Справа № 534/3056/14-к
№ 1-кп/534/34/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Комсомольську матеріали кримінального провадження №0000934 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ганнівці Львівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 19.11.2008 року вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області за ч.2 ст.263, ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 2) 17.07.2009 року вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області за ч.3 ст.357 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі з дворічним строком випробування; 3) 07.10.2010 року вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України із застосування ст.ст.70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03.03.2014 року по відбуттю строку покарання; 4) 11.12.2014 року вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.ст.70,71 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
05 листопада 2014 року близько 10 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 повторно таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_7 одяг та речі домашнього вжитку загальною вартістю 1165 грн. Викраденим майном обвинувачений розпорядився на власний розсуд.

13 листопада 2014 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпілі залишили свої речі без догляду, повторно таємно викрав мобільний телефон марки «LG» вартістю 867 грн., який належав ОСОБА_5 , та спортивні кросівки марки «Reebok» вартістю 450 грн., які належали потерпілому ОСОБА_8 . Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_7 він познайомився випадково, після чого вони стали товаришувати. У жовтні 2014 року близько півтора тижня ОСОБА_9 ночував за місцем проживання ОСОБА_7 і у цей період часу у нього зник паспорт. У викраденні паспорта ОСОБА_9 запідозрив ОСОБА_7 . Згодом, 04 листопада 2014 року обвинувачений прийшов до потерпілого і став вимагати повернення паспорта, однак останній з квартири втік. Почекавши до ранку, ОСОБА_9 зібрав його речі та відвіз до себе в с.Озера.

13 листопада 2014 року ОСОБА_4 разом із малознайомими йому ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншими відпочивав в квартирі по АДРЕСА_4 , вживали алкогольні напої. Обвинувачений вирішив знову відвідати ОСОБА_7 , тому коли виходив з квартири взяв зі столу мобільний телефон ОСОБА_10 , щоб по дорозі слухати музику, та одягнув кросівки ОСОБА_8 . Дозволу у ний не запитував. Коли прийшов до ОСОБА_7 , між ними виникла сварка, після чого приїхали працівники міліції та затримали ОСОБА_4 .

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим вини, винуватість ОСОБА_4 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до протоколів огляду від 14 листопада 2014 року працівниками міліції у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено одяг та речі домашнього вжитку потерпілого ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «LG» потерпілого ОСОБА_5 та спортивні кросівки марки «Reebok» потерпілого ОСОБА_8 (а.с.73,80,87). Згідно висновку товарознавчої дослідження вартість згаданого мобільного телефону становить 867 грн. (а.с.76).

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що під час спільного відпочинку, ОСОБА_4 непомітно для оточуючих викрав його телефон та кросівки ОСОБА_8 , після чого з квартири втік. Виявивши зникнення телефону, ОСОБА_10 неодноразово телефонував на свій номер з іншого телефону, але ніхто не відповідав. Згодом телефон було вимкнуто, а близько третьої години ночі телефон знову з`явився у мережі. ОСОБА_5 заявив, що із ОСОБА_4 він був малознайомим і тому не дозволив би йому користуватися своїм телефоном.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочинів проти власності. Його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив умисне таємне викрадення чужого майна, повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 наполягав на тому, що речі викрадені у ОСОБА_7 він мав намір повернути пізніше, телефон взяв лише для того щоб дорогою до ОСОБА_7 слухати музик, а кросівки ОСОБА_8 одягнув лише тому, що не хотів шнурувати своє взуття. Однак, суд не приймає до уваги згадані показання, так як вони є неспроможними і спростовуються діями самого обвинуваченого, який скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_7 та неуважністю потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_8 заволодів їх майном. Твердження обвинуваченого про те, що він мав намір повернути викрадене майно, є хибними. Враховуючи, що ОСОБА_4 ніде не працює, має чотири непогашені судимості, останні дві з яких за вчинення умисних злочинів проти власності, суд вважає, що встановлені судом злочини узгоджуються із звичкою обвинуваченого щодо викрадення чужого майна, тому приймає цю обставину, як доказ винуватості останнього.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 має чотири непогашених судимості за вчинення умисних злочинів, в тому числі злочинів проти власності, неодружений і не працює, соціально корисною діяльністю не зайнятий, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка зловживає алкогольними напоями, схильна до вчинення правопорушень, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться (а.с.91-103).

Обставин, які б пом`якшують чи обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Наведені вище данні, що характеризують особу обвинуваченого його антисоціальний образ життя, свідчать про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

При визначенні міри покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує всі обставини справи, повернення потерпілим викраденого майна, а також думку потерпілого ОСОБА_5 , який наполягає на покаранні обвинуваченого.

За таких обставин, покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових злочинів.

Підстав для призначення мінімального покарання, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, або із застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, 69, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Враховуючи, що встановлений цим судом злочин ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку від 11 грудня 2014 року, остаточне покарання йому має бути визначено за сукупністю злочинів у відповідності до ч.4 ст.70 КК України.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, що призначено за даним вироком та вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шести) місяці без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання відраховувати з часу взяття під варту 09 год. 45 хв. 26 листопада 2014 року.

Речові докази: одяг та речі домашнього вжитку, мобільний телефон та кросівки, - залишити потерпілим, як їм належні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з проголошення вироку.

Учасники судового розгляду справи мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1