Справа №
ВИРОК

іменем України

06
листопада 2007 року Деснянський
районний суд м. Чернігова

в складі:

головуючого
- судді - Стеблини А.В.

при
секретарі - Горбик Н.А.,
Курч Н.М. , Горобей І.С

з участю
прокурора - Максиміхіна Ю.В.

адвокатів - ОСОБА_52.,
ОСОБА_53

ОСОБА_54,
ОСОБА_55 ОСОБА_56

захисників - ОСОБА_57 , ОСОБА_58,
ОСОБА_59

ОСОБА_60

потерпілих - ОСОБА_7, ОСОБА_10,
ОСОБА_11., ОСОБА_19, ОСОБА_22 , ОСОБА_27 ,
ОСОБА_28, ОСОБА_3,
ОСОБА_38, ОСОБА_42, ОСОБА_44 ,
ОСОБА_45 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
залі суду в
м. Чернігові справу
за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця м.
Чернігова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 12.01.2007 року
Новозаводським районним судом м.
Чернігова за ст. 190 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі
з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого
за адресою: АДРЕСА_4, у скоєнні
злочинів, передбачених ст.
ст. 27 ч.3, 28 ч. 3; 186 ч. 5; 187 ч. 4; 186 ч. 2; 187 ч.
2; 296 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженця м.
Чернігова, українця, громадянина
України, з повною загальною
середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 28.03.2005 року Деснянський
районним судом м.

Чернігова за ст. 186 ч. 2
КК України до З років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5, у скоєнні злочинів, передбачених
ст. ст. 27 ч. 2,
28 ч. 3; 186 ч. 5; 187 ч. 4; 187 ч. 2; 186 ч. 2; 296 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3народження, уродженця м.
Чернігова, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 25.11.2005 року Війсковим
судом Чернігівського гарнизону
за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення
волі, на підставі ст. 75
КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 2
роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_6
у скоєнні злочинів, передбачених ст.
ст. 27 ч. 2, 28 ч. 3; 186 ч. 5; 187 ч. 4; 187 ч. 2; 186 ч.
2; 296 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, уродженця м.
Донецька, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого,
не працюючого, раніше не
судимого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_7, у скоєнні злочинів, передбачених
ст. ст. 186 ч. 2; 187 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, уродженця м.
Чернігова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого

складальником в
ТОВ „Ньювел", раніше не
судимого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_8 у
скоєнні злочинів, передбачених ст.
ст. 185 ч. 2; 187 ч. 2 КК
України, -

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6народження, уродженця м.
Чернігова, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не

судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_9, у
скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_7народження, уродженця
м. Чернігова, українця,
громадянина України, з
професійно-технічною освітою, не
одруженого, не працюючого, раніше судимого 08.07.2005 року
Новозаводським районним судом м.
Чернігова за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення
волі з іспитовим строком 2 роки, проживаючого
за адресою: АДРЕСА_10

у скоєнні
злочинів, передбачених ст.
ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України, -

встановлено:

В кінці
2005 року, ОСОБА_1, переслідуючи корисливі цілі, спрямовані на здійснення нападів на окремих
осіб та на заволодіння чужим майном, на
початку 2006 року створив та очолив організовану злочинну групу, до складу якої увійшли мешканці м. Чернігова,
які були фізично розвинуті,
займалися рукопашним боєм та боротьбою.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 до складу вказаної організованої
злочинної групи, на початку січня 2006
року, залучив раніше судимих за корисні
злочини - ОСОБА_2, який займався
боротьбою, та ОСОБА_3 , який займався рукопашним боєм.

Займаючи
домінуюче положення в організованій злочинній групі, ОСОБА_1 розробив та довів до відома ч.1енів
створеної ним злочинної групи, план
злочинних дій, спрямованих на вчинення
нападів в вечірній та нічний час доби на окремих мешканців м. Чернігова з метою заволодіння їх майном. Свій план він узгодив з ч.1енами злочинної
групи та об'єднав всіх їх єдиним наміром щодо вчинення злочинів.

Увійшовши
до складу, організованої ОСОБА_1
злочинної групи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
, будучи активними учасниками даної
злочинної групи, виконували дії, спрямовані на досягнення загальної мети.

Діючи
згідно розробленого ОСОБА_1 плану злочинних дій, з метою полегшення скоєння злочинів, пов'язаних з заволодінням чужим майном, та придушення можливого опору з боку
потерпілих, під час нападу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 використовували балончики з сльозогійнним газом.

Під час
вчинення злочинів, організована злочинна
група, яку очолював ОСОБА_1, діяла згідно розробленого і узгодженого плану
та заздалегідь розподілених ролей кожного ч.1ена групи.

Так, згідно розподілених ролей :

ОСОБА_1, для досягнення спільної злочинної
мети, виконував загальне керівництво
злочинною групою, розподіляв ролі між
ч.1енами групи, визначав і обумовив з співучасниками
порядок діяльності, пов'язаної з
нападами на мешканців м. Чернігова. Він
вирішував коли саме та на кого будуть нападати ч.1ени його групи, вибирав місце нападу на потерпілих, завжди наносив перший удар потерпілим і під
час заволодіння їх майном наглядав за обстановкою, щоб в разі виникнення для них небезпеки
попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також
розподіляв виручені гроші від нападів на потерпілих між ч.1енами групи.

ОСОБА_2 виконував
активну роль в
діяльності організованої злочинної групи. Так, згідно розробленого плану злочинних дій та
відведеної йому ролі, ОСОБА_2 повинен
був підстрахувати ОСОБА_1,
і якщо в
разі ОСОБА_1 не зміг
збити потерпілого з
ніг, то ОСОБА_2 наносив
повторний удар в голову потерпілого.

Також, ОСОБА_2
згідно його ролі,
діючі спільно з ОСОБА_3
повинні були завдаваючи удари потерпілому придушувати можливий опір з
його боку, після придушення опору з
боку потерпілого ОСОБА_2
повинен був перевірити кишені
та особисті речі
потерпілих з метою виявлення цінних речей та забрати їх.
ОСОБА_2 продавав викрадені речі, а гроші
віддавав ОСОБА_1 ОСОБА_3 виконував
активну роль в діяльності організованої злочинної групи. Так, згідно розробленого плану злочинних дій та
відведеної йому ролі, ОСОБА_3 повинен був наносити удари потерпілим для
придушення опору з
їх боку, притримувати потерпілих на землі під час
того, як ОСОБА_2 перевіряв у них особистий одяг на предмет вилучення
цінних речей та грошей, повертати голови
потерпілих в бік, щоб останні не бачили
облич нападників.

Таким
чином, діючи на протязі тривалого
часу, з січня по грудень 2006 року, стійка
організована злочинна група
в складі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 , маючи загальну злочинну мету, попередньо зорганізована у спільне об'єднання
для вчинення злочинів та об'єднана єдиним планом щодо вчинення злочинів, скоювала тяжкі та особливо тяжкі злочини на
території м. Чернігова, пов'язані з нападами на мешканців м. Чернігова,
з застосуванням до них фізичного впливу та заволодіння їх майном.

1) 04
січня 2006 року, близько 24 годин
ночі, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою між собою на
відкрите викрадення чужого майна, прибули
до підземного переходу, розташованого на
перехресті проспекту Миру та вул. Щорса
м. Чернігова, де зустріли ОСОБА_7

Здійснюючи свій
спільний злочинний намір на відкрите викрадення майна ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зупинили ОСОБА_7 та погрожуючі застосуванням
фізичної сили до останнього, відкрито

викрали у нього
шкіряну куртку, вартістю 300 грн., мобільний телефон „Нокіа", вартістю 860 грн., з сім-карткою оператора „ЮМС", вартістю 50 грн. з залишком грошей на рахунку
у сумі 20 грн., електронний ваучер поповнення
рахунку мобільного зв'язку, вартістю 40
грн., гроші у сумі 5 грн., сумку,
вартістю 55 грн., робочий
журнал, який не представляє матеріальної
цінності, а всього майна на загальну
суму 1330 грн., що належали потерпілому ОСОБА_7

Заволодівши
майном та грошима потерпілого ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
зникли з місця події, а згодом
розподілили викрадене між собою та розпорядились їм на власний розсуд.

Будучи
допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв інкримінований йому злочин.

Будучи
допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що в ніч з 4 на 5 січня 2006 року він
знаходився на роботі і не вчиняв інкримінований йому злочин.

Не
дивлячись на повне заперечення своєї вини ОСОБА_1 та ОСОБА_3, їх вина повністю підтверджується зібраними та
перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_7 показав, що 04.01.2006 року, приблизно о 24.00 год. він повертався
додому. Коли він спустився до підземного переходу, щоб перейти до зупинки громадського
транспорту „Метацентр", що по
проспекту Миру, то там до нього підійшов
підсудний ОСОБА_1 та ще якийсь хлопець. ОСОБА_1 взяв його за грудки, притиснув до стіни і наказав віддати йому
гроші. Він відповів, що грошей у нього
не має. Продовжуючи тримати його за одяг,
ОСОБА_1 наказав віддати йому куртку. Також, незнайомий хлопець, який стояв з боку, сказав,
що зараз вони будуть з нього все знімати. Він відповів, що куртку знімати не буде і став вириватися
від захвату. Потім, ОСОБА_1 почав лазити
у нього по кишенях. Між ними зав'язалась бійка,
в ході якої він від удару або слізогінного газу втратив свідомість.
Приблизно через 10-15 хв. він прийшов до тями і відчув, що у нього болить обличчя. Він лежав на
асфальті і біля нього нікого не було. У нього було викрадено сумку з
документами, ключі, електронний ваучер поповнення рахунку мобільного зв'язку, шкіряну куртку, мобільний телефон, паспорт та гроші.

Свідчення
підсудного ОСОБА_3 стосовно його
перебування на роботі в той час, коли
був вчинений зазначений вище злочин,
спростовуються свідченнями допитаного у суді свідка ОСОБА_9, який показав, що
разом з підсудним він знаходився на чергування з 8 год. 03.01.2006 року
до 8 год. 04.01.2006
року, тобто ще до вчинення
інкримінованого ОСОБА_3 злочину.

Вина
підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_3 також
підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому засіданні
доказами:

- заявою ОСОБА_7 від 04.01.2006
року, в якій той просить провести
перевірку за фактом конфлікту, який
виник 04.01.2006 року в підземному

переході біля ТЦ
„Дружба" між ним та двома невідомими йому особами (т. 4 а.с. 22);

· явкою з
повинною ОСОБА_1 від 01.03.2007 року, в
якій той власноручно виклав обставини пограбування ним та ОСОБА_3незнайомого їм
чоловіка в підземному переході, яке мало
місце 04.01.2006 року (т. 4 а.с. 32);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 25.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_7 вказав
на ОСОБА_1, як на особу, яка приймала участь в його пограбуванні (т. 4
а.с. 36-38);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 від 03.03.2007 року, в ході якої ОСОБА_7 прямо вказав на ОСОБА_1,
як на особу, яка його пограбувала
разом з іншим хлопцем в підземному переході біля ТЦ „Дружба" 04.01.2006
року (т. 4 а.с. 43);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 03.03.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_7 вказав
на ОСОБА_3 , як на особу, яка брала участь в його пограбуванні (т. 4
а.с. 36-38);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 29.03.2007 року за участю
ОСОБА_1, в ході якого той розповів та
показав на місці, при яких обставинах і
де, він разом з ОСОБА_3. скоїли пограбування ОСОБА_7 (т. 5 а.с. 28-35);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 29.03.2007 року за участю ОСОБА_3
, в ході якого той розповів та показав
на місці, при яких обставинах і де, він разом з ОСОБА_1 скоїли пограбування ОСОБА_7 (т. 5 а.с. 24-26);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_3. та ОСОБА_1 від
16.03.2007 року, в ході якої вони
підтвердили факт скоєння ними пограбування ОСОБА_7 в підземному переході (т. 5 а.с. 9-11).

2) В ніч на 19 лютого 2006 року,
ОСОБА_5, діючи за попередньою
змовою з ОСОБА_2, ОСОБА_4 , ОСОБА_3.
та невстановленою особою на прізвисько „ОСОБА_15", з метою вчинення нападу на окремих осіб та
заволодіння їх майном, прибули до перехрестя
вулиць П'ятницька та Київська м.
Чернігова, де зустріли ОСОБА_10
та ОСОБА_11

Здійснюючи
свій спільний злочинний намір на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3
ОСОБА_2 та невстановлена особа на прізвисько „ОСОБА_15", напали на ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та
використовуючи фізичну силу, збили їх з
ніг. Після цього, ОСОБА_3 ОСОБА_2 та невстановлена особа на прізвисько
„ОСОБА_15", застосовуючи
насильство, небезпечне для здоров'я
потерпілих нанесли декілька ударів ногами та руками у різні частини тіла
ОСОБА_10, від яких останній на деякий
час втратив свідомість. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3
ОСОБА_2 та невстановлена особа на прізвисько „ОСОБА_15", застосовуючи насильство, небезпечне для здоров'я потерпілого, почали наносити удари ногами та руками у
різні частини тіла ОСОБА_11, а ОСОБА_5
та ОСОБА_4, які в цей час підбігли до
них, відтягнули ОСОБА_10 у сторону, де також,

застосовуючи
насильство, небезпечне для здоров'я
потерпілого, нанесли декілька ударів
ногами та руками по тілу ОСОБА_10

В результаті фізичного насильства,
яке було застосоване до потерпілого ОСОБА_10, йому були заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, закритого
перелому кісток спинки носу, синців та
забиття м'яких тканин обличчя,
тулубу, правої нижньої
кінцівки, котрі виникли від дії тупих
предметів, в тому числі і від нанесення
ударів кулаками та ногами. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 378 від
19.02.2007 року закрита черепно-мозкова травма,
струс головного мозку, закритий
перелом кісток спинки носу, синців та
забиття м'яких тканин обличчя,
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я, а синці та забиття м'яких
тканин тулубу та правої нижньої кінцівки,
кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В результаті фізичного насильства,
яке було застосоване до потерпілого ОСОБА_11, йому були заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді синців та забиття м'яких тканин голови,
обличчя, обох вушних
раковин, котрі виникли від дії тупих
предметів, в тому числі і від нанесення
ударів кулаками, ногами. Згідно висновку
судово-медичної експертизи № 467 від 01.03.2007 року, як в сукупності, так і кожне окремо, вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як
легкі тілесні ушкодження.

Після того, як потерпілі ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 не могли чинити опір,
продовжуючи свої спільні злочинні дії,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4. обшукали одяг
ОСОБА_10, а ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та невстановлена особа на прізвисько
„ОСОБА_15", обшукали одяг
ОСОБА_11, заволоділи майном
потерпілих, а саме: мобільним телефоном
„Самсунг X 100",
вартістю 720 грн., з сім-карткою
оператора мобільного зв'язку „Лайф",
вартістю 50 грн., з залишком
грошей на рахунку у сумі 25 грн.,
грошима у сумі 10 грн., а всього
на загальну суму 805 грн., які належали
ОСОБА_10, а також мобільним телефоном
„Нокіа", вартістю 500 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв'язку
„ЮМС", вартістю 50 грн. та залишком
грошей на рахунку у сумі 30 грн., а
всього на загальну суму 580 грн., які
належали ОСОБА_11

Заволодівши майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11, ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 ОСОБА_2 та невстановлена особа на прізвисько
„ОСОБА_15", зникли з місця
події, а згодом розпорядились викраденим
на власний розсуд,

Будучи
допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що 18.02.2006 року, приблизно о 22 год., він
разом з ОСОБА_2 та хлопцем на прізвисько „ОСОБА_15" повертались додому з
„Мегацентру", де грали на
автоматах. Проходячи повз кафе „Накаті" він з „ОСОБА_15" трохи
відстали, а ОСОБА_2 пішов далі. Вони
побачили, що у ОСОБА_2 зав'язалась
розмова з потерпілим ОСОБА_11 „ОСОБА_15" прискорив крок, а він не поспішав, оскільки у нього була зламана рука, а на вулиці було слизько. Він побачив, як ОСОБА_2 з ОСОБА_11 про щось спорили на
підвищених тонах. При цьому, ОСОБА_2
грубо розмовляв з потерпілим. Потім,
ОСОБА_2 замахнувся рукою
на

потерпілого, намагаючись нанести йому удар кулаком, але ОСОБА_11 випередив того і вдарив
ОСОБА_2, від чого той впав. Після цього, ОСОБА_11 сів зверху на ОСОБА_2 і став того
бити. Він підійшов до охоронців „Метацентру" і звернув їх увагу на бійку.
В цей час „ОСОБА_15" почав розтягувати ОСОБА_2 та ОСОБА_11 Прискоривши
крок, він також підійшов туди і теж став
їх рознімати. Де знаходився потерпілий ОСОБА_10 він взагалі не бачив. Відразу
до них підійшли охоронці „Мегацентру",
які запитавши, що за бійка відбувається, відвели їх до кімнати міліції, але там нікого не було. Вони чекали міліцію
приблизно 40 хв., а потім пішли додому.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з ними не було.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що 18.02.2006 року, приблизно о 22 год., він
разом з ОСОБА_3 та хлопцем на прізвисько
„ОСОБА_15" повертались додому і по дорозі зустріли потерпілого
ОСОБА_10, з яким раніше у нього був конфлікт, та ОСОБА_11 Він попросив у ОСОБА_11
цигарку, а потім грошей, на що той запропонував йому йти працювати.
ОСОБА_10 йому щось відповів і став на нього наговорювати. З ОСОБА_11 у нього
зв'язався словесний конфлікт. Після цього,
він наздогнав ОСОБА_11 і отримав удар в обличчя. Вони впали і ОСОБА_11
наніс йому ще два удари. Коли ОСОБА_11 з нього стягнули, то підбігла охорона магазину
„Метацентр". Він був розлючений і наніс 2-3 удара ногою в обличчя ОСОБА_11,
який присів на корточках.
Потім, вони почали знову лаятися і
їх охорона відвела до пункту міліції,
але там нікого не було. До них підбігло ще приблизно 10 чоловік.
ОСОБА_11 став говорити щось про мобільний телефон, а вони пішли. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ними не було і нічого у ОСОБА_11
та ОСОБА_10 вони не викрадали.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв інкримінований йому злочин.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв інкримінований йому злочин.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудними ОСОБА_4, ОСОБА_3
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, їх вина
повністю підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_10
показав, що в ніч з 18 на 19.02.2006
року, він разом зі своїми друзями
ОСОБА_12та ОСОБА_11 йшли до останнього додому. Коли вони проходили перехрестя
вул. Київська-П'ятницька, то до них підійшло приблизно п'ять
хлопців, серед яких був наочно йому
знайомий ОСОБА_2 Хлопці попросили у них закурити, а потім грошей, на що він відмовив і вони пішли далі.
Наздогнавши їх, ОСОБА_2 наплигнув на
ОСОБА_11 і збив того з ніг. Одночасно його також збив з ніг ОСОБА_3 ОСОБА_12
перейшла дорогу і стала по телефону викликати міліцію. Йому ногою вдарили у
вісок і він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то відчув,
як двоє взяли його під руки і повели у двір багатоповерхового будинку.
Там його повалили на землю і стали бити. Бив

його підсудний
ОСОБА_5 та ще двоє хлопців. Ногою йому вдарили по носу, звідки пішла кров і він прикинувся, що втратив свідомість. Приблизно йому нанесли
30-40 ударів руками та ногами. Потім,
вони почали лазити у нього по кишенях і витащили звідти мобільний
телефон „Самсунг X 100" та гаманець,
в якому знаходилось 10 грн. В зв'язку з отриманими тілесними
ушкодженнями він знаходився на лікуванні.

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що в ніч з 18 на 19.02.2006 року він разом з
своїми друзями ОСОБА_13та ОСОБА_14повертались від друзів. Коли вони проходили
поблизу перехрестя вул. Київська -
П'ятницька, то до них підійшла група
молодих хлопців, серед яких були
ОСОБА_2, якого він знає наочно та
ОСОБА_3, які попросили у них
цигарки, а потім гроші. Вони відмовили і
пішли далі. Перейшовши перехрестя, він
відчув удар в спину і впав. При цьому,
він побачив, що до нього
підбігають ще двоє хлопців. Що відбувалось з ОСОБА_10 він не бачив. Його били
ногами не менше трьох хлопців, а він
закривав обличчя рукою. З кишені у нього нападники витащили мобільний телефон
„Нокіа" і сказали, що він розбитий.
Потім, до них підбігли охоронці з
магазину „Мегацентр" і його перестали бити. Разом з охороною вони пішли до
кімнати міліції, але там нікого не було
і вони розійшлись.

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита свідка ОСОБА_14, в ночі 18.02.2006 року вона разом з своїми
товаришами ОСОБА_11та ОСОБА_13повертались від друзів. Коли вони йшли по
вул. П'ятницькій, то на зустріч їм йшло 3-є молодих
хлопців, років 20-23. Наблизившись до
них, один з тих хлопців попросив
цигарку, але ОСОБА_13або ОСОБА_11 йому
відмовили. Після того, як вони пішли
далі, то той хлопець, який просив цигарку, наздогнав їх та почав просити у них гроші.
Хлопці йому також відмовили. Вона йшла трохи попереду. Коли вона переходила
перехрестя вул. Київської -
П'ятницької, то почула тупіт ніг.
Перейшовши дорогу вона побачила, що ОСОБА_11
та ОСОБА_13лежать на землі і їх бьють ногами. Вона відразу ж з свого мобільного
телефону почала дзвонити в міліцію, але
дозвонитись не змогла. Тоді, вона
підбігла до дівчат, які стояли
поруч, та почала просити у них
телефон, щоб подзвонити в міліцію.
Дозвонившись до міліції, вона
повідомила, що невідомі бьють її хлопця.
Потім, вона повернулась обличчям до
бійки та побачила, що ОСОБА_13зник, а ОСОБА_11 вже піднімався з землі, і їх рознімала охорона „Мегацентру".
Приблизно через 20 хвилин до неї підійшов ОСОБА_11 і сказав, що треба йти додому. По дорозі він їй
розповів, що нападники забрали у нього
мобільний телефон, але під час бійки
вони його розбили, і тому викинули його.
Наступного дня вона від ОСОБА_11а дізналась,
що ОСОБА_13 нападники відтащили в сторону, де побили,
зломавши тому ніс та забрали мобільний телефон. З цього приводу
ОСОБА_13знаходився на лікуванні (т. 1 а.с.
306-307)

Вина підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_3
, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 також
підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому засіданні
доказами:

- заявою
ОСОБА_10 від 19.02.2006 року, в якій той
просить провести перевірку за фактом завдання йому та його товаришу ОСОБА_11у
тілесних ушкоджень, а також за фактом
викрадення його мобільного телефону (т. 1 ах. 196);

·
заявою ОСОБА_11 від 01.02.2007 року, в якій той просить прийняти міри до
невідомих, які в ніч з 18.02.2006 року
на 19.02.2006 рік нанесли йому тілесні ушкодження та заволоділи його мобільним
телефоном (т. 2 а.с. 2);

·
явкою з повинною ОСОБА_2 від 19.02.2007 року, де той власноручно виклав обставини
бійки, яка виникла між ним та його
товаришами ОСОБА_3им, ОСОБА_4, ОСОБА_5та невстановленою особою на прізвисько
„ОСОБА_15" в ніч з 18.02.2006 року на 19.02.2006 рік неподалік від
перехрестя вулиць Київська та П'ятницька,
та невідомими йому двома хлопцями,
з якими була дівчина, під час
якої ОСОБА_4та ОСОБА_5схопили одного з хлопців,
відтягли його в двори будинків,
де побили та заволоділи мобільним телефоном, а він,
„ОСОБА_15" та ОСОБА_3 били другого хлопця, і коли той лежав на землі, ОСОБА_3 забрав у нього мобільний телефон (т.
2 а.с. 8);

- явкою з повинною ОСОБА_3 від 09.02.2007 року, де той власноручно виклав обставини
пограбування ним та його товаришами ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2им та
„ОСОБА_15" двох невідомих йому хлопців,
яке мало місце в ніч з 18.02.2006 року та 19.02.2006 рік, під час якого ОСОБА_4та ОСОБА_5відтягнули
одного з потерпілих в бік, де продовжили
бити та забрали

мобільний телефон, а він разом з
ОСОБА_2им та „ОСОБА_15" бився з іншим хлопцем, та хтось з них забрав у того хлопця мобільний
телефон, але він виявився розбитим і
вони його викинули (т. 2 а.с. 102);

·
висновком судово-медичної експертизи № 378 від 19.02.2007
року, згідно якого, в результаті фізичного насильства, застосованого до ОСОБА_10, йому були завдані тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, закритого
перелому кісток спинки носу, синців та
забиття м'яких тканин обличчя,
тулубу, правої нижньої
кінцівки, котрі виникли від дії тупих
предметів, в тому числі і від нанесення
ударів кулаками та ногами, могли
утворитися 19.02.2006 р. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом кісток спинки носу, синців та забиття м'яких тканин обличчя
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.
Синці та забиття м'яких тканин тулубу та правої нижньої кінцівки, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження
(т. 1 а.с. 292-293);

·
висновком судово-медичної експертизи № 467 від 01.03.2007
року, згідно якого, в результаті фізичного насильства, яке було застосовано до ОСОБА_11, йому були заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді синців та забиття м'яких тканин голови,
обличчя, обох вушних
раковин, котрі виникли від дії тупих
предметів, в тому числі і від нанесення
ударів кулаками, ногами, могли утворитися 19.02.2006 p., і як усі в сукупності, так і кожне окремо, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження
(т. 2 а.с. 42-43);

·
протоколом впізнання по фотокарткам від 05.02.2007
року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10
вказав на ОСОБА_2 як на ту особу, яка в ніч з 18.02.2006 року на 19.02.2006 рік
просила у них цигарки та гроші, а потім
він перший плигнув на спину його товариша ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 230-231);

протоколом
впізнання по фотокарткам від 05.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_5, як на ту особу, яка в ніч з 18.02.2006 року
на 19.02.2006 рік
відтягувала його в
бік будинків, де

продовжили
бити, а потім саме цей чоловік вдарив
йому ногою в ніс та зламав його, після
чого забрав мобільний телефон (т. 1 а.с.
236-237);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 05.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_3 , як на ту особу, яка в ніч з 18.02.2006 року на 19.02.2006 рік
збила його з ніг та наносила удари по тулубу,
перед тим як його пограбували (т. 1 а.с.
242-243);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 05.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_2, як на ту особу, яка в ніч з 18.02.2006 року на 19.02.2006 рік
просила у нього та його товариша цигарку,
а потім гроші (т. 2 а.с. 15-16);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 05.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_3 , як на ту особу, яка знаходилась в групі осіб, які напали на нього в ніч з 18.02.2006 року
на 19.02.2006 року, а коли підійшли
охоронці, то провокував його на подальшу
бійку (т. 2 а.с. 18-19);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 05.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_4 , як на ту особу, яка знаходилась в групі осіб, які напали на нього в ніч з 18.02.2006 року на

19.02.2006 року, а
коли підійшли охоронці, то провокував
його на подальшу бійку (т. 2 а.с.
27-28);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 від
08.02.2007 року, в ході якої ОСОБА_10
прямо вказав на ОСОБА_5, як на ту
особу, яка ударом ноги зламала йому ніс
та забрала його мобільний телефон (т. 1 а.с.
309);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_10 та ОСОБА_3.
від 10.02.2007 року, в ході якої
ОСОБА_10 прямо вказав на ОСОБА_3 як на
ту особу, яка була в компанії, що напала на них, він був серед тих хлопців, які били його ногами, а також саме цей хлопець збив його з
ніг, і він його дуже добре
запам'ятав, оскільки у того тоді була
зламана рука (т. 1 а.с. 308);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_10 та ОСОБА_2, в
ході якої ОСОБА_10 прямо вказав на ОСОБА_2,
як на ту особу, яка просила у
нього цигарку, а потім гроші, і саме він плигнув на спину ОСОБА_11, після чого зав'язалась бійка (т. 1 а.с. 310);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , в
ході якої ОСОБА_11 прямо вказав на ОСОБА_4 ,
як на ту особу, яка знаходилась в
групі нападників, які його били до
того, як їх розтягнула охорона (т. 2
а.с. 30);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_11 та ОСОБА_3, в
ході якої ОСОБА_11 вказав на
ОСОБА_3 як на ту особу, яка знаходилась в групі нападників, які його били до того, як їх розтягнула охорона, і саме у нього була рука в гипсу (т. 2
а.с. 31);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 в
ході якої ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_2, як
на ту особу, яка знаходилась в групі
нападників, які його били до того, як їх розтягнула охорона (т. 2 а.с. 32);

-
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 14.02.2007 року за
участю ОСОБА_3 в ході якого той розповів
та показав на місці, при

яких обставинах
і де, він приймав участь в пограбуванні
ОСОБА_11, яке мало місце в ніч з
18.02.2006 року на 19.02.2006 рік (т. 2 а.с.
240-249).

3) В ніч з 25.02.2006 року на 26.02.2006 рік, ОСОБА_7,
продовжуючи свою злочинну діяльність,
діючи повторно, за попередньою
змовою з особою, матеріали відносно якої
виділені в окреме провадження, з метою
на відкрите викрадення чужого майна,
прибули на перехрестя вулиць 9-го Січня та проспекту Мира м. Чернігова,
де знаходився ОСОБА_16

Здійснюючі свої спільні злочинні наміри,
ОСОБА_7 та особа, відносно якої
матеріали виділені в окреме провадження,
схопили потерпілого ззаду за руки,
тим саме позбавивши останнього можливості опору, відтягли потерпілого в бік, щоб не бути поміченими сторонніми
особами, потім нанесли йому 2 удари
руками в область голови, чим спричинили
потерпілому фізичного болю, і відкрито
викрали мобільний телефон „Нокіа 3100" вартістю 560 грн. разом з
сім-карткою ЮМС вартістю 50 грн. з грошима на рахунку в сумі 10 грн., портмоне вартістю 40 грн. в якому знаходилась
кредитна картка „Приватбанка", яка
для потерпілого матеріальної цінності не представляє, та фотокартку з написаним пін-кодом до
кредитної картки яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, грошима в сумі 150 грн., залікову книжку, яка для потерпілого матеріальної цінності не
представляє, ручку та блокнот, які для потерпілого матеріальної цінності не
представляють, а всього майном на
загальну суму 810 грн., які належали
потерпілому ОСОБА_16

Після чого, ОСОБА_8 в ту ж ніч та час, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючі повторно, за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме
провадження, з метою на таємне
викрадення майна ОСОБА_16, прибули до банкомату
„ПриватБанку", який
розташований за адресою: м. Чернігів
вул. Сережнікова, 6, де
скориставшись викраденою кредитною карткою ОСОБА_16 та пін-кодом до неї, таємно викрали з рахунку ОСОБА_16 гроші в
сумі 1600 грн.

Після чого, заволодівши викраденим
майном та грошима ОСОБА_16, ОСОБА_7 та
особа, відносно якої матеріали виділені
в окреме провадження, зникли з місця
скоєння злочину, а згодом розпорядились
викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_7,
свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що потерпілого ОСОБА_16 він не грабував.
26.02.2006 року, після 1 години ночі він
зустрівся з ОСОБА_17, який попросив його
допомогти зняти гроші в банкоматі. Вдвох вони поїхали до банкомату, де зняли гроші. Він не цікавився у ОСОБА_17 про
походження банкоматної картки.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини ОСОБА_8, його вина повністю підтверджується зібраними
та перевіреними у суді доказами.

Так, відповідно до оголошеного у суді протоколу
допита потерпілого ОСОБА_16, на початку лютого 2006 року він приїхав в м. Чернігів на навчання. 24.02.2006 року він був
в гостях у своєї сестри. Побувши в гостях,
він пішов до банкомату, розташованого поблизу вул. Сережнікова,
і знявши зі своєї картки 100 грн. пішов додому. Коли він майже дійшов до
перехрестя вул. 9

січня та проспекта Мира, то відчув, як його схопили ззаду за руки і почали їх
викручувати. Він спробував вирватись,
але нападники відразу ж його вдарили рукою в голову та попередили, щоб він не смикався, бо буде гірше. Після цього, нападники відтащили його до арки, де ще сильніше закрутили руки, щоб він не міг вирватись. Потім, він відчув,
що на ньому розстебнули куртку і почали перевіряти кишені. Потім, нападники його штовхнули вперед. Не
втримавшись на ногах він впав і почув тупіт ніг, зрозумівши,
що нападники втекли. Коли він піднявся та перевірив кишені, то виявив,
що у нього зникли: мобільний телефон „Нокиа 3100", вартістю 560 грн., з сім-карткою ЮМС, вартістю 50 грн., з грошима на рахунку в сумі 10 грн. Також у
нього зникли: портмоне, вартістю 40
грн., гроші в сумі 150 грн., кредитна картка „ПриватБанку", залікова книжка на його ім'я, ручка та блокнот, які для нього матеріальної цінності не
представляють. Крім того, в гаманці, на фотокартці його дружини, був написаний код банкоматної картки. Так як
у нього дуже розболілась голова, він
відразу пішов додому, а ранком
наступного дня пішов до міліції, де
написав заяву та заблокував катку „ПриватБанку". Тоді ж йому сказали, що з його картки зняли 1600 грн. В лікарню
він не звертався, (т. З а.с. 193)

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_16 є її сином і мешкає
він в м. Дніпропетровськ. В лютому 2006
року син приїхав в м. Чернігів на сесію.
Зі слів сина їй відомо, що коли він
вночі повертався додому, то неподалік
від перехрестя пр. Миру - вул. 9 Січня
на нього напали двоє хлопців, які
завернули йому руки за спину, завели у
провулок та викрали у нього мобільний телефон,
залікову книжку, гаманець, банківську картку „Приватбанк" та 150
грн.

Вина підсудного ОСОБА_8 також підтверджується і іншими наданими та
перевіреними у судовому засіданні доказами:

- заявою
ОСОБА_16 від
26.02.2006 року, в якій він просить
провести

перевірку за фактом зникнення його речей (т. 3 а.с. 155);

· явкою з
повинною ОСОБА_17 від 23.02.2007 року, в
якій той власноручно виклав обставини пограбування ним та його товаришем
невідомого їм чоловіка, яке мало місце
25.02.2006 року на перехресті вул. 9-го
Січня та проспекту Мира м. Чернігова (т.
3 а.с. 190);

· явкою з
повинною ОСОБА_8 від 07.03.2007 року, в
якій той власноручно виклав обставини пограбування ним та його товаришем
невідомого їм чоловіка, яке мало місце
25.02.2006 року на перехресті вул. 9-го
Січня та проспекту Мира м. Чернігова (т.
3 а.с. 191);

· протоколом
виїмки магнітного носія від 03.03.2006 року,
згідно якого в приміщенні „Приватбанку" проведена виїмка матеріалів
зовнішнього відеоспостереження (фотокарток) банкомату по вул. Преображенська, 2 м.
Чернігова (т. 3 а.с. 163-168);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_16
та ОСОБА_17, в ході якої останній
детально розповів про обставини пограбування ним та його товаришем потерпілого
ОСОБА_16, а останній підтвердив,
що саме при таких обставинах його пограбували (т. 3 а.с. 206-207).

4) 31
березня 2006 року, близько 23-30
години, ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, з метою відкритого

викрадення
чужого майна прибув до зупинки громадського транспорту „Дитячий світ" по
проспекту Миру м. Чернігова, де зустрів ОСОБА_19

Здійснюючи свій злочинний намір на заволодіння майном ОСОБА_19, ОСОБА_1,
попросив у ОСОБА_20 мобільний телефон,
щоб нібито подзвонити. Коли ОСОБА_20
дав йому свій мобільний телефон,
ОСОБА_1, роблячи вигляд, що дзвонить,
почав відходити від ОСОБА_20 Побачивши,
що ОСОБА_1 намагається зникнути,
ОСОБА_20 почав його переслідувати
та вимагати повернути телефон. Коли ОСОБА_20
наздогнав ОСОБА_1 та став просити віддати телефон, ОСОБА_1,
з метою утримання у себе телефону,
використовуючи насильство, яке не
є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, наніс ОСОБА_20 удар кулаком у голову, від якого останній впав та на деякий час
втратив свідомість. Скориставшись цим,
ОСОБА_1 відкрито викрав мобільний телефон „Самсунг-Х 100", вартістю 550 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв'язку
„Діджус", вартістю 50 грн., з залишком грошей на рахунку у сумі 20
грн., а всього на загальну суму 620
грн., що належали потерпілому ОСОБА_20

Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_20,
ОСОБА_1 зник з місця події, а
згодом розпорядився викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що потерпілого ОСОБА_19 він не грабував.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини ОСОБА_1, його вина повністю підтверджується зібраними
та перевіреними у суді доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_19 у суді
показав, що 31.03.2006 року, приблизно о 23 год., він
разом зі своєю дівчиною знаходився на зупинці біля школи № 1. В цей час до
нього підійшов ОСОБА_1 попросив у нього мобільний телефон, щоб комусь подзвонити. Він дав йому свій
мобільний телефон „Самсунг X 100". В ході розмови по телефону, ОСОБА_1 став від нього відходити. Він пішов
за ним і сказав, що досить розмовляти по
телефону. У відповідь на це, ОСОБА_1
вдарив його кулаком у голову, від чого
він впав, а той з телефоном втік.

Вина підсудного ОСОБА_1 також підтверджується і іншими наданими та
перевіреними у судовому засіданні доказами:

· заявою
ОСОБА_21 від 01.04.2006 року, в якій той
просить провести перевірку за фактом зникнення його мобільного телефону після
конфлікту з невідомим 31.03.2006 року біля зупинки громадського транспорту
„Дитячий світ" м. Чернігова (т. 4
а.с. 4);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 26.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_19 вказав на ОСОБА_1, як на ту особу, яка відкрито викрала його мобільний телефон
(т. 4 а.с. 14-15);

протоколом
очної ставки між ОСОБА_19 та ОСОБА_1, в
ході якої ОСОБА_19 прямо вказав на ОСОБА_1,
як на ту особу, яка завдавши йому
удару відкрито викрала його мобільний телефон (т. 4 а.с. 18);

- протоколом відтворення
обстановки та обставин
події від 29.03.2007 року за участю ОСОБА_1,
в ході якого той розказав та показав на місці, при яких обставинах і де, він пограбував ОСОБА_19 (т. 5 а.с. 28-34).

5) В ніч на 01.04.2006 року, ОСОБА_3
, продовжуючи свою злочинну
діяльність, діючи за попередньою змовою
з особою, відносно якої матеріали
виділені в окреме провадження та невстановленою особою на прізвисько
„ОСОБА_15", з метою вчинення нападу
на окремих осіб та заволодіння їх майном,
прибули до кіоску „Ремонт взуття" по вулиці П'ятницька м. Чернігова,
де зустріли ОСОБА_22 Здійснюючи свій спільний злочинний намір на
заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , особа,
відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та невстановлена
особа на прізвисько „ОСОБА_15",
наздогнавши потерпілого біля кіоску „Ремонт взуття", спробували повалити того на землю, для чого ОСОБА_3 завдав ОСОБА_22 удар по ногах, однак потерпілий встояв, і тоді невстановлена особа на прізвисько
„ОСОБА_15" нанесла потерпілому удар в голову металевим предметом стиснутим
в кулаку (кастетом), від чого потерпілий
втратив свідомість. Після чого,
ОСОБА_3 трохи відійшов від місця
нападу, щоб спостерігати за
обстановкою, та в разі виникнення
небезпеки попередити інших співучасників - особу, відносно якої матеріали виділені в окреме
провадження та невстановлену особу на прізвисько „ОСОБА_15", а останні завдали потерпілому ряд ударів
ногами по голові та тулубу, чим
спричинили ОСОБА_22 тілесні ушкодження у вигляді синців та забиття м'яких
тканин голови, обличчя, саден на волосяній частині голови, лівій кисті,
подряпин лівого променево-зап'ясткового суглобу, які згідно з висновком судово-медичної
експертизи № 570 від 14.03.2007 року відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, після чого, особа,
відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та невстановлена
слідством особа на прізвисько „ОСОБА_15" відтягли потерпілого в бік, щоб не бути поміченими сторонніми
особами, та почали перевіряти кишені
потерпілого, в наслідок чого ОСОБА_3
, особа,
відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та невстановлена
особа на прізвисько „ОСОБА_15" відкрито заволоділи мобільним телефоном
„Сіменс ME 45" вартістю 340 грн., сім-карткою оператора мобільного зв'язку
„Джине" вартістю 20 грн., з
залишком грошей на рахунку у сумі 40 грн.,
грошима в сумі 60 грн. та блокнотом,
який для потерпілого матеріальної цінності не представляє, а всього майном на загальну суму 460
грн., що належали потерпілому ОСОБА_22

Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_22,
ОСОБА_3 , особа, відносно якої матеріали виділені в окреме
провадження та невстановлена особа на прізвисько „ОСОБА_15" зникли з місця
події, а згодом розпорядились викраденим
на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 , свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано. 01.04.2006 року він
знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні радіозаводської лікарні.

Не
дивлячись на повне заперечення своєї вини ОСОБА_3. , його вина повністю підтверджується зібраними
та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий
ОСОБА_22 показав, що 02.04.2006 року, приблизно о 3 год. ночі, він на таксі
повертався від своїх знайомих. Біля магазину „П'ятницький" він вийшов з
таксі, купив пляшку пива і направлявся
додому. Коли виходив з магазину, то
зустрів знайомого на прізвисько „ОСОБА_23". З „ОСОБА_23" був
незнайомий йому хлопець. На прохання хлопців він купив їм пиво і присівши на
лавочці вони почали його пити. Потім, до
„ОСОБА_23" та його товариша підійшов хлопець на прізвисько „ОСОБА_15"
та інші. Коли він допивав пиво, то
дістав свій мобільний телефон і подивився котра година. Так як було вже початок
4-ї години, то він почав збиратись
додому. „ОСОБА_15" просив у нього мобільний телефон, щоб подзвонити, але він відмовив. Тоді „ОСОБА_15" почав
просити у нього гроші, на що він також
йому відмовив і направився додому. По дорозі він зайшов за гаражи, щоб справити природні потреби, після чого до нього хтось підійшов ззаду та
намагався зробити підніжку, але він
встояв і в цей час отримав удар в голову,
від чого втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то виявив зникнення мобільного телефону
„Сіменс ME 45", гаманця
з грошима в сумі 60 грн. та блокнота.

Свідок ОСОБА_24. у судовому засіданні показав, що ОСОБА_22 є його старшим братом. 02.04.2006 року, приблизно о 4 год., його
брат прийшов додому і він побачив, що у
того була розбита голова і йшла кров. Брат розповів, що на нього напали, побили та забрали мобільний телефон, гаманець з грошима та блокнот.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_25
показав, що він працює лікарем -
отолорінологом в радіозаводській лікарні і дійсно з 28.03.2006 року по
03.04.2006 року ОСОБА_3 перебував на
стаціонарному лікуванні з діагнозом паратанзілярний абсцес. Згідно внутрішнього розпорядку хворі повинні
дотримуватися встановленого режиму перебування в лікарні, але для них не має ніяких перешкод для виходу
за територію лікарні, особливо в нічний час. З зазначеним діагнозом ОСОБА_3 міг самостійно пересуватися і здійснювати
цілеспрямовані дії.

Свідок ОСОБА_26 дала у
судовому засіданні свідчення, аналогічні
свідченням свідка ОСОБА_25

Вина підсудного ОСОБА_3 також
підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому засіданні
доказами:

- заявою
ОСОБА_22 від 02.04.2006 року, в якій той
просить провести

перевірку за фактом завдання йому тілесних ушкоджень та
зникнення речей,

яке мало місце 01.04.2006 року (т. З а.с. 105);

· явкою з
повинною ОСОБА_17 від 23.02.2007 року,
де той власноручно виклав обставини нападу ним та його товаришами -
ОСОБА_3им і „ОСОБА_15" на потерпілого ОСОБА_22 (т. З а.с. 190);

висновком
судово-медичної експертизи № 570 від 14.03.2007 року, згідно якого,
в результаті фізичного насильства,
яке було застосоване до ОСОБА_22,
йому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців та забиття
м'яких тканин голови, обличчя, саден на волосяній частині голови, лівій кисті,
подряпин лівого променево-зап'ясткового суглобу, котрі виникли від дії тупих предметів, могли утворитися 01.04.2006 року і як усі в
сукупності, так і кожне окремо, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Не виключена можливість, що тілесні
ушкодження виявлені у
ОСОБА_22, могли бути

спричинені від
нанесення ударів кулаками та ногами. Садно,
виявлене в правій тім'яній ділянці волосяної частини голови
ОСОБА_22, могло виникнути від удару
металевим предметом, в тому числі і
стиснутим в кулаці, чи надітим на кулак
(кастетом) (т. 3 а.с. 138-140);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 28.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_22вказав на ОСОБА_17, як на особу,
з якою він випивав, перед тим як
його пограбували (т. З а.с. 121-123);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_22 та ОСОБА_17 від 01.03.2007 року, в ході якої ОСОБА_17 детально розповів про
обставини вчинення ним, ОСОБА_3им та
„ОСОБА_15" розбійного нападу на ОСОБА_22.,
а останній підтвердив, що його
пограбували саме при таких обставинах (т. 3 а.с. 129);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_22 та ОСОБА_3.
від 21.03.2007 року, в ході якої
ОСОБА_3 детально розповів про обставини
вчинення ним, ОСОБА_17 та
„ОСОБА_15" розбійного нападу на ОСОБА_22,
а останній підтвердив, що його
пограбували саме при таких обставинах (т. 3 а.с. 151-152);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 29.03.2007 року за участю
ОСОБА_3 в ході якого він розповів та
показав на місці, при яких обставинах і
де, він разом з ОСОБА_17 та
невстановленою особою на прізвисько „ОСОБА_15" вчинили розбійний напад на
ОСОБА_22 (т. 5 а.с. 24-27).

Аналізуючи свідчення ОСОБА_25 та ОСОБА_26 суд приходить до висновку, що вони ніяким чином не спростовують
здійснення ОСОБА_3. розбійного нападу на
ОСОБА_22, а інкриміноване підсудному
ОСОБА_3 діяння повністю підтверджуєть
наведеними вище докази, які узгоджуються
між собою.

6) 19.06.2006 року, в вечірній
час, ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно,
діючі в складі організованої злочинної групи, згідно раніше розробленого та узгодженого між
ч.1енами злочинної групи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
плану злочинних дій, за
попередньою змовою між собою на вчинення нападу на окремих осіб та заволодіння
їх майном, прибули на перехрестя вулиць Горького та Преображенського
м. Чернігова, де зустріли ОСОБА_27

Здійснюючи
свій спільний злочинний намір на заволодіння майном ОСОБА_27, ОСОБА_1,
наздогнавши потерпілого та виконуючи свою роль, наніс ОСОБА_27
удар в голову, чим завдав
потерпілому фізичного болю, однак, враховуючи те, що потерпілий втримався на ногах, ОСОБА_2 виконуючи відведену йому роль, наніс ряд ударів потерпілому в голову та по
тулубу, добившись при цьому того, що потерпілий випустив свій мобільний
телефон, ОСОБА_3 виконуючи відведену йому роль відволік
потерпілого, а ОСОБА_1, виконуючи свою роль заволодів мобільним
телефоном „Сименс А 65" вартістю 350 грн.,
чохлом, який для потерпілого
матеріальної цінності не представляє, з
сім-карткою оператора мобільного зв'язку „Діджус", вартістю 50 грн., з залишком грошей на рахунку у сумі 5
грн., сім-карткою оператора мобільного
зв'язку „Джинс" вартістю 25 грн. з грошима на рахунку в

сумі 5
грн., а всього на загальну суму 435
грн., що належали потерпілому ОСОБА_27

Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_27, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зникли з місця події, а згодом
розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 5 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 5 КК України не визнав та показав, що не вчиняв злочину, який йому інкриміновано. 19.06.2006 року він
знаходився на сутках на роботі.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 5 КК України не визнав та показав, що не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудними ОСОБА_1, ОСОБА_3та ОСОБА_2, їх вина повністю підтверджується зібраними та
перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_27 показав, що 19.06.2006 року, приблизно о 23 год., він
повертався додому. Проходячи по вул. Горького він дістав
мобільний телефон „Сименс А 65",
щоб зателефонувати дружині та попередити її, що йде додому. В цей час він позаду себе
почув швідкі кроки і відразу зліва відчув удар в голову, а потім ще була серія ударів по голові. Він
став оборонятися, але йому продовжували
наносити удари в голову. Також, йому
вдарили по руці і мобільний телефон випав. Він побачив двух нападників, серед яких був ОСОБА_2. Обороняючись він
схопив одного рукою за шию, але той
кинув його через плече і він впав. Підвівшись він побачив, що їх було вже четверо. Потім, хтось з нападників сказав йому „давай битися
один на один". Він відразу ж кинувся на того нападника, у якого в руці був його телефон. Коли він вже
підбіг до нього, то почув, що хтось сказав „ОСОБА_28, уходим" і нападники відразу побігли. Він
спробував їх наздогнати, але у нього
нічого не вийшло.

Вина підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- заявою ОСОБА_27 від 21.06.2006
року, в якій той просить провести

перевірку за фактом зникнення його мобільного
телефону, яке він виявив після

бійки з невідомими йому особами (т. 3 а.с. 36);

- явкою з
повинною ОСОБА_2 від 19.02.2007 року, де
той

власноручно виклав обставини пограбування невідомого
хлопця по вул.

Преображенській
м. Чернігова в червні 2006 року (т. З а.с. 48);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 19.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_27
вказав на ОСОБА_2, як на ту
особу, яка знаходилась в групі
нападавших на нього осіб ( т. З а.с.
66-67);

протоколом
очної ставки між ОСОБА_27
та ОСОБА_2 від 19.02.2007 року, в ході
якої ОСОБА_27 прямо
вказав на ОСОБА_2, як на

ту особу, яка наносила йому тілесні
ушкодження під час пограбування (т. 3 а.с.
69);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 29.03.2007 року за участю ОСОБА_3
, в ході якого той розповів та показав
на місці, при яких обставинах і де, він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пограбували
ОСОБА_27 (т. 5 а.с. 24-27);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 29.03.2007 року за участю
ОСОБА_1, в ході якого той показав та
розповів на місці, при яких обставинах і
де, він разом з ОСОБА_3. та ОСОБА_2 пограбували ОСОБА_27 (т. 5 а.с.
24-27);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3. від
16.03.2007 року, в ході якої останні
підтвердили факт пограбування ними та ОСОБА_2 потерпілого ОСОБА_27 (т. 5 а.с.
9-11)

7) 15 липня 2006 року, в нічний
час, ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_2, з метою відкритого викрадення чужого майна
прибули в парк, який розташований по
проспекту Мира м. Чернігова навпроти
бібліотеки імені Короленко, де зустріли ОСОБА_28

Здійснюючи свої спільні злочинні наміри на заволодіння майном ОСОБА_28, ОСОБА_2 запитав у ОСОБА_28
котра година, і після того, як ОСОБА_28.
подивившись на час в своєму мобільному телефоні, назвав час,
ОСОБА_2 застосував до потерпілого сльозогінний газ, тим саме позбавивши потерпілого можливості
опору, після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2
збили потерпілого з ніг та завдавши останьому ряд ударів ногами по тулубу, чим спричинили потерпілому фізичного
болю, відкрито викрали мобільний телефон
„Сони-Еріксон" з флеш-карткою загальною вартістю 1100 грн., чохол до телефону вартістю 20 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв'язку
„Київ-Стар", вартістю 50 грн., з залишком грошей на рахунку у сумі 1
грн., а всього майна на загальну суму
1171 грн., що належали потерпілому ОСОБА_28

Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_28, ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зникли з місця події, а згодом
розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудним ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, їх вина повністю підтверджується
зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_28. показав, що 15.07.2006 року, в нічний час,
коли він разом з знайомим ОСОБА_29 проходили

по парку біля бібліотеки Короленко, до них підійшли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і
запитали котра година. Він дістав свій мобільний телефон, подивився та повідомив їм котра година. Як
тільки вони стали відходити, то ОСОБА_1
бризнув йому з балончика слізогінний газ в очі. Обличчя у нього відразу запекло
і з очей пішли сльози. Він прижав руки до обличчя, і в цей час підсудні збили його з ніг.
Декілька разів вдарили його ногами по тулубу та зірвали мобільний телефон, який знаходився в шкіряній сумці на поясу.
Куди побігли підсудні він не побачив,
оскільки у нього весь час текли сльози. Потім підійшов його товариш і
вони пішли до міліції, де він розповів
про обставини пограбування. Коли він розмовляв зі своїм товаришем, то він йому розповів, що йому також приснули газовим балончиком в
обличчя.

У відповідності до оголошеного у судовому засіданні протоколу допита свідка
ОСОБА_2915.07.2006 року, в ночі, він разом з ОСОБА_28вирішили піти на нічну
дискотеку в кафе „Етуаль". Вони йшли разом з ним по парку, який розташований по проспекту Мира м. Чернігова. Коли вони проходили по
дорожці, яка знаходиться ближче до
дороги, майже напроти бібліотеки імені Короленко, то до них підійшло двоє молодих
хлопців. Один з яких запитав, котра
зараз година. ОСОБА_28 дістав з поясної сумки свій мобільний телефон, включив підсвітку, та сказав їм який час. Потім,
ОСОБА_28 почав ховати телефон в сумку. В цей час він побачив, що один з нападників направив руку в його
сторону, і у нього запекло обличчя, потікли сльози. Він дуже злякався за
очі, оскільки подумав, що до нього застосували газ, і він може втратити зір. Він схопився руками
за очі і відбіг в інший бік. Що відбувалось з ОСОБА_28ом, він не бачив. Через деякий час він повернувся
до місця, де на них напали. Там
знаходився ОСОБА_28, який йому
розповів, що нападники застосували до
нього сльозогінний газ та забрали мобільний телефон. Потім, вони пішли до міського відділу міліції, де ОСОБА_28написав заяву з приводу
пограбування. У нього тоді нічого не зникло,
оскільки він відразу ж побіг. Один з нападників побіг за ним, але потім відстав і повернувся на місце, де знаходився ОСОБА_28. (т. 2 а.с. 199-200)

Вина підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також підтверджується і іншими наданими
та перевіреними у судовому засіданні доказами:

· рапортом
о/у ВКР 4MB УМВС України в Чернігівській області Лук'янець A.M. від 15.07.2006
року, який доповів, що 15.07.2006 року до чергової частини
Чернігівського відділу міліції звернувся ОСОБА_28.
та повідомив, що біля бібліотеки „Короленко" у нього
виник конфлікт з невідомими, внаслідок
якого у нього зник мобільний телефон (т. 2 а.с.
134);

· явкою з
повинною ОСОБА_1 від 06.02.2007 року, де
той власноручно вказав, що наприкінці
літа 2006 року він разом з своїм товаришем біля бібліотеки імені Короленко
зустріли невідомого чоловіка, якого пограбували, застосувавши при цьому балончик з
сльозогійним газом (т. 2 а.с. 152);

протоколом
впізнання по фотокарткам від 02.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_28.
вказав на ОСОБА_1, як на ту
особу, яка запитала котра година, після чого застосувала до нього сльозогійний
газ (т. 2 а.с. 158-160);

·
протоколом
очної ставки між ОСОБА_28 та ОСОБА_1. від
06.02.2007 року, в ході якої ОСОБА_28. прямо вказав на
ОСОБА_1., як на ту особу, яка приймала участь в його
пограбуванні (т. 2 а.с.
193);

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_28 та ОСОБА_2 від
17.02.2007 року, в ході якої ОСОБА_28.
прямо вказав на ОСОБА_2, як на ту
особу, яка приймала участь в його
пограбуванні (т. 2 а.с. 202);

·
протоколом
відтворення обстановки
та обставин події від 29.03.2007 року за участю ОСОБА_1., в ході якого той розповів та показав на
місці, при яких обставинах і де, він разом з ОСОБА_2 вчинили пограбування ОСОБА_28 (т. 5 а.с. 28-35)

8)
23.07.2006 року, в нічний час, ОСОБА_1,
продовжуючи свою злочинну діяльність,
повторно, діючі в складі
організованої злочинної групи, згідно
раніше розробленого та узгодженого між ч.1енами злочинної групи -ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. , плану злочинних дій, за попередньою змовою між собою на вчинення нападу
на окремих осіб та заволодіння їх майном,
прибули до АДРЕСА_1де зустріли ОСОБА_30, якого ОСОБА_1 помітив біля кафе
„Накаті" по вул. П'ятницька
м. Чернігова, та вибрав його як об'єкт нападу, та якого вони провели до місця скоєння
злочину, на яке їм вказав ОСОБА_1

Здійснюючи
свій спільний злочинний намір на заволодіння майном ОСОБА_30,
ОСОБА_1,
наздогнавши потерпілого та виконуючи свою роль, наніс ОСОБА_30 удар в голову, після чого,
ОСОБА_1, діючи за раніше
розробленим планом спільних злочинних дій,
трохи відійшов від місця нападу,
щоб спостерігати за обстановкою,
та в разі виникнення небезпеки попередити інших учасників злочинної
групи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а останні виконуючи свої ролі завдали
потерпілому ряд ударів ногами по голові та тулубу, чим спричинили ОСОБА_30 тілесні ушкодження у
вигляді забиття носу, садин та синця на
обличчі, які згідно з висновком
судово-медичної експертизи № 2269 від 02.10.2006 року відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень, після
чого, продовжуючи виконувати відведені
їм ролі ОСОБА_1., ОСОБА_2 почав
перевіряти кишені потерпілого, а
ОСОБА_3 в свою чергу тримав потерпілого
на землі, внаслідок чого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрито заволоділи мобільним телефоном
„Сіменс 75" вартістю 700 грн.,
сім-карткою оператора мобільного зв'язку вартістю 160 грн., з залишком грошей на рахунку у сумі 30 грн., а всього на загальну суму 890 грн., що належали потерпілому ОСОБА_30

Заволодівши
майном потерпілого ОСОБА_30, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний
розсуд.

Будучи
допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим йому
обвинуваченням по ст. 186 ч. 5 КК України не визнав та
показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Будучи
допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину за пред'явленим йому
обвинуваченням по ст. 186 ч. 5 КК України не визнав та
показав, що не вчиняв злочину, який йому інкриміновано. В період з

22.07.2006 року
по 25.07.2006 року він знаходився на блакитних озерах в Ріпкінському
районі, де з друзями святкував свій день
народження.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 5 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудними ОСОБА_1, ОСОБА_3.
та ОСОБА_2, їх вина повністю
підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, відповідно до оголошеного у
суді протоколу допита потерпілого ОСОБА_30, 23.07.2006 року він відпочивав в кафе „Етуаль".
Приблизно о 23 годині він вийшов з кафе та пішов додому. Проходив він по вул. П'ятницькій. Коли він майже підійшов до свого
будинку, то раптом відчув удар в
ніс, але хто вдарив, він не бачив. Потім, йому нанесли удар в область голови, а саме в вісочну частину. Від цих ударів він
впав на землю. Коли він повернув голову,
то побачив, що над ним стояло
троє чоловіків. Вони почали його бити ногами. Він спробував закритись від
ударів, але його продовжували бити. Коли
він знаходився на землі, то відчув, як хтось заліз в кишеню його штанів та
витащив мобільний телефон. Потім, його
перестали бити і нападники втекли. Він спробував їх наздогнати, але йому було погано, боліла голова, ніс,
тому зупинився і пішов додому. Коли він прийшов додому, то його рідні викликали швидку допомогу та
міліцію. Нападники у нього викрали мобільний телефон „Сіменс CF
75", вартістю 700 грн., зі стартовим пакетом „Київ Стар", вартістю 160 грн.,
з грошима на рахунку у сумі 30 грн. (т. 4 а.с. 170)

Згідно оголошеного у судовому засіданні протоколу допита свідка ОСОБА_31
, 23.07.2006 року її син ОСОБА_30у
вечірній час пішов відпочивати у нічний клуб „Етуаль". Приблизно о 23.30
годині син повернувся додому і вона побачила,
що він побитий. Коли вона запитала у нього, що трапилось,
то син розповів, що коли він
повертався з кафе, то біля буд. 70 по вул.
П'ятницькій його побили незнайомі хлопці та забрали мобільний
телефон, (т. 4 а.с. 139)

Вина підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- заявою ОСОБА_30 від 24.07.2006 року, в якій той просить провести

перевірку за фактом заволодіння його мобільним телефоном
невідомими

особами (т. 4 а.с.
134);

· висновком
судово-медичної експертизи № 2269 від 02.10.2006 року, згідно якого,
в результаті фізичного насильства,
яке було застосоване до ОСОБА_30,
йому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забиття носа, садин та синця на обличчі, котрі виникли від дії тупих предметів, могли утворитися 23.07.2006 року і
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 4 а.с. 155-156);

протоколом
впізнання по фотокарткам від 14.03.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_30 вказав на ОСОБА_2, як на ту особу, яка знаходилась серед тих, хто напав на нього під час пограбування (т. 4
а.с. 177-179);

·
протоколом
впізнання по фотокарткам від 14.03.2007 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_30 вказав на
ОСОБА_3 , як на ту особу, яка знаходилась серед тих, хто напав на нього під час пограбування (т. 4
а.с. 183-185);

·
протоколом впізнання по фотокарткам від 14.03.2007
року, згідно якого потерпілий ОСОБА_30
вказав на ОСОБА_1, яка на ту особу, яка знаходилась серед тих, хто напав на нього під час пограбування (т. 4
а.с. 189-191);

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_30 та ОСОБА_1 від
14.03.2007 року, в ході якої ОСОБА_30
прямо вказав на ОСОБА_1, як на ту
особу, яка приймала участь в його
пограбуванні. В свою чергу ОСОБА_1 в цілому підтвердив свідчення ОСОБА_30, та вказав,
що під час цього пограбування разом з ним приймали участь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (т.4 а.с. 192);

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події від
29.03.2007 року за участю ОСОБА_1, в
ході якого той розповів та показав на місці,
при яких обставинах і де, він
разом з ОСОБА_3. та