УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
грудня 2007р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої
судді Іванів
О.Й.,

суддів: Шайди С.М. ,
Шкрібляка Ю.Д.,

секретаря Романюк
Н.Ф.,

з
участю: прокурора Вирсти Т.П.,

засудженого ОСОБА_1

розглянувши
06 грудня 2007р. у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за
апеляціями прокурора, який приймав
участь у розгляді справи, та засудженого
ОСОБА_1 на вирок Тисменицького районного суду від 13 вересня 2007 року, -

встановила:

Вказаним
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, з середньою спеціальною освітою, не працює,
розлучений, на утриманні одна
неповнолітня дитина, раніше судимий:

Справа
№11-461/2007р. Головуючий
1-ої інстанції Хоминець М. М.

Категорія ст. 186 ч.3 КК України Доповідач Іванів О.Й.

1)03.07.1996р. Івано-Франківським міським судом за ст.
140 ч.2 КК України (в редакції 1960р.) на 2 роки виправних робіт з
відрахуванням у дохід держави 20% заробітку щомісячно, 13.01.1997р. постановою Івано-Франківського
міського суду замінено виправні роботи на 1 рік 3 місяці

позбавлення волі;

2)29.03.2001р. Тисменицьким районним судом за ст. 140 ч.3 КК України (в
редакції 1960р.) на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

3)
16.11.2001р. Івано-Франківським міським судом за ст.
185 ч.3 КК України із застосуванням
ст. 42 КК України (в редакції
1960р.) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

4)
26.08.2005р. тим же судом за ст.
185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений 02.03.2007 року після відбуття
строку покарання, громадянин
України,

засуджений
за ст.
186 ч.3 КК України на чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід
засудженому залишено попередній - тримання під вартою.

Строк відбування
покарання постановлено обчислювати з 15 березня 2007 року.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому,
що в ніч на 15 березня 2007 року близько 3 години, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, ліктем руки розбив скло
віконної рами, через яке проник у
коридор квартири АДРЕСА_2, належної
потерпілій ОСОБА_2 Коли потерпіла, побачивши ОСОБА_1, почала кричати і кликати на допомогу, останній наніс їй кілька ударів рукою по
голові, затуляючи при цьому її
рот, вимагав грошей, зірвав з шиї потерпілої ланцюжок з хрестиком
з металу жовтого кольору, виштовхав
потерпілу на сходову площадку і з місця події втік.

В апеляціях:

· прокурор, який приймав участь у розгляді справи
судом, постановлений щодо ОСОБА_1 вирок
вважає незаконним внаслідок м'якості призначеного покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі
засудженого. Просить вирок скасувати,
постановити новий вирок, яким
ОСОБА_1 призначити більш суворе покарання;

· засуджений
ОСОБА_1 постановлений щодо нього вирок вважає незаконним, оскільки ніякого злочину щодо потерпілої не
вчиняв. Зазначає, що визнавальні
показання в час досудового слідства дані ним внаслідок фізичного та
психологічного насильства з боку працівників міліції. Просить вирок скасувати.

До
початку розгляду справи прокурор, який
приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, свою апеляцію відкликав.

Під час
апеляційного розгляду справи засуджений ОСОБА_1 свою апеляцію підтримав, пояснив,
що не вчиняв грабежу, що ланцюжок
з хрестиком з металу жовтого кольору,
який належить потерпілій, йому
підкинули в час затримання працівники міліції. Капітан міліції ОСОБА_3 і
старший лейтенант ОСОБА_4 застосовували до нього незаконні методи слідства
шляхом нанесення побоїв, а слідчим
ОСОБА_5 здійснювався на нього моральний тиск. Після затримання працівники
Тисменицького райвідділу силоміць напоїли його спиртним, а потім повезли на медичний огляд для
встановлення стану сп'яніння. Зазначив,
що наведені ним обставини залишились поза увагою суду першої
інстанції, тому просить вирок як
незаконний скасувати, а при відсутності
до цього підстав пом'якшити призначене покарання.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1, який просить задовольнити подану ним
апеляцію, заслухавши пояснення
прокурора, яка просить вирок суду
залишити без змін як законний і обґрунтований,
провівши судове слідство у частковому обсязі, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляція засудженого
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок
суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на належно досліджених і
правильно оцінених доказах.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_2
вбачається, що засуджений проник в її
будинок в нічний час, розбивши вікно.
Коли вона запитала його що він робить у її квартирі, ОСОБА_1 схопив її за шию, душив і бив рукою по голові, вимагав грошей, зірвав з шиї ланцюжок з хрестиком з жовтого
металу, вона кричала. Тоді засуджений
виштовхав її з коридору на двір де з силою кинув на сходову площадку.

За
даними висновку експерта №563/392-У від 18.04.2007 року потерпілій ОСОБА_2
спричинено за вказаних нею обставин легкі тілесні ушкодження (а.с. 54-55).

З
протоколу огляду місця події вбачається,
що вікно у коридорі квартири АДРЕСА_2,
де проживає потерпіла, розбито
(а.с. 6-8, 10-15).

Під час
особистого огляду ОСОБА_1 в присутності понятих з правої кишені спортивної
кофти засудженого було вилучено ланцюжок та хрестик з металу жовтого кольору
(а.с. 19), який в дальнішому впізнала потерпіла, зазначивши,
що цей ланцюжок належав їй (а.с. 47).

Окрім
того, потерпіла ОСОБА_2 15.03.2007 року
при пред'явленні осіб для впізнання вказала на ОСОБА_1 як на особу, яка проникла в її будинок, спричинила їй тілесні ушкодження і викрала
ланцюжок з хрестиком (а.с. 28).

За
наведених обставин покликання ОСОБА_1 на те,
що злочину не вчиняв, що наміру
грабувати потерпілу не мав, а в її квартиру
забрався з метою переночувати, є

необгрунтованим
і спростовується вище наведеними доказами,
яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку.

Твердження
засудженого ОСОБА_1 про те, що явку з
повинною та визнавальні показання про вчинення ним злочину органами досудового
слідства здобуто незаконними методами, є
безпідставними і на увагу колегії суддів не заслуговують. Вказані явка з
повинною і визнавальні показання засудженого підтверджуються зібраними по
справі і належно оціненими доказами.

Крім
того, прокуратурою Тисменицького району
згідно ухвали апеляційної інстанції від 14 листопада 2007 року перевірялись
скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії щодо нього зі сторони працівників
Тисменицького РВ УМВС і доводи засудженого про застосування до нього
недозволених методів слідства свого підтвердження не знайшли, у зв'язку з чим слідчим прокуратури
26.11.2007 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи
за відсутністю в діях працівників міліції складу злочину.

Кваліфікація
дій ОСОБА_1 за ст. 186 ч.3 КК України
відповідає встановленим судом обставинам справи.

Призначене
засудженому покарання відповідає вимогам
ст. 65 КК України.

За
наявності пом'якшуючих і обтяжуючих покарання обставин та думки потерпілої суд
призначив ОСОБА_1 мінімальне покарання,
передбачене санкцією ч.3 ст. 186
КК України.

Таким
чином, підстав для скасування
вироку, про що йдеться в апеляції
засудженого, чи його зміни внаслідок
пом'якшення покарання, колегією суддів
не встановлено.

Керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Тисменицького районного суду від 13 вересня 2007 року щодо
нього, - без змін.