Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 1-91/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2010 року Києво-Святошинсьский районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурора Будніка І.А.,

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працює, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, одруженого, не працює, зареєстрованого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_8, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_9, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29.08.2009 року близько 16 години ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 умисно з корисливих мотивів на території сільськогосподарського технікуму «Боярка-2» в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та з їх допомогою, які не усвідомлювали злочинного характеру дій останніх, без відома власника ОСОБА_6 та у його відсутність, незаконно заволоділи належним останньому автомобілем НОМЕР_1 вартістю згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №1150 А від 09.11.2009 року 12 885,20 грн., завантаживши його на евакуатор «ТАТА» д/Н НОМЕР_2 належний ОСОБА_5, який знаходиться під керуванням ОСОБА_4 та на евакуаторі завезли автомобіль НОМЕР_3 до прийомного пункту металобрухту в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, де вказаний автомобіль звантажили поряд з прийомним пунктом металобрухту та 30.08.2009 року, автомобіль НОМЕР_4 здали на металобрухт, отримавши за це кошти у сумі 2100 гривень, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 12 885,20 грн.

Допитаний у судовому засіданні 11.01.2010 року підсудний ОСОБА_2 свою вину у предявленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що в кінці серпня 2009 року він від свого знайомого ОСОБА_3 по телефону дізнався, що в с/г технікум «Боярка-2» в м. Боярка знаходиться старий вантажний автомобіль «Робур», який можна придбати та здати на металобрухт, заробивши за це гроші. На наступний день він в м. Боярка зустрівся з ОСОБА_3 та поїхали в с/г технікум «Боярка-2». На території с/г технікум «Боярка-2», а саме за гаражними приміщеннями неподалік від дороги вони побачили старий вантажний автомобіль «Робур» та оглянули його. Даний автомобіль був дуже старим, у нього були гнилі дерев'яні борти, побиті вікна, не було решітки від передньої частини кабіни, був відсутній ричаг переключення передач, на землі під машиною було розлите масло, валялись різні запчастини, за автомобілем була перекопана земля. Оглянувши автомобіль, ОСОБА_3 зателефонував до власника автомобіля «Робур», але той не брав слухавку. Після цього вони пішли до літньої жінки, яка проживає на території с/г технікум «Боярка-2», та повідомили, що хочуть придбати автомобіль «Робур», і вона зі свого телефону зателефонувала потерпілому та дала йому слухавку. Він домовився з потерпілим зустрітися через годину на вулиці Молодіжна в м. Боярка, поряд із стоматологічною поліклінікою. Після цього він віддав телефон жінці і з ОСОБА_3 поїхали на вул. Молодіжна в м. Боярка. Близько 15 години він та ОСОБА_3 біля стоматологічної поліклініки зустрілись з потерпіли та домовилися з ним про покупку належного йому автомобіля «Робур» за 1000 грн. Для чого вони збирались купити автомобіль потерпілому не пояснювали. Також домовились з потерпілим, що приблизно через тиждень зустрінуться з ним та куплять у нього автомобіль. Через тиждень та й протягом всього тижня потерпілий на дзвінки не відповідав. 29.08.2009 року близько 16 години на території с/г технікум «Боярка-2» зустрілися з водієм евакуатора, домовились з ним про ціну перевезення автомобіля «Робур». Після чого водій поїхав за евакуатором та через деякий час приїхав на евакуаторі з власником евакуатора. Потім вони всі разом підїхали до автомобіля «Робур», завантажили вказаний автомобіль на евакуатор та поїхали в м. Вишневе на металобазу, щоб здати автомобіль на металобрухт. Працівники металобази сказали, що вони цілими автомобілі не приймають та для того, щоб здати автомобіль його потрібно розрізати. Після чого ОСОБА_3 поїхав розраховуватися з водієм та власником евакуатора, а він поїхав додому.

