Справа № 11-7/08 Головуючий в 1 інстанції
ст.ст.152 ч. 3, 125 ч.1 КК України Доповідач
в апеляційній інстанції Хомицький А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 11 січня 2008 року

Колегія суддів судової палати
в кримінальних справах Апеляційного суду

Волинської області в складі:

головуючого судді - Хомицького
А.М.,

суддів - Пазюка О.С., Опейди
В.О.,

за участю прокурора - Старчука
В.М.,

засуджених- ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну
справу за апеляціями засуджених ОСОБА_1таОСОБА_2, заступника прокурора
Маневицького району Веніславського С.В. на вирок Маневицького районного суду
від 08 жовтня 2007 року, яким

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженець та жительАДРЕСА_1, українець, громадянин України, з
повною середньою освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ст.152 ч.3 КК
України до 8 (восьми) років позбавлення волі;

за ст.125 ч.1 КК України до
200 ( двохсот) годин громадських робіт;

На підставі ст.70 КК України
за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, до відбуття визначено 8 (вісім) років позбавлення волі.

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, уродженець та жительАДРЕСА_1, українець, громадянин України, з
базовою середньою освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ст.152 ч.3 КК
України до 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

за ст.125 ч.1 КК України до
200 ( двохсот) годин громадських робіт;

На підставі ст.70 КК України
за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, до відбуття визначено 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення
волі.

Запобіжний захід засудженим
залишено попередній-тримання під вартою.

Строк відбуття покарання
засудженим ОСОБА_1 таОСОБА_2 визначено рахувати з моменту їх затримання, з 9
липня 2007 року.

Вироком вирішено долю речових
доказів по справі.

Стягнуто солідарно з
засуджених в користь НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області 94 грн. 16
коп. судових витрат за проведення експертизи.

Розглядаючи справу в
апеляційному порядку, колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Волинської області ,-

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_1
таОСОБА_2визнанні винними у тому, що 1 липня 2007 року, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння у будинку ОСОБА_3, що знаходиться вАДРЕСА_1, із
застосуванням фізичного насильства, всупереч волі ОСОБА_3 зґвалтували її, а
після цього умисно спричинили їй легкі тілесні ушкодження.

В поданій на вирок апеляції засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи доведеність
вини та правильність кваліфікації своїх дій, просить пом'якшити обране йому
покарання, врахувавши те, що він з'явився із зізнанням, щиро розкаявся у
вчиненому та активно сприяв слідству у розкритті злочину.

В особистій апеляції на вирок
засуджений ОСОБА_2, не погоджується з кваліфікацію його дій за ст.152 ч.3 КК
України, зазначає, що статевих зносин з потерпілою ОСОБА_3 він не мав та участі
у зґвалтуванні групою осіб він не приймав. Також вважає, що судом I інстанції
йому обрано надто суворе покарання, просить пом'якшити його та застосувати до
нього ст.69 КК України, врахувавши те, що він виріс без батька, перебував на
лікуванні в психіатричній лікарні.

В своїй апеляції прокурор,
який брав участь у розгляді справи судом I інстанції, просить вирок суду змінити, стягнути судові
витрати з засуджених в дольовому порядку по 47 грн. 08 коп. з кожного.

Заслухавши доповідача, який
виклав суть вироку і доводи апеляцій, міркування прокурора, який підтримував
свою апеляцію, пояснення засуджених ОСОБА_1 таОСОБА_2, які також підтримували
свої апеляції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати
дійшла висновку, що апеляції засудженого ОСОБА_1 таОСОБА_2 до задоволення не
підлягають, а апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення.

Висновки суду про винність
обох засуджених у вчиненні зґвалтування потерпілої ОСОБА_3та спричиненні їй
легких тілесних ушкоджень за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на
зібраних по справі і належно оцінених судом доказах, а їх діям дано правильну
юридичну оцінку.

У відповідності до ч.3 ст.299
КПК України, судом I інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового
розгляду, визначено недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних
обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясував, чи правильно
розуміють підсудні та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи
немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснив їм,
що у такому випадку вони будуть позбавленні права оспорювати ці фактичні
обставини справи у апеляційному порядку.

Згідно ст.365 КПК України
висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин, які не оспорювались і
стосовно яких відповідно до вимог ст.299, ст.301-1 КПК України докази не
досліджувались, не перевіряються в апеляційному порядку.

А тому апеляція
засудженогоОСОБА_2 стосовно фактичних обставин справи, які в суді I інстанції не
оспорювались, не підлягає перевірці апеляційним судом.

Призначаючи ОСОБА_1 таОСОБА_2
покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України
з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, один з який відноситься до категорії
особливо тяжких, осіб засуджених, які по місцю проживання характеризуються
негативно, не працюють та суспільно-корисною працею не займаються, а ОСОБА_1
раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також того, що злочин
засудженими вчинено у стані алкогольного сп'яніння, обґрунтовано прийшов до
переконання про неможливість виправлення і перевиховання ОСОБА_1 таОСОБА_2 без
ізоляції від суспільства.

Разом з тим, враховано судом
і інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності, у тому числі й ті,
на які посилаються у своїх апеляціях засуджені. А тому їм призначено покарання,
яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових
злочинів.

За таких обставин, підстав для
застосування ст.69 КК України та пом'якшення покарання ОСОБА_1та ОСОБА_2, про
що ставиться питання в їх апеляціях, колегія суддів не знаходить.

Поряд з цим, колегія суддів
знаходить, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.93 КПК України та
відповідних роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від
7 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування, особи яка
потерпіла від злочину, та судових витрат» стягнуто із засуджених судові витрати
по справі солідарно, а не персонально з кожного з них, тому резолютивна частина
вироку підлягає відповідному уточненню, а апеляція прокурора підлягає до
часткового задоволення.

На підставі наведеного і
керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засуджених ОСОБА_1
таОСОБА_2 залишити без задоволення, апеляцію заступника прокурора Маневицького
району задовольнити частково.

Вирок Маневицького районного
суду від 08 жовтня 2007 року відносно ОСОБА_1таОСОБА_2в частині
кваліфікації дій та призначеного покарання залишити без зміни, уточнивши, що
судові витрати підлягають стягненню з засуджених ОСОБА_1 таОСОБА_2 в користь
НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області не солідарно, а по 47 грн. 08 коп.
з кожного.

Головуючий підпис Хомицький А.М.

Судді підпис підпис Пазюк О.С., Опейда В.О.

Оригіналу відповідає:

Голова судової палати

в кримінальних справах

апеляційного суду Волинської
області А.М.Хомицький