справа № 415/3176/12
№ провадження 1/415/361/12
ВИРОК

Іменем України

19 червня 2012 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

При секретарі - Патерило О.В.,

За участю:

Прокурора - Коломієць В.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпродзержинську кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Дніпродзержинска Дніпропетровскої області, українка, громадянка України, освіта середня (9 класів), не заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працююча, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимої;

за ст. 166 КК України,

суд-

всановив:

ОСОБА_1, будучи матір'ю неповнолітньої ОСОБА_2, з 2010 року, діючи умисно, недбало відносячись до можливих тяжких наслідків, у порушення вимог ст. 51 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття; ст. 150 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані поважати дитину; ст. 59 Закону України «Про освіту» - батьки та особи, які їх замінюють, зобов'язані постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв; сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу; злісно невиконувала батьківські обов'язки по догляду за своєю донькою, що виразилося в залишенні дитини без нагляду, відсутності контролю за її дозвіллям та поведінкою, у відсутності належної уваги її фізичному, духовному та моральному розвитку.

12.08.2010 ОСОБА_1 була офіційно письмово попереджена про належне виконання батьківських обов'язків службою у справах дітей виконавчого комітету Заводської районної в м. Дншродзержинську ради.

Однак, ОСОБА_1, належних висновків не зробила та продовжила неналежним чином виконання своїх батьківських обов'язків по догляду за дитиною.

Так, ОСОБА_1 не здійснюючи належного контролю за поведінкою дитини, не приділяючи уваги належному вихованню своєї доньки у дусі законослухняності, не контролювала проведения її дитиною дозвілля, вільного часу, також не контролювала коло її знайомих, діючи умисно, недбало відносячись до можливих тяжких наслідків, злісно невиконувала батьківські обов'язки по догляду за своєю дитиною ОСОБА_2, в результаті чого непонолітня, з 20:00 години 17.03.2012 по 05:00 годину 18.03.2012 знаходилась в барі «Шансон», де вживала алкогольні напої, в результаті чого близько 05:30, 18.03.2012 годин біля кінотеатру ім. Т. Г. Шевченка її було згвалтовано, чим було порушено права дитини на охорону життя, здоров'я та статеву недоторканість, що спричинило тяжкі наслідки.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою провину у скоєні злочину вазнала, та суду пояснила показала, у 2010 році її письмово попереджали про належне виконання батьківських обов'язків у зв'язку із тим, що на той час вона не належно виконувала свої обов'язки по догляду за дітьми.

17.03.2012 року близько 18 години її донька ОСОБА_2 пішла із їхньої квартири та сказала, що ще зайде. Близько 20:00 години її зателефонувала її матір ОСОБА_3 і повідомила, що ОСОБА_2 відпрашується йти ночувати до подружки. Вислухавши, сказала ОСОБА_3, що нікуди її не відпускає і хай ОСОБА_2 іде ночувати додому. Після цього вона лягла спати, чому ОСОБА_2 не прийшла додому ночувати вона не цікавилась. Про те, що її доньку ОСОБА_2 згвалтували, дізналась зранку 18.03.2012.

У скоєному розкаюється та прохає суд суворо її не карати, розглядати справу з застосуванням ст.299 КПК України, так як фактичні обставини справи вона не оспорює, пред'явлене їй обвинувачення зрозуміло і вона його не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оспорювати данні обставини в апеляційному порядку і це її добровільна і істинна позиція, що їй також викладено в письмовій заяві на ім'я суду.

Прохає суд врахувати, що вона позитивно характеризується за місцем проживання і праці, раніше не судима. Кваліфікація її дій вірна і вона її не оспарює.

У відповідності до ст.299 КПК України, суд, з врахуванням позиції підсудних, думки прокурора, який вважав заяви підсудних про розгляд справи у відповідності до вказаної норми КПК що підлягає задоволенню, вважає недоцільним досліджувати фактичні докази по справі, які ніким не оспорюються. Сумнівів в добровільності і істинності позицій підсудних, у суду немає.

Оцінюючі добуті по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєні злочину в судовому засіданні встановлена і доказана, а її злочинні дії правильно кваліфіковані:

- за ст. 166 КК України, як злісне невиконання батьками, встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

При обранні міри покарання підсудної ОСОБА_1, за скоєний нєю злочин, суд приймає до уваги вимоги статті 65 КК України, що торкається ступеню тяжкості скоєного злочину, особи підсудної і обставин пом'якшуючих чи обтяжуючих відповідальність.

Обставинами, що обтяжували б відповідальність підсудної ОСОБА_1 у відповідності до ст.67 КК України, не встановлено.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність підсудної ОСОБА_1 у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття у скоєному, визнання провини.

Враховуючи вищевикладене, а також характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, у відповідності до вимог ст.12 КК України, з урахуванням особи винного, яка раніше не судима, має позитивну характеристику за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, її відношення до скоєного, щире каяття у вчиненні злочину, суд приходить до висновку що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 і попередження нових злочинів з її сторони, є покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 299,323,324 КПК України,

суд-

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати виною в скоєнні злочину, передбаченого за ст.166 КК України.

Призначити ОСОБА_1 покарання:

- за ст. 166 КК України, у вигляді позбавленням волі строком на один рік.

Згідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбуття покарання, призначеного вироком суду, з іспитовим строком на один рік.

Згідно до п.3,4 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_1, в період іспитового строку обов'язки :

- повідомляти кримінально-виконавчe інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з'являтися для реєстрації в кримінально - виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_1, до набуття вироку законної чинності, залишити таку ж - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 діб з дня його проголошення.

Суддя Івченко Т. П.