АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-194 / 07 Головуючий
Категорія: ч.2 ст.186 Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого - Карпія В.М. суддів -
Маркової Т.О., Войтовського
С.А.

за участю прокурора-Данчука В.М. засудженого-ОСОБА_1

06 березня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 13 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець с.
Лимани Жовтневого району Миколаївської області, українець, громадянин
України, раніше судимий: 1)
25.12.2001 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за
ч.З ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до 3 років
позбавлення волі з застосуванням ст. 75
КК України з випробуванням строком на 2
роки; 2) 03.03.2003 року
Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст. 15, ч.З ст. 185
КК України із застосуванням ст. 71
КК України до 4 років
позбавлення волі; 3)
22.07.2003 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за
ч.З ст. 185 КК
України із застосуванням ст.ст. 70
ч.4, 71 КК
України до 4 років
позбавлення волі, звільнений 13.06.2006
року за відбуттям строку покарання; -
засуджений за ч.2 ст. 186
КК України до 4 років
позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальних збитків 670
грн.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за
те, що ЗО липня 2006 року
приблизно о 2 годині 30 хвилин за
попередньою змовою з невстановленою
слідством особою, матеріали
справи у відношенні
якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на відкрите викрадення
чужого майна, став переслідувати наглядно знайомого ОСОБА_2, який йшов в
сторону бару "Риф", розташованого по пр. Жовтневому, 321 в Корабельному
районі м. Миколаєва. ОСОБА_2
побачивши, що його переслідує ОСОБА_1 та інша особа, став тікати, але
перечепився і впав на землю.

Скориставшись цим, невстановлена особа нанесла ОСОБА_2, який лежав на
землі декілька ударів кулаком в обличчя. ОСОБА_1 також наніс один удар кулаком
в обличчя потерпілого, після чого забрав з його кишені мобільний телефон моделі
" Соні - Еріксон К - 700 - 1", вартістю 650 грн. з сім картою,
вартістю 20 грн.

З викраденим майном ОСОБА_1 і інша особа зникли з місця
злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 670 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що,
знаходячись на місці події злочину, ніяких протиправних дій відносно
потерпілого не вчиняв. Вказує, що побив потерпілого і забрав мобільний телефон
наглядно знайомий хлопець на ім'я ОСОБА_3, з яким він тимчасово працював. Разом
з тим, посилається і на те, що в нього на утриманні знаходяться пристаріла
бабуся та вагітна співмешканка і за змістом апеляції просить призначити
покарання, не пов'язане з позбавленням волі або застосувати ст. 69 КК України і
пом'як шити призначене покарання.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_1, який
підтримав апеляцію, уточнив свої вимоги і просив вирок скасувати, а справу
закрити за відсутністю в його діях складу злочину, думку прокурора Данчука В.М.
про законність і обгрунтованість вироку, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 в скоєнні злочину, за
який він засуджений за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним
обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні
та викладеними у вироку, яким дано аналіз.

Доводи засудженого про непричетність до скоєння злочину
спростовуються його показаннями, даними в ході досудового слідства в якості
підозрюваного і обвинуваченого та первинними поясненнями в процесі судового
розгляду справи, згідно яким ОСОБА_1 повністю визнавав свою вину в пограбуванні
потерпілого ОСОБА_2 разом з
іншою особою та детально вказав про час, місце і спосіб скоєння злочину.

Хоча в судовому засіданні від 30.11.2006 року та 12.12.2006 року ОСОБА_1
змінив свої показання, мотивуючи це застосуванням до нього недозволених методів
слідства, суд обґрунтовано вказав у вироку, що дані ствердження спростовуються
вищевказаними поясненнями ОСОБА_1 на досудовому слідстві і в суді, а також
показаннями потерпілого ОСОБА_2,
протоколом очної ставки між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, протоколом відтворення обстановки та обставин події.

Так, з пояснень потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що з
ОСОБА_1 він познайомився в цей же день в барі. Вони разом пили пиво і ОСОБА_1
попросив у нього мобільний телефон послухати музику. Потім ОСОБА_1 вийшов з
бару і довго не повертався. З метою знайти ОСОБА_1 він пішов в тир, де останній
працював. В тирі ОСОБА_1 повернув йому телефон без чохла та шнурка. Коли він
пішов додому, то побачив, що його переслідують ОСОБА_1 та його напарник
ОСОБА_3, який теж працював в тирі. Він став тікати, але біля бару "Риф"
перечепився та впав. Його наздогнали і ОСОБА_3 наніс йому кулаком удари в
обличчя. ОСОБА_1 також вдарив його в обличчя і забрав із кишені джинсів
мобільний телефон. Після цього ОСОБА_1 і ОСОБА_3 разом втекли.

Свої пояснення потерпілий підтвердив і в ході очної ставки
з ОСОБА_1, який також не заперечував проти показань ОСОБА_2

Показання потерпілого ОСОБА_2 стосовно обставин його пограбування являються
послідовними. Як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні
потерпілий однозначно вказував, що удари йому наносили обоє нападників, в тому
числі і засуджений ОСОБА_1, а потім забрали телефон.

При відтворенні обстановки і обставин події ОСОБА_1
розповів про обставини зустрічі з ОСОБА_2 в барі, на місці показав де вони з
ОСОБА_3 стали переслідувати потерпілого, в якому місці останній впав і де вони
відібрали у нього мобільний телефон.

Вартість викраденого мобільного телефону в сумі 650 грн.
підтверджується копією чеку (
а.с. 11).

Таким чином, суд повно і об'єктивно дослідив обставини
справи і дав належну оцінку зібраним доказам. Дії засудженого вірно
кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою з іншою особою.

Ствердження засудженого про те, що він під час досудового
слідства давав неправдиві показання в зв'язку із застосуванням до нього
недозволених методів слідства не тільки нічим не підтверджені, а й
спростовуються матеріалами перевірки прокуратури Корабельного району
М.Миколаєва від 08.12.2006
року, за результатами якої відмовлено в порушенні кримінальної справи за
фактом перевищення працівниками міліції влади або службових повноважень за
відсутністю в їх діях складу злочину.

Покарання ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами
ст. 65 КК
України з урахуванням ступіню тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України
відноситься до категорії тяжких, даних про його особу, обставин справи. Суд
обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_1 раніше судимий за корисливі злочини, скоїв
новий тяжкий злочин через півтора місяці після звільнення з місць позбавлення
волі, негативно характеризується. Разом з тим, суд прийшов до висновку про
можливість призначення мінімального покарання, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Доводи апелянта про те, що в нього на утриманні
знаходяться престаріла бабуся та вагітна співмешканка матеріалами справи не
підтверджуються. Більше того, в його характеристиці вказано, що він не працює,
заходів до працевлаштування не приймає, живе за рахунок випадкових заробітків,
а тому посилання на те, що ці пом'якшуючі покарання обставини не враховані
судом, позбавлені підстав.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування або
зміни вироку і пом'якшення засудженому покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_1 - без
зміни.

Головуючий