Справа №585/3550/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/144/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження № 0001093 від 14 серпня 2014 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2014 року яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 14 лютого 2014 року Недригайлівським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.; ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 24 жовтня 2014 року призначене покарання замінене на 50 годин громадських робіт;

- 2 квітня 2014 року Недригайлівським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 27 листопада 2014 року Недригайлівським районним судом Сумської області за ст. 389 ч. 2 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, -

обвинувачена у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року більш суворим покаранням за цим вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 14 лютого 2014 року, яке в послідуючому було змінене ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 24 жовтня 2014 року та вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 2 квітня 2014 року, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці 10 днів.Постановлено стягнути з ОСОБА_7 10000 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_9 ..Постановлено стягнути з ОСОБА_7 147 грн. 42 коп. на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 порушується питання про скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалення нового обвинувального вироку.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 17 липня 2014 року близько 16 год., перебуваючи в будинку свого знайомого ОСОБА_9 у АДРЕСА_2 , попросила скористатися пральною машинкою останнього на що ОСОБА_9 погодився. При цьому сам поїхав по власним справам, залишивши ключі від будинку та гаража ОСОБА_7 .. Скориставшись відсутністю господаря ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу оглянула гараж, де віднайшла грошові кошти у розмірі 10000 грн., які таємно викрала.

Із 05 серпня 2014 року ОСОБА_7 , на запрошення ОСОБА_10 , тимчасово проживала в будинку останнього. 09 серпня 2014 року близько 22 год. перебуваючи у будинку ОСОБА_10 у АДРЕСА_3 між ОСОБА_7 та власником будинку виникла сварка, в результаті якої останній пішов спати в одну із кімнат будинку, а ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю господаря, здійснила викрадення майна належного ОСОБА_10 на загальну суму 328 грн..

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора області, не оспорюючи доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації дій ОСОБА_7 , зазначає, що судом безпідставно застосовано положення ст. 71 КК України при призначенні покарання та призначено м`яке покарання за ст. 185 ч.2 КК України.

Норма закону, передбачена ст. 71 КК України, мала бути застосована при ухвалені вироку від 27 листопада 2014 року, але суд припустився помилки і не застосував її. Вказаний вирок учасниками процесу не був оскаржений, набрав законної сили. Призначене покарання із застосуванням ст. 71 КК України за цим вироком погіршує становище засудженої, що є неприпустимим.

Окрім того, зазначає, що суд належним чином не врахував, що ОСОБА_7 вчинила злочин середньої тяжкості, вчетверте впродовж року притягнута до кримінальної відповідальності, і пом`якшуючою покарання обставиною суд визнав визнання вини та щире каяття, що суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ці обставини є однією складовою дієвого каяття та призначив покарання, яке є явно м`яким. Просить дослідити дані, що характеризують особу ОСОБА_7 , скасувати вирок Роменського районного суду від 30 грудня 2014 року у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчинені злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Інші учасники судового провадження апеляційних скарг не подавали. Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу та вважав, що вирок суду підлягає до скасування з ухваленням нового обвинувального вироку, обвинувачену, яка просила не призначити їй більш суворий вид покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, та кваліфікація злочинних дій за ст. 185 ч.2 КК України в апеляції не оспорюються.

Що стосується дотримання законності при призначенні покарання, то суд першої інстанції допустився помилки.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 була засуджена:

- вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 14 лютого 2014 року за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.;

- ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 24 жовтня 2014 року покарання, призначене вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 14 лютого 2014 року у виді штрафу в сумі 850 гривень замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт;

- вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 2 квітня 2014 року за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт;

- вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року за ст. 389 ч. 2 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту.

Ураховуючи, що новий злочин ОСОБА_7 вчинила, два епізоди крадіжки, 17.07.2014 р. та 09.08.2014 р. суд правильно застосував до неї положення ч.4 ст. 70 КК України, визначивши покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, суд безпідставно застосував до ОСОБА_11 вимоги ст. 71 КК України. Ця норма закону мала бути застосована до неї при засудженні за вироком від 27.11.2014 р., проте суд припустився помилки і не застосував її. Вирок набрав законної сили.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, то колегія суддів вважає необхідним призначити покарання у виді обмеження волі проте на більший строк, ніж призначив суд першої інстанції.

При цьому, колегія суддів бере до уваги обставину, що пом`якшує покарання визнання вини, щире каяття у скоєному, думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, молодий вік обвинуваченої, 19 років.

Обставина, що обтяжує покарання є рецидив злочинів. Характеризується обвинувачена за місцем проживання посередньо.

Кримінальне правопорушення , яке скоїла ОСОБА_11 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.

Оскільки покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства, то колегія суддів вважає необхідним обраний судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 419, 420, 532 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляцію заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Скасувати вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженою за ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком суду від 27 листопада 2014 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно визначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 тримання під вартою скасувати, звільнивши її з під варти із зали суду негайно.

Зарахувати в строк відбування покарання тримання під вартою із 30 грудня 2014 року по 26 березня 2015 року, із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дня обмеження волі, згідно положень ст. 72 КК України.

В іншій частині вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2014 року залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4