На наступний день, 30.08.2009 року, вранці, біля металобази в м. Вишневе він зустрівся з ОСОБА_3, який зателефонував до свого знайомого в якого є обладнання для різки металу. Через деякий час на автомобілі червоного кольору ВАЗ 2107 приїхав чоловік з обладнанням для різки металу та з їх допомогою розрізав на чотири частини автомобіль «Робур». Потім вони здали автомобіль за 2100 гривень на металобазу. Гроші за зданий автомобіль з ОСОБА_3 розділили порівну, залишивши 1000 грн., щоб потім віддати потерпілому. Після того як він з ОСОБА_3 здали автомобіль, то вони неодноразово телефонували до потерпілого та хотіли віддати йому гроші, але той не брав слухавку.

У судовому засіданні 25.03. 2010 року підсудний ОСОБА_2 свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав повністю, пояснив суду, що раніше не визнавав своєї вини, бо не усвідомлював протиправності своїх дій. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати, потерпілому відшкодував завдані матеріальні збитки в сумі 1000 гривень. Цивільний позов потерпілого визнає у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні 11.01.2010 року підсудний ОСОБА_3 свою вину у предявленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що в серпні місяці 2009 року він дізнався, що на території с/г технікум «Боярка 2» в м. Боярка знаходиться старий вантажний автомобіль, яким давно не користувались. Він вирішив придбати даний автомобіль як металобрухт. Після цього він дізнався, хто є власником даного автомобіля, де власник проживає, і де саме знаходиться автомобіль. Він поїхав на с/г технікум та на території гаражних приміщень побачив старий вантажний автомобіль марки «Робур» з деревяними бортами. Даний автомобіль був у незадовільному технічному стані, побиті вікна, поржавіла кабіна, спущені колеса, на землі під мотором було розлите масло, також була відсутня передня решітка, номерний знак. Також позаду було насипано багато землі, що свідчило про те, що вказаний автомобіль тривалий час не експлуатувався. Цього ж дня він пішов до двоповерхового будинку, який розташований на території с/г технікуму та в літньої жінки взяв номер телефону 067 25-55-643, власника автомобіля «Робур». Телефонував .до власника автомобіля, але той не брав слухавку. Після цього через декілька днів він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_2 та повідомив йому про продаж автомобіля «Робур» і запропонував ОСОБА_2 допомогти придбати даний автомобіль, щоб потім здати його на металобрухт та заробити на цьому грошей. На наступний день він зустрівся з ОСОБА_2, вони поїхали в с/г технікум «Боярка-2», де разом оглянули автомобіль «Робур» і пішли до тієї ж літньої жінки, в якої він брав номер телефону, щоб жінка зателефонувала до власника.

Прийшовши до даної жінки, вони сказали їй, що хочуть придбати автомобіль «Робур». Вона зі свого телефону зателефонувала до потерпілого та дала ОСОБА_2 слухавку. ОСОБА_2 з власником автомобіля домовився зустрітися через годину на вулиці Молодіжна в м. Боярка поряд з стоматологічною поліклінікою. Після цього вони віддали телефон жінці і він та ОСОБА_2 поїхали на вул. Молодіжна в м. Боярка. Близько 15 години вони біля стоматологічної поліклініки зустрілись з потерпілим та вони з ним домовились про покупку належного йому автомобіля за 1000 грн. Для чого збирались купити автомобіль, вони потерпілому не пояснювали. Також з потерпілим домовились, що приблизно через тиждень зустрінуться з ним та куплять у нього автомобіль, оскільки на даний час в них не було грошей. Проте через тиждень та й протягом всього тижня потерпілий на дзвінки не відповідав. Протягом тижня домовився зі знайомим водієм евакуатора на імя ОСОБА_4, щоб зустрітися та перевезти вантажний автомобіль. 29.08.2009 року він та ОСОБА_2 близько о 16 години на території с/г технікум «Боярка-2», зустрілись з водієм евакуатора ОСОБА_4 та домовились з ним про ціну перевезення. Після чого ОСОБА_4 поїхав за евакуатором та через деякий час приїхав на евакуаторі з власником евакуатора. Потім вони всі разом підїхали до автомобіля «Робур», завантажили автомобіль на евакуатор та поїхали в м. Вишневе на металобазу, щоб здати автомобіль на металобрухт. На метало базі сказали, що вони цілими автомобілі не приймають та для того, щоб здати автомобіль його потрібно розрізати.

30.08.2009 року він домовився зі своїм знайомим ОСОБА_1, який розрізав автомобіль і вони з ОСОБА_2 здали його на металобрухт за 2100 грн, гроші поділили порівну, потерпілому повинні були віддати 1000 грн.

Під час судового засідання 25.03.2010 року підсудний ОСОБА_3 свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав, пояснив, що раніше не визнавав своєї вини, бо не усвідомлював протиправності своїх дій. У вчиненому щиро кається, просить суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого визнає у повному обсязі.

Крім повного визнання підсудними своєї вини, їх винність у вчиненні злочину підтверджується іншими доказами дослідженими в процесі судового слідства.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що в середині серпня 2009 року до нього на мобільний, з телефону колишньої дружини зателефонували підсудні та домовились з ним зустрітися в цей день біля стоматологічної поліклініки по вул. Молодіжна в м. Боярка, для того щоб обговорити питання з приводу продажу належного йому автомобіля «Робур». В другій половині дня він зустрівся з ними. Підсудні сказали, що хочуть купити в нього автомобіль, розпитали його про технічний стан автомобіля. Він їм відповів, що на двигун автомобіля в нього є покупець, і якщо він їм продасть, то тільки без двигуна. Після цієї розмови вони домовились зустрітись через тиждень та остаточно вирішити питання з приводу продажу автомобіля. На наступний день він поїхав на Чернігівщину в своїх справах, після приїзду повинен був приїхати в м. Боярка та зустрітися з підсудними.

06.09.2009 року до нього на мобільний телефон зателефонувала його колишня дружина ОСОБА_7 та запитала його, чи він не продавав свій автомобіль «Робур», бо біля гаража, де автомобіль постійно знаходився, його немає. Коли він приїхав додому в м. Боярка, то зателефонував своєму знайомому ОСОБА_5. Сергій йому сказав, що він бачив, як його автомобіль «Робур» забрали хлопці , які проживають в старій Боярці та які займаються металобрухтом. Після цього, 07.09.2009 року він зателефонував ОСОБА_3, який йому сказав, що він та ОСОБА_2 забрали з території с/г технікум «Боярка-2» його автомобіль «Робур», та сказав, що ОСОБА_2 з ним повинен був розрахуватись. Стверджує, що не обіцяв продавати підсудним автомобіль з двигуном за 1000 грн., оскільки двигун коштує дорожче.

Просить призначити підсудним покарання неповязане з позбавленням волі та стягнути на його користь 11 885,20 гривень, оскільки 1000 грн. йому відшкодована ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона проживає на території с/г технікуму «Боярка 2» в м. Боярка Києво-Святошинського р-ну Київської обл. Потерпілий її колишній чоловік. На території с/г технікуму «Боярка-2» є гаражні приміщення, і саме на території гаражних приміщень ОСОБА_6 зберігав вантажний автомобіль марки «Робур». Даний автомобіль більше року не використовувався так, як останнім часом в цьому не було потреби. Неодноразово багато людей цікавились автомобілем «Робур», для того, щоб його купити. В кінці серпня 2009 року до неї додому прийшли підсудні та запитали в неї чи продається автомобіль «Робур», вона їм сказала що це вирішує ОСОБА_6 із свого телефону зателефонувала до ОСОБА_6 та дала їм слухавку. Один з підсудних, хто саме не памятає, взяв слухавку та домовився з ОСОБА_6 про зустріч.

