Справа № 466/6869/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/235/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

у кримінальному провадженні № 0001244 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дрозди Мозирського району Гомельської області Республіки Білорусь, мешканця м. Львова, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

розглянула апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та засуджено до 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі.

Частково задоволено цивільні позови потерпілого ОСОБА_10 .. Стягнуто з ОСОБА_8 на його користь 65 290 грн. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди та 200 грн. витрат по оплаті правової допомоги.

Вирішено питання про речові докази і запобіжний захід.

Згідно з вироком ОСОБА_12 визнано винним в тому, що він 05 травня 2014 року близько 15.00. години в м. Львові, перебуваючи в гостях у квартирі по місцю проживання потерпілого ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 , здійснив на нього розбійний напад, під час якого наносив йому удари руками по обличчю, душив за шию, внаслідок чого той втратив свідомість, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Після чого заволодів майном потерпілого коштами в сумі 3 350 доларів США ( що згідно курсу НБУ становило 38 190 грн. ) та 27 000 гривень, а також мобільним телефоном « Нокія » вартістю 100 грн., спричинивши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 65 290 гривень.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 , покликаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального закону і невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, унаслідок його м`якості, вказує, що суд першої інстанції дав невірну оцінку зібраним по справі доказам та не взяв до уваги його покази про те, що ОСОБА_12 мав умисел на умисне протиправне заподіяння йому смерті з корисливих мотивів і з цією метою протягом тривалого часу душив його руками за шию, аж поки він не втратив свідомість і не перестав дихати, внаслідок чого він не мав можливості чинити йому опір, після чого заволодів його майном і з місця зник. Вважає, що ці дії ОСОБА_12 суд повинен був кваліфікувати за ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, як замах на умисне вбивство з корисливих мотивів.

Крім того, на думку потерпілого, при призначенні покарання обвинуваченому районний суд не врахував, що він своєї вини у вчиненому не визнав і заподіяні йому збитки не відшкодував, та не взяв до уваги наявність у справі обставин, що обтяжують покарання тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину щодо особи, що перебуває в безпорадному стані, так як ОСОБА_12 викрадав його майно тоді, коли він був непритомним. Зважаючи на ці обставини вважає, що призначене обвинуваченому покарання є занадто м`яким.

Просить апеляційний суд вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити його за ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у межах санкції даної статті.

В апеляційному суді потерпілий ОСОБА_10 та його представник - адвокат ОСОБА_11 апеляційну скаргу підтримали.

Обвинувачений ОСОБА_12 та захисник ОСОБА_9 з апеляційною скаргою погодились частково, просили вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор з апеляційною скаргою не погодився і просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про обставини справи і зміст апеляційної скарги, виступи сторін щодо апеляції, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляції доводи, встановила наступне.

Суд першої інстанції у повному об`ємі дослідив зібрані по справі докази, правильно встановив фактичні обставини справи та дав вірну юридичну оцінку діям обвинуваченого.

Правильність висновків суду про відсутність умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого і застосування ним під час нападу насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого саме з метою заволодіння його майном підтверджується зібраними у справі і дослідженими судом доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, до скоєного обвинувачений ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_10 були знайомі між собою, спілкувалися, обвинувачений часто приходив до ОСОБА_10 в гості, останній інколи позичав йому гроші. Між ними були хороші, добрі стосунки, неприязні у відносинах не було. Обвинувачений ОСОБА_12 ніколи не висловлював намірів та погроз вбивством на адресу потерпілого.

Застосоване ОСОБА_12 при вчиненні нападу насильство було пов`язане із необхідністю подолання опору потерпілого для заволодіння його майном. Коли ОСОБА_10 втративши свідомість перестав чинити йому опір ЛИЛИК, вважаючи застосоване насильство достатнім для досягнення своєї мети, припинив свої насильницькі дії і, заволодівши майном потерпілого, з місця зник.

На підтвердження відсутності у обвинуваченого мети вбивства потерпілого свідчить і той факт, що після втрати ОСОБА_10 свідомості ЛИЛИК, маючи можливість, не вчинив будь-яких активних дій спрямованих на протиправне заподіяння йому смерті.

З врахуванням наведеного не можна погодитись з обґрунтованістю доводів потерпілого в апеляції про те, що умисел обвинуваченого був спрямований на заподіяння йому смерті з корисливих мотивів, а тому колегія суддів вважає, що за наведених обставин районний суд обґрунтовано і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України, як розбій.

Що стосується призначеного покарання то, як вбачається з вироку, таке було призначено ЛИЛИКУ в межах санкції статті, яка передбачає кримінальну відповідальність за даний злочин, з дотриманням вимог ст. 65 КК України та принципів законності, справедливості, індивідуалізації і обґрунтованості, з урахуванням тяжкості скоєного правопорушення, конкретних обставин справи та даних про його особу, і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, через що його не можна визнати занадто м`яким.

Питання про відшкодування потерпілому заподіяної шкоди було вирішено судом при розв`язанні його цивільного позову з дотриманням ст.ст. 1166, 1167 ЦК України та ст.ст. 128, 129 КПК України.

З врахуванням наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає і залишає вирок районного суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 без змін

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і з цього дня протягом трьох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4