АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0013833 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Як встановив суд у вироку, 09 грудня 2014 року біля 18 год. ОСОБА_8 на першому поверсі дев`ятого під`їзду будинку №30-а по _________________________________________________________________
Справа №11-кп/796/803/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1
пр. Маяковського в м. Києві, за попередньою змовою в групі з невстановленою особою, вчинив закінчений замах на грабіж, поєднавши його з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої. При цьому невстановлена особа тримала відкритими двері під`їзду для забезпечення відходу грабіжників з місця злочину і спостерігала за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 з метою відкритого викрадення чужого майна наніс ОСОБА_6 удар рукою в тулуб, заподіявши їй фізичний біль, і намагався вирвати з рук потерпілої сумку, вартістю 300 гривень, з гаманцем, вартістю 300 гривень, грошима в сумі 1165 гривень, мобільним телефоном «Самсунг», вартістю 1065 гривень, з сім-карткою оператора «МТС», вартістю 20 гривень, і 22 гривнями на рахунку, чим вчинив з прямим умислом усі необхідні дії, безпосередньо спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, але злочин не було доведено до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла міцно тримала сумку і з рук не випустила, і ОСОБА_8 був затриманий на місці злочину сторонніми особами, а другий співучасник злочину утік.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на однобічність і неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду змінити, звільнивши ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік відповідно до ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання врахував його небездоганне минуле, хоча при цьому посилається на те, що з підстав передбачених ст. 89 КК України він вважається таким, що не має судимості, а тому суд не мав жодних правових підстав для врахування цієї обставини при призначенні покарання в бік його тяжкості.

При цьому судом при призначенні покарання ОСОБА_8 не встановлено обтяжуючих обставин, а його твердження про відсутність пом`якшуючих обставин не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки такою обставиною, як зазначено в обвинувальному акті, є його щире каяття, що не було враховано судом при призначенні покарання, як і те, що не завдано ніякої матеріальної шкоди та відсутні жодні претензії з боку потерпілої, яка вважає призначене покарання обвинуваченому занадто суворим та таким, що не відповідає його особі, та не заперечує проти примирення з обвинуваченим.

Крім того, судом не взято до уваги те, що обвинувачений мав постійне місце роботи в м. Москва, де працював будівельником та зварювальником, має лише позитивні характеристики, скарг стосовно нього до правоохоронних органів не надходило, веде звичайний спосіб життя, допомагає матері-пенсіонерці, яка страждає на ряд загальних захворювань і потребує його допомоги. При цьому апелянт зазначає, що обвинувачений неодноразово наголошував на тому, що він хоче та буде ставати на шлях виправлення, щиро розкаюється у вчиненому та має намір створити сім`ю, і вважає, що йому може бути призначено покарання без позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, яке буде достатнє та необхідне для його виправлення.

Потерпіла подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що ніякого примирення з обвинуваченим не буде.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора та потерпілої, які категорично заперечували проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, оскільки виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами в їх сукупності, і ніким не оспорюються, а тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України є правильною і також в апеляційній скарзі не заперечується.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за цим злочином, місцевий суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, відсутність від нього тяжких наслідків, конкретні обставини його вчинення - ступінь здійснення злочинного наміру і причину не доведення злочину до кінця, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має матір, яка є пенсіонеркою, та стан її здоров`я, а також відношення до вчиненого обвинуваченого, який висловив негативне ставлення до свого вчинку та вибачився перед потерпілою, тобто враховано всі ті обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.

Також суд першої інстанції при призначенні покарання врахував небездоганне минуле ОСОБА_8 , в тому змісті, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча і є особою, яка, згідно ст. 89 КК України, не має судимості.

При цьому, на противагу твердженням апелянта, дана обставина при призначенні ОСОБА_8 покарання була врахована судом виключно як така, що характеризує особу обвинуваченого, в сукупності з іншими даними про його особу, а також даними, які характеризують вчинений ним злочин, врахувавши які, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки таке покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів апелянта про врахування як пом`якшуючої покарання ОСОБА_8 обставини його щирого каяття, то такої не встановлено як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, виходячи зі змісту показань ОСОБА_8 щодо вчиненого ним злочину, які не узгоджуються із встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення та показаннями потерпілої ОСОБА_6 про вчинення активних дій та застосування до неї насильства з метою відкритого викрадення її майна саме ОСОБА_8 , а тому лише зазначення в обвинувальному акті про наявність такої пом`якшуючої обставини, виходячи з позиції ОСОБА_8 , що він негативно ставиться до своїх дій та попросив вибачення у потерпілої, не може бути визнано як щире каяття в змісті п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України та враховано при призначенні покарання.
Суперечить фактичним обставинам провадження і твердження апелянта про те, що потерпіла не заперечує проти примирення з обвинуваченим та вважає суворим призначене йому покарання, оскільки потерпіла категорично заперечувала наявність у неї такого бажання, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_8 покарання.

Зазначені захисником інші дані про особу обвинуваченого, як то наявність постійного місця роботи в місті Москва, нічим об`єктивно не підтверджені і не є тими обставинами, які б давали підстави для висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, виходячи з тяжкості вчиненого ним злочину та конкретних обставин його вчинення.

А відтак, апеляційні доводи захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та необхідність звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому її копії.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3