30.08.2009 року близько 16 год. вона від свого сина дізналась, що з території гаражних приміщень зник автомобіль «Робур». Вона зателефонувала до ОСОБА_6, саме тоді він перебував в родичів на Чернігівщині, та запитала, чи він не продав автомобіль «Робур», той відповів, що автомобіль він не продавав. Стверджує, що автомобіль «Робур», був справний, ОСОБА_6 замінював в даному автомобілі двигун. Зовнішній вигляд був поганий, були побиті вікна, спущені колеса, відсутній акумулятор, а так автомобіль був технічно справний.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що в середині серпня 2009 року до них додому прийшли два молодих хлопці та запитали, чи можна придбати автомобіль Робур. Вона їм пояснила, що автомобіль належить її зятю ОСОБА_6, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_10, та з цим питанням необхідно звертатись до нього. Через тиждень ці хлопці знову прийшли до них додому, вона покликала свою доньку ОСОБА_7, а сама пішла в будинок. На початку вересня 2009 року від свого онука дізналась, що автомобіль «Робур» зник з території гаражів с/г технікуму «Боярка 2».

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснили, що вони разом з підсудними на евакуаторі «Тата» д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 і яким керував ОСОБА_4 за домовленістю з підсудними перевезли автомобіль марки «Робур» з території с/г технікуму в м. Боярка до метало бази в м. Вишневе. На запитання підсудним кому належить автомобіль останні відповіли, що вони його придбали у власника, який десь загубив документи. Стан автомобіля був незадовільний, поржавівши кабіна, побиті вікна, були гнилі дерев'яні борти. Стверджують, що в автомобілі був двигун.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що працює майстром на ЗАТ «УКРТОРЧОРМЕТ» в м. Вишневе вже близько двох років. Дане підприємство займається прийомом металобрухту. Працює позмінно, а саме тиждень працює, тиждень відпочиває.

23.08.2009 року по 30.08.2009 року перебував на роботі. 29.08.2009 року близько 19 години, коли він вийшов з території металобази на вулицю, неподалік побачив вантажний автомобіль з дерев'яними бортами. Конкретно автомобіль він не роздивився. До нього підійшли підсудні і попросили прийняти вказаний автомобіль на металобрухт, він їм відповів, оскільки цілими автомобілі вони не приймають та пішов на металобазу.

На наступний день, тобто 30.09.2009 року, вранці, біля металобази він знову зустрів підсудних і вони знову хотіли здати даний автомобіль. Він їм знову відмовив. Після цього хлопці він бачив, що до металобази підїхав автомобіль ВАЗ червоного кольору моделі точно не памятає, з якого вийшов незнайомий йому чоловік з обладнанням для різки металу і разом з підсудними розпочали різати вантажний автомобіль. Чи здали вони автомобіль на їх металобазу він точно не знає, здається, що частинами здавали. Скільки вони отримали грошей він не знає.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що приблизно у вересні 2009 року його наглядно знайомий ОСОБА_2 попросив розрізати автомобіль на металобрухт. Автомобіль знаходився біля металобази в м. Вишневе. Він з допомогою ОСОБА_2 та іншого підсудного розрізали автомобіль по частинах : кузов, кабіну, капот,. Чи були в автомобілі двигун та акумулятор, він не памятає.

Винність підсудних у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме :

- заявою ОСОБА_6 від 28.09.2009 року про те, що 06.09.2009 року він виявив відсутність належного йому автомобіля НОМЕР_5, який зберігався на території с/г технікуму «Боярка 2» біля його гаража. Даний автомобіль знаходився в робочому стані, але без акумулятора (а.с. 7);

- явкою з повинною ОСОБА_2, в якій він повідомляє, що в кінці серпня 2009 року з метою придбання автомобіля «Робур», як металолом познайомився з власником на імя ОСОБА_2 і домовились придбати цей автомобіль за 1000 гривень. Домовились зустрітись з власником через тиждень, але він не брав трубки. Він зі своїм товаришем ОСОБА_8 приїхали і забрали автомобіль самовільно та здали на металолом за 2100 гривень. Гроші поділили пополам, а тисячу гривень відклали власнику. Згодом вони зустрілися з власником, але він почав вимагати більше грошей ніж домовилися. (а.с. 11);

