , в якій сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даних кримінальних правопорушень обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувачена у повному обсязі, беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, добровільно повністю відшкодувала матеріальну шкоду у розмірі 620 гривень та зобов`язалась в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_4 , так і взагалі. Сторонами угоди визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинення кримінальних правопорушень, а саме: за ч. 2 ст. 125 КК України один рік обмеження волі, за ч.1 ст.185 КК України один рік позбавлення волі та за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70, 72 КК України шляхом часткового призначених покарань призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75, ст.76 КК України, обвинувачену від відбування призначеного покарання звільнити, якщо вона протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладенні на неї обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в КВІ. В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Під час підготовчого судового засідання потерпілий та обвинувачена пояснили, що вони повністю погоджуються з підписаною угодою та просили суд її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.468 та ч.3 ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Обвинувачена ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, які згідно ст.12 КК України, є злочинами не великої та середньої тяжкості.

Судом, шляхом опитування з`ясовано, що у відповідності до п. 1 ст. 473 та ч. 5 ст. 474 КПК України, обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосовано, про наслідки не виконання умов цієї угоди, а також суд переконався, що укладення даної угоди є добровільним. Потерпілий ОСОБА_4 також розуміє про наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України. Також встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Будь-яких обставин, які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами даної угоди, не встановлено.

За таких обставин, суд, дійшов висновку про наявність законних підстав для затвердження угоди про примирення від 26.03.2015 року та призначення обвинуваченій міру покарання, яка була узгоджена між сторонами угоди.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 26 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України призначивши узгоджене сторонами по угоді про примирення покарання:

-за ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

-за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

-за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

-

На підставі ст. ст. 70, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складення призначених покарань визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Речовий доказ: електрична плитка марки «Леміра», яка перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 , вважати повернутою за належністю.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддя ОСОБА_1