У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В.і Лавренюка М.Ю.

розглянувши в судовому засіданні 21 лютого 2008 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на вирок
Березівського районного суду Одеської області від 6 листопада 2006 року, яким
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судимого 16 жовтня
2003 року

за ч. 2 ст. 307 КК
України на п'ять років

позбавлення волі,
а на підставі ст. 75 КК України

звільненого від
відбування покарання

з випробуванням на
три роки іспитового строку,

за ч. 2 ст. 263 КК України на один рік позбавлення волі,
а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно йому призначено
п'ять років один місяць
позбавлення волі,

установила:

Суд
визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, він 18 липня 2006 року на покинутому аеродромі
за смт. Раухівка Березівського району Одеської області знайшов холодну зброю -
штик до 7,62 мм магазинного карабіну системи Маузер, зразку 1898/1935 років
К98К (Німеччина), який, будучи нетверезим, носив при собі до вечора того ж дня.

Ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2007 року вирок залишено без
зміни.

У
касаційному поданні прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і
направити справу на новий апеляційний розгляд. Вважає, що апеляційний суд у
порушення вимог ст. 377 КПК України не дав відповіді на доводи, наведені в
апеляції засудженого.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів не вбачає
підстав для його задоволення.

Винуватість ОСОБА_1 у
незаконному носінні холодної зброї доведена викривальними показаннями самого
засудженого про те, що він дійсно носив при собі штик, який знайшов на
покинутому аеродромі, тими даними, що містяться у протоколі огляду й вилучення
у ОСОБА_1 цього штика, який за даними висновку судово-криміналістичної
експертизи є холодною зброєю.

Виходячи з цього та беручи
до уваги, що учасники судового розгляду, у тому числі засуджений ОСОБА_1, не
оспорювали доказів стосовно фактичних обставин справи та правильно розуміли
зміст цих обставин, і переконавшись у добровільності й істинності їхніх позицій,
місцевий суд, роз'яснивши їм суть положень ст. 299 КПК України, розглянув
справу за цією процедурою.

Кваліфікація злочинних дій
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 263 КК України є правильною.

Покарання ОСОБА_1
призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України. Судом були враховані
ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого, всі обставини,
які обтяжують і пом'якшують покарання.

З правильністю рішення
місцевого суду небезпідставно погодилася апеляційна інстанція.

Будь-яких даних про
порушення судовими інстанціями норм матеріального або процесуального закону,
які були б підставою для зміни чи скасування судових рішень, колегією суддів не
встановлено.

Колегія суддів не знаходить підстав для призначення
кримінальної справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України.

Ураховуючи
наведене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити
прокурору в задоволенні касаційного подання.

Судді:

Заголдний В.В. Редька А.І. Лавренюк М.Ю.