- явкою з повинною ОСОБА_3І, в якій він повідомляє, що в кінці серпня 2009 року з метою придбання автомобіля «Робур» познайомився з власником на імя ОСОБА_2 і запропонували придбати цей автомобіль на металолом за 1000 гривень. На що власник погодився. Домовились зустрітись з власником через декілька днів, але він не брав слухавки. Він зі своїм товаришем ОСОБА_2 приїхали і забрали автомобіль самовільно та здали на металолом за 2100 гривень. Гроші поділили пополам, а тисячу гривень відклали власнику. Згодом вони зустрілися з власником, але він почав вимагати більше грошей ніж домовилися. (а.с. 13);

- протоколом огляду місця події від 28.09.2009 року, відповідно до якого обєктом огляду є територія за гаражами на території с/г технікуму в м. Боярка та частина ділянки, яка розділяє основну масу гаражів та дорогу, на якій є площадка з слідами колії глибиною 10 см, де зі слів власника стояв автомобіль НОМЕР_6, сліди автомобіля закінчуються через 5 м (а.с. 19);

- свідоцтвом про реєстрацію ТЗ автомобіля марки «Робур», 1977 року випусну, державний номерний знак НОМЕР_7, власником якого є ОСОБА_6 (а.с.26);

- висновком експерта № 1150А від 09.11.2009 року, відповідно якого ринкова вартість автомобіля НОМЕР_8, станом 29.08.2009 р. становить 12885,20 грн. (а.с.52-53);

- протоколом огляду місця події від 26.11.2009 року, відповідно до якого обєктом огляду є автомобіль НОМЕР_9 (а.с. 88);

- протоколом очної ставки від 24.11.2009 р. між свідком ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3, під час якого свідок ОСОБА_7 впізнала в ОСОБА_3 одного з хлопців, які в кінці серпня 2009 року звернулися до неї з пропозицією купити автомобіль «Робур», а вона їм пояснила, що це потрібно вирішувати з її чоловіком ОСОБА_6 (а.с.92 94);

- протоколом очної ставки від 24.11.2009 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_2, під час якої вони повністю підтвердили дані раніше показання (а.с. 95 - 98).

Суд визнає, що підсудні, потерпілий, свідки давали суду правдиві показання, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази зібрані по справі, суд визнає, що вина підсудних у вчиненні злочину доказана повністю, їх дії судом кваліфікуються за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особи підсудних.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує, що вчинений ним злочин відносяться до тяжких, ОСОБА_2 за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_11 характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, обставинами, що помякшують покарання підсудному, суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, та призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті 289 ч. 2 КК України без конфіскації майна.

Однак, приймаючи до уваги, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, враховуючи його щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, позитивні характеристики, відсутність судимостей, а також те, що потерпілий не наполягає на позбавленні волі підсудного, суд приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує, що вчинений ним злочин відносяться до тяжких, ОСОБА_3 за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_12 характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, обставиною, що помякшує покарання, суд визнає щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, та призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті 289 ч. 2 КК України без конфіскації майна.

Однак, приймаючи до уваги, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, враховуючи його щире каяття, позитивні характеристики, відсутність судимостей, а також те, що потерпілий не наполягає на позбавленні волі підсудного, суд приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільний позов потерпілого у відповідності до ст.28 КПК України підлягає до задоволення у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11885 грн. 20 коп., зважаючи на спричинення матеріальної шкоди у зазначеній сумі внаслідок неправомірних дій підсудних, визнанням останніми позовних вимог та частковому добровільному відшкодуванню завданого збитку у сумі 1000 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

гордієнка олега петровича визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (пять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_2 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області 190 грн. 03 коп. за проведення товарознавчої експертизи. (а.с. 51)

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

ільченка вадима ігоровича визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (пять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області 190 грн. 02 коп. за проведення товарознавчої експертизи.(а.с. 51)

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 11 885 грн. 20 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Речовий доказ по справі: автомобіль НОМЕР_10 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4, залишити у користуванні ОСОБА_4. (а.с.89).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя : С.В. Хрипун