АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Мельничук
Н.М. ,

суддів: Завязуна
С. М. та Ткача C.O.,

з
участю: прокурора Руденка
В.І.

захисника ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції та апеляцією підсудного ОСОБА_2 на
постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня
2007 року, якою кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст. 289 КК
України направлено прокурору М. Бердичева для організації додаткового
розслідування.

Органом
досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачувався в злочині, який він вчинив за таких обставин.

08.09.2006
року, в період з 19 год.30 хв. до 20 год. 25 хв. ОСОБА_2
повторно, з метою незаконного
заволодіння транспортним засобом, біля
буд. 19 по вул. К.Лібкнехта М. Бердичева підійшов до автомобіля ВАЗ -2103
держномер НОМЕР_1, де
невстановленим слідством предметом пошкодив замок в дверці водія, відчинив його, та розібравши замок запалення заволодів
зазначеним автомобілем, заподіявши
потерпілому ОСОБА_3 матеріальної шкоди на суму 6500 гривень.

Розглядаючи
справу по обвинуваченню ОСОБА_2, суд
дійшов висновку, що під час
розслідування справи органом досудового слідства допущена така його неповнота, яка не може бути усунута в судовому
засіданні. На обґрунтування такого висновку суд вказує на розбіжності в
показаннях потерпілого ОСОБА_3, свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, які вони давали на
стадії досудового слідства

Справа
№11-846/2007 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Євстаф'єва Т.А.

Категорія
ч.2 ст. 289 КК України Доповідач у суді 2-ї
інстанції Зав'язун С. М.

2

та під час судового слідства. Також
зазначає, що у висновку
судово-трасологічної експертизи, немає
категоричної відповіді, що замок дверей
водія автомобіля ВАЗ-2103 відчинявся наданою для дослідження манікюрною
пилочкою, вилученою в ОСОБА_2 Крім
того, органом досудового слідства
всупереч вимогам ст. ст. 22,
64 КПК України поверхово та однобічно досліджені обставини справи, які мають істотне значення для правильного
вирішення справи, а саме, не перевірено і не встановлено місце
знаходження підсудного в період з 19 год.
30 хв. до його затримання 08.09.2006 року,
не встановлені й не допитані особи,
які б підтвердили чи спростовували б факт перебування підсудного
08.09.2006 року в залі ігрових автоматів,
розташованого в районі вокзалу.

В
апеляції прокурор просить постановлене щодо ОСОБА_2 судове рішення
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд. Вважає, що наведені в
постанові суперечності не відповідають фактичним обставинам справи, у ході досудового слідства та в ході судового
слідства зібрано з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства
достатньо доказів, які підтверджують
вину ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Суд першої інстанції в
постанові про направлення справи на додаткове розслідування не вказує, які саме слідчі дії необхідно провести органу
розслідування, як і не зазначає в чому ж
саме полягає неповнота досудового слідства. Крім того, зазначає,
що вирішуючи питання про направлення кримінальної справи на додаткове
розслідування не була з'ясована думка потерпілого ОСОБА_3

В
апеляції підсудний ОСОБА_2 просить змінити обраний йому запобіжний захід з
утримання під вартою на підписку про невиїзд.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та
його захисника, які просили апеляцію
підсудного задовольнити, а в задоволенні
апеляції прокурора відмовити, думку
прокурора, який підтримав подану
прокурором апеляцію, проти апеляції
підсудного заперечив, вивчивши матеріали
кримінальної справи, обговоривши доводи
апеляції, перевіривши постанову суду
першої інстанції в межах, передбачених ст. 365 КПК України, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляції підсудного слід
відмовити, а апеляцію прокурора
задовольнити з таких підстав.

Відповідно
до ч.1 ст. 281 КПК України повернення
справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності
досудового слідства може мати місце лише тоді,
коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Це
положення закону знайшло своє відображення у вигляді відповідного застереження
в роз'ясненні, що міститься в абз.2 п.9
постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами України

3

кримінально-процесуального законодавства, що регулює

повернення
справ на додаткове розслідування» №2 від 11 лютого 2005 року, де зазначено,
що у випадках коли суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового
слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту
підсудного, потерпілого, свідків,
виклику й допиту нових свідків,
проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час
розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування
є неприпустимим. За необхідності суд
може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів.

Проте
суд першої інстанції не врахував вимог закону та знехтував наведеним вище
застереженням, внаслідок чого постановив
у справі рішення, яке не ґрунтується на
вимогах закону.

Апеляційний
суд не погоджується з доводами суду першої інстанції, викладеними в постанові, щодо необхідності перевірки правдивості
показань засудженого, потерпілого та
свідків. Зазначена обставина не може визнаватись підставою для направлення
справи на додаткове розслідування. Враховуючи,
що судове слідство є самостійною стадією кримінального процесу, то, у
даному випадку, суд не був позбавлений
можливості усунути виявлені недоліки,
суперечності досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом
більш ретельного допиту засудженого,
потерпілого та свідків, виклику
та допиту, при необхідності, нових свідків, здійснення належної оцінки здобутих
доказів, надання судових доручень у
порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій.

Що
стосується вказівки суду про необхідність оперативно-розшуковим шляхом
перевірити і встановити місце знаходження підсудного в період з 19 год. 30 хвил. до його
затримання 09.09.2006 року, а також
встановити і допитати свідків, які б
підтвердили чи спростували б факт його перебування 08.09.2006 року в залі
ігрових автоматів, то ці питання були
предметом дослідження в ході досудового слідства. Це підтверджується
матеріалами справи, а саме дорученням
слідчого (а.с. 59) та рапортом оперативного працівника кримінального розшуку
(а.с. 61) про результати виконання доручення. Згідно з проведеними тоді
заходами була встановлена та допитана свідок ОСОБА_8, інші особи не встановлені. При перевірці
алібі підсудного допитувалась свідок ОСОБА_9. Подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується
підсудний, мала місце один рік три місяці
тому. Однак суд вище вказані обставини не врахував.

4

Таким чином, на
думку апеляційного суду в справі відсутні

передбачені
законом підстави
для її повернення на додаткове розслідування. Тому

Постанова
суду підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий судовий розгляд,
під час якого необхідно повно,
всебічно і об'єктивно дослідити всі докази у справі, запропонувати сторонам надати додаткові

докази і також дослідити їх і, виходячи з доведеного об'єму
обвинувачення, прийняти законне й
обґрунтоване рішення в справі.

Підстави
для зміни підсудному ОСОБА_2 запобіжного заходу з утримання під вартою на
підписку про невиїзд, на даній стадії
провадження по справі, відсутні.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

В
задоволенні апеляції підсудного ОСОБА_2 відмовити. Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, задовольнити.

Постанову
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2007
року, якою кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст. 289 КК
України направлено прокурору М. Бердичева для організації додаткового
розслідування -скасувати, а справу
направити для розгляду в той же суд.