Справа № 710/263/11
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.05.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою, яку подав захисник адвокат ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2014 року.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Поляна, мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр. України, з вищою освітою, одружений, на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючий директором ТзОВ «Свалява Міськбуд», не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 191 КК України до штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а за ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень із позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади протягом року.
На підставі ч. 5 ст. 74; ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності за вказані злочини в зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.
Так, в акти включено витрати автокранів у кількості 236,86 відпрацьованих маш.-год..
Однак, згідно нормативних витрат на виконання об`ємів робіт, які значаться в актах форми № КБ-2-в необхідно було відпрацювати автокранами 148,22 маш.-год., що на 88,61 маш.-год. менше, ніж в актах.
Згідно висновку експерта було встановлено, що на даному об`єкті були проведені і роботи, які не враховані в актах виконаних робіт, а саме :
-Т 9-75-2 «Виготовлення драбин, зв`язок, кронштейнів, гальмових конструкцій та
-Е 9-29-1 «Монтаж сходів прямолінійних і криволінійних, пожежних з огорожею
-Е 9-49-1 «Ставлення болтів будівельних з гайками та шайбами 6000 шт.».
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників процесу: адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, і просили вирок скасувати та винести виправдувальний; прокурора, яка просила вирок скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд, колегія суддів вважає, що вирок підлягає до скасування, а справа направленню на новий судовий розгляд з таких підстав.
Так, відповідно до вимог 321 - 339 КПК України вирок, який постановляється іменем України, є найважливішим актом правосуддя у кримінальних справах і повинен відповідати вимогам цих статей, у тому числі бути законним та обґрунтованим, - його мотивувальна частина має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини й мотивів останнього. У цій частині вироку необхідно викласти весь обсяг обвинувачення, яке визнане судом доведеним, навести докази, на яких ґрунтуються висновки суду щодо підсудного, тощо. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів повинно бути вмотивовано.
Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції допущена неповнота та поверховість при дослідженні фактичних обставин справи ; постановлений вирок містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим, тому апеляційні скарги в частині незаконності та необґрунтованості вироку задовольняє.
Так, згідно ст. 191 КК України за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи передано в її відання настає кримінальна відповідальність. При кваліфікації дій винної особи за ст. 191 КК України необхідно з`ясовувати яке саме майно було ввірене особі, чи перебувало в її віданні ; якщо перебувало, то коли і ким передано у відання ; на чию користь винна особа звернула майно або за яких обставин його розтратила.
Як убачається з вироку, формулюючи обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України злочину та кваліфікувавши його дії як привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, суд у порушення вказаних вище норм КК та КПК України у мотивувальній частині вироку не зазначив, яке саме майно було ввірене ОСОБА_7 ; де, коли і за яких обставин було йому ввірене ; на яких правових підставах майно перебувало у віданні ОСОБА_7 , а також де, коли і за яких обставин ОСОБА_7 привласнив чуже майно (звернув на свою чи інших осіб користь); де, коли і за яких обставин ОСОБА_7 розтратив чуже майно.
Кваліфікувавши дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366 КК України, суд у мотивувальній частині вироку також не зазначив, у чому саме полягають вчинені ним дії, що кваліфіковані як інше підроблення документів, складання і видача завідомо неправдивих документів. У мотивувальній частині вироку також не зазначено, де, коли і за яких обставин ОСОБА_7 склав завідомо неправдиві документи, де, коли і кому їх видав.
Визнавши ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України і призначивши йому за вказаними нормами матеріального закону покарання, суд у порушення вимог ст. 70 цього Кодексу не призначив йому покарання за сукупністю вчинених злочинів.
Звільнивши засудженого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України за спливом строку давності судом не враховано, що ОСОБА_7 вину в скоєнні злочинів не визнавав, згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності не давав. Крім того, посилаючись на ч. 5 ст. 74 КК України при звільненні ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності судом не враховано, що на підставі цієї норми права особа може бути звільнена тільки від відбування призначеного покарання.
Призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі, відповідно, 850 (вісімсот п`ятдесят) та 510 (п`ятсот десять) гривень, судом не враховано, що згідно санкцій указаних норм матеріального права, винній особі може бути призначено покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (далі - нмдг) ( у редакції Закону України від 05 квітня 2001 року).
Відповідно до ст. 53 КК України винній особі може бути призначено покарання у виді штрафу в розмірі від 30 (тридцяти) до тисячі нмдг, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. Відповідно до вказаних вище норм матеріального права, суд у вироку при призначенні покарання зобов`язаний вказати розмір штрафу в кількості нмдг, а потім визначити його у грошових одиницях. Вказане вище свідчить, що судом вимоги закону у цій частині дотримані не були.
Призначивши ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень з позбавленням права протягом року обіймати матеріально-відповідальні посади, судом не враховано, що відповідно до вказаної вище норми кримінального закону у редакції Закону України від 05 квітня 2001 року, винній особі може бути призначено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю тільки при призначенні покарання у виді обмеження волі.
Колегія суддів також вважає, що суддею, яка розглядала кримінальну справу постановлено вирок, який, відповідно до роз`яснення даного у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», із наступними змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду № 3 від 04.06.1993 року та № 12 від 03.12.1997 року і статей 321- 339 КПК України не можна вважати охайним, визнає його наспіх та непослідовно написаним, що викликає сумніви в його законності, обґрунтованості та справедливості, тому вирок визнається незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає до скасування (т. 3, а. с. 165-166 окремі цифри та букви неможливо прочитати).
Зі змісту викладених у вироку показань свідка ОСОБА_11 не вбачається, які саме обставини або факти свідок підтвердила ; свідок ОСОБА_13 не вказує на розмір коштів, які понад нормово були використані й які не зазначені в Акті прийнятих робіт, яка робота була проведена понад нормово. Суперечності у вказаних вище доказах підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного вмотивування при їх прийнятті або відхиленні.
Вищевказана неповнота судового слідства перешкодила суду першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідити наявні в справі докази й постановити законний та обґрунтований вирок, а тому колегія суддів вважає ці порушення вимог кримінально - процесуального закону істотними і такими, що відповідно до ст. ст. 368, 370 КПК України тягнуть скасування вироку й направлення справи на новий судовий розгляд, оскільки для усунення вищевказаної неповноти необхідно виконати значний обсяг дій, спрямованих на усунення вищевказаної неповноти й ця неповнота не може бути усунута з дотриманням специфіки судового розгляду справи апеляційним судом.
Доводи апеляційної скарги про притягнення до відповідальності посадових осіб Свалявської міської ради, які підписували Акти виконаних робіт, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 375 КПК України.
Під час судового розгляду справи, необхідно усунути вищевказану неповноту й, у залежності від здобутих доказів, прийняти рішення по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про винесення виправдувального вироку в справі за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та 1 ст. 366 КК України, колегія суддів з урахуванням вищенаведеного, також визнає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки, при прийнятті рішення враховує й вимоги ст. 376 КПК України.
Враховуючи тяжкість злочинів у вчиненні яких ОСОБА_7 обвинувачує орган досудового слідства, дані про його особу, запобіжний захід щодо нього залишити попередній підписка про невиїзд.
Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України та ст. ст. 365, 366, 379 КПК України (1960 року), апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній підписка про невиїзд.
Судді: