АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 11/791/29/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
категорія ст.121 ч.1КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
З участю прокурора ОСОБА_5
Засудженого ОСОБА_6 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 14.02.2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.03.2009 р. за ч.2 ст.345 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на один рік п`ять місяців два дні позбавлення волі, засуджено за ч.1 ст.121 КК України на шість років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Міра запобіжного заходу підписка про невиїзд залишена без змін, до набрання вироком чинності. Зараховано у строк відбування покарання перебування під вартою з 08.09.2012 р. по 23.01.2013 р.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за те, що 07.09.2012 року, близько 21.00 год., перебуваючи напроти корпусу №4 буд. АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних стосунків з ОСОБА_8 , під час конфлікту, умисно наніс не менше шести ударів ножем в область грудної клітини та лівого плеча потерпілому ОСОБА_8 , в результаті чого завдав йому тяжкі тілесні ушкодження.
- прокурор ставить питання про скасування вироку та постановлення нового, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання за цією нормою закону у вигляді восьми років позбавлення волі. Посилається на те, що суд безпідставно перекваліфікував злочинні дії ОСОБА_6 на ч.1 ст.121 КК України, не дана оцінка тому, що ініціатива «розібратися» з ОСОБА_9 виходила саме від ОСОБА_6 , що останній для цього взяв ніж з собою, яким в подальшому наніс декілька ударів в ліву частину грудної клітини та свідчення ОСОБА_9 щодо отримання ним тілесних ушкоджень.
- захисник адвокат ОСОБА_7 наводить доводи щодо необґрунтованості перекваліфікації дій засудженого ОСОБА_6 , оскільки останній перебував у стані необхідної оборони, і його дії були направлені на захист свого життя та здоров`я. Ставить питання про виправдання обвинуваченого за відсутністю складу злочину, а провадження по справі закрити.
У запереченнях на апеляцію прокурора адвокат ОСОБА_7 вказує на її безпідставність та необґрунтованість.
Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію та не погодився з апеляцією захисника, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляцію свого захисника та не погодився з апеляцією прокурора, провівши судові дебати, де сторони залишились на своїх міркуваннях, надавши останнє слово засудженому ОСОБА_6 , прохавшого задовольнити апеляцію захисника, колегія суддів приходить до слідуючого.
Викладені у вироку висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
І, зокрема, його винність підтверджується свідченнями потерпілого ОСОБА_8 , що 07.09.2014 р. у вечірній час, між ним та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, на що остання сказала, що у нього будуть неприємності і пішла. Через 10-15 хвилин прийшов, раніше невідомий йому, ОСОБА_6 та запропонував відійти і поговорити. Відійшовши до гаражів, ОСОБА_8 побачив в руці ОСОБА_6 предмет схожий на ніж, і коли останній почав наближатись пригнув на нього, то він відмахнувся і вдарив ОСОБА_6 в обличчя кулаком. Потім між ними почалася боротьба з обоюдним нанесенням один одному ударів по тілу. Потім ОСОБА_8 почув різку біль в області серця, побачив кров і побіг.
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтвердили, що 07.09.2012 року близько 21.00 год. між ОСОБА_8 та ОСОБА_15 виникла сварка. ОСОБА_16 пішла і через деякий час повернулася з вітчимом, який запропонував ОСОБА_9 відійти. Вони удвох пішли в сторону гаражів. Свідки чули, як ОСОБА_9 сказав, що « з ножем ти герой». Потім вони всі пішли на те місце де були ОСОБА_17 і ОСОБА_9 , але ОСОБА_9 вже не було.
Судом також досліджувались:
протокол огляду місця події від 07.09.2012 року, відповідно до якого навпроти корпусу №4 будинку АДРЕСА_1 та навпроти корпусу АДРЕСА_2 виявлені сліди, схожі на кров, а також ґудзик ідентичний ґудзикам на футболці обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.10-12 т.1); висновками судово-імунологічної експертизи №229 від 26.10.2012 р. підтверджується, що в чотирьох тампонах-змивах вилучених при огляді місця події, виявлена кров, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_8 (а.с.79-83 т.1)
протокол огляду місця події від 08.09.2012 р., що за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 виявлено та вилучено футболку синього кольору зі слідами, схожими на кров та складний ніж, які оглянуті та залучені у якості речових доказів (а.с.89 , 93-94, 103-104, 132-133 т.1, ), та не виключається заподіяння пошкодження футболки потерпілого ОСОБА_8 вилученим ножем, що підтверджується висновком медико-криміналістичної експертизи №121-МК від 10.09.2012 р. (а.с.99-101 т.1);
висновки судово-медичної експертизи №1455 від 05.10.2012 р. з яких вбачається, що потерпілому ОСОБА_8 спричинено: 1. колото-різане поранення лівої бокової поверхні грудної клітини, проникаюче у ліву плевральну порожнину; 2. колото-різане поранення лівого плеча з пошкодженням плечової артерії, нейропатією лівого ліктьового суглоба, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; 3. колото-різане поранення правого передпліччя відноситься до легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні ОСОБА_6 при проведенні відтворення обстановки та обставин події від 08.09.2012 р., пояснював яким чином завдав потерпілому тілесні ушкодження, що після удару в обличчя ОСОБА_9 , він впав на одне коліно, а ОСОБА_9 натягнув йому на голову майку, а він ножем, який був у правій руці відмахувався зі сторони в сторону.
У ході судового засідання, судово-медичний експерт зробив висновок, що при зазначених ОСОБА_17 обставинах, у ОСОБА_9 не могли утворитись колото-різані тілесні ушкодження, а могли виникнути тільки порізи.
Суд першої інстанції обґрунтовано критично віднісся до свідчень свідка ОСОБА_15 , які вона давала у судовому засіданні, в тій частині, що вона бачила, як ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_17 , він впав на коліна, ОСОБА_9 натягну йому на голову футболку і почав бити, а ОСОБА_17 почав відмахуватись від ОСОБА_9 , чим вона не бачила. Потім ОСОБА_9 пішов, а вона з ОСОБА_17 пішли до дому, і поклав в основу вироку свідчення, які вона давала в ході досудового розслідування, в тій частині, що вона бійки між ОСОБА_17 та ОСОБА_9 не бачила, а коли направилась до них, підходячи побачила як ОСОБА_9 побіг у напрямку свого будинку. Такі свідчення ОСОБА_15 узгоджуються зі свідченнями свідків, потерпілого та сукупністю досліджених у судовому засіданні доказами.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано критично віднісся до свідчень свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були допитані за клопотанням захисту, які підтверджують версію підсудного, що він захищався від нападу потерпілого, оскільки вони не зазначають можливий механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Отже доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_20 перебував у стані необхідної оборони та перевищив її, є безпідставними, оскільки спростовуються наведеними вище доказами, які свідчать, що ОСОБА_17 не перебував у стані захисту, і , як правильно зазначив суд першої інстанції, саме він був ініціатором конфлікту, запропонував потерпілому відійти осторонь для розмови від групи людей, крім того, він старший за віком від потерпілого, при ньому був ніж, яким і скористався, завдавши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Наведені в апеляції прокурора доводи про те, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, є безпідставними і спростовуються сукупністю всіх обставин вчиненого злочину.
Як пояснював обвинувачений ОСОБА_21 , ніж, яким завдані тілесні ушкодження потерпілому, знаходився у нього, разом з ключами на брелоку, що підтверджується і протоколом огляду місця події в ході якого він вилучений та медико-криміналістичною експертизою підтверджено, що не виключається заподіяння ним пошкодження на футболці потерпілого, що спростовує доводи апеляції прокурора про те, що обвинувачений саме для «розборок» взяв з собою ніж.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, потерпілому ОСОБА_9 було спричинено три ножові колото-різанні поранення: одне з яких у ліву бокову поверхню грудної клітини, друге поранення лівого плеча, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і третє поранення правого передпліччя, що спростовує доводи прокурора про те, що ОСОБА_17 наніс не менше шести ударів у ліву частину грудної клітини.
Те, що потерпілий вважає, що якби він не втік, то ОСОБА_17 вбив би його, на що посилається у апеляції прокурор, є суб`єктивне сприйняття потерпілим обставин подій і не свідчить про направленість умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого.
Наявність у потерпілого значної крововтрати, на що посилається прокурор, не свідчить про те, що дії обвинуваченого були направлені саме на заподіяння йому смерті.
Перекваліфіковуючи дії обвинуваченого з ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що в ході судового слідства не здобуто доказів, які б у їх сукупності об`єктивно підтверджували, що дії ОСОБА_6 були направлені на заподіяння смерті потерпілому, а не на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 на ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд відповідно до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу і всі обставини справи, та призначив покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
Порушень кримінального-процесуального закону, які б тягли зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.365,366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 14.02.2014 року, щодо ОСОБА_6 - без змін.
Судді:(три підписи)
згідно оригінала суддя ОСОБА_2 .