Справа № 11-518/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Кузюра В.О.
Категорія ст. 286 ч.1 КК Доповідач ТрейтякО.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня
2007 року Колегія суддів
судової палати з кримінальних

справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого
ТРЕЙТЯК О.П.

Суддів БОРИСЕНКА
І.П., СЕРДЮКА О.Г.

з участю
прокурора ТОМИЛКА M.FL

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2005 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець м. Бобровиці Чернігівської області, українець,
громадянин України, не
працюючий, інвалід 2 групи, мешканець АДРЕСА_1, раніше судимий 01.10.2003 року за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, засуджений за
ст. 286 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На
підставі ст. ст. 71,
72 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за
вироком від 01.10.2003 року і остаточно ОСОБА_1 призначено 3 роки 1 місяць
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на 3 роки.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 2000 гривень відшкодування моральної
шкоди.

Судом
ОСОБА_1. визнаний винним в тому, що 07
листопада 2003 року близько 18 години ЗО хвилин, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-2106
державний номерний знак НОМЕР_1, який
був технічно несправний, на вулиці
Незалежності в м. Бобровиці вчинив наїзд
на пішохода ОСОБА_2, який рухався по
правому краю проїжджої частини в попутному напрямку, внаслідок чого ому було заподіяно тілесні
ушкодження середньої тяжкості. В даній дорожній обстановці ОСОБА_1 грубо
порушив п. п. 1.3, 2.3 „а", „б",
2.9 Правил дорожнього руху.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1
посилається на те, що скоєний ним
злочин є необережним, вважає, що суд не врахував ту обставину, що у виникненні дорожньо-транспортної пригоди
є і вина потерпілого, який рухався не по
тротуару, а по проїжджій частині
вулиці, а також його стан здоров'я і
сімейний стан, а саме наявність у нього
престарілої матері, яка потребує за
станом здоров'я допомоги та догляду і просить вирок щодо нього змінити, пом'якшити призначене йому покарання.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора, який вважає можливим змінити вирок, пом'якшити засудженому покарання, обравши йому покарання у вигляді штрафу, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції колегія суддів вважає,
що апеляція засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_1, у порушенні
правил безпеки дорожнього руху,
внаслідок якого потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження середньої
тяжкості, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і
підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у
вироку суду.

Сам
засуджений ОСОБА_1., як на досудовому
слідстві, так і в судовому засіданні
визнавав себе винним, підтверджував
обставини скоєння ним дорожньо -транспортної пригоди, пояснивши,
що 07 листопада 2003 року він їхав на автомобілі в лікарню до своєї
матері, на дворі було темно і він був у
стані алкогольного сп'яніння. Рухаючись по вулиці Незалежності в м. Бобровиці біля пошти відчув, наче когось збив, але не зупинився і поїхав в лікарню.

Свої
показання засуджений ОСОБА_1. підтверджував також при відтворенні обстановки та
обставин події (а.с. 36-37).

Потерпілий
ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні,
що ввечері 07 листопада 2003 року він,
проходячи повз будинок зв'язку,
відчув сильний удар ззаду та втратив свідомість. Опритомнів уже в
лікарні.

Обставини
дорожньо-транспортної пригоди та винність ОСОБА_1 підтверджуються також даними
протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4-8), висновками судово-медичної експертизи, згідно якої потерпілому ОСОБА_2 внаслідок ДТП
були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с. 50),
висновками автотехнічної експертизи (а.с. 21-22).

Фактичні
обставини скоєного ДТП, доведеність вини
засудженого і кваліфікація його дій в апеляції не оспорюються.

Разом з
тим, призначаючи засудженому ОСОБА_1
покарання судом допущено порушення кримінального закону.

Згідно
ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не
застосовується до інвалідів першої і другої групи.

ОСОБА_1
є інвалідом другої групи, що
підтверджується медичною довідкою, тому
покарання у вигляді обмеження волі йому призначене бути не може.

Призначаючи
ОСОБА_1 покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує,
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про особу засудженого, який
характеризується позитивно, є інвалідом
2 групи, сприяв розкриттю злочину, винним себе визнав і щиро розкаявся, злочин скоїв в стані алкогольного
сп'яніння, а також конкретні обставини
справи, та вважає можливим призначити ОСОБА_1
покарання у вигляді штрафу.

Відповідно
до ч.3 ст. 72 КК України основні
покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або
займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за
сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і
виконуються самостійно.

Тому, хоча даний злочин ОСОБА_1. скоїв в період
іспитового строку, але покарання у
вигляді штрафу, призначене за вчинення
даного злочину підлягає виконанню самостійно.

Керуючись ст.
ст. 365, 366КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок
Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2005 року щодо
ОСОБА_1 змінити.

Вважати
ОСОБА_1 засудженим за ст. 286 ч.1 КК
України до штрафу в сумі 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В решті
цей же вирок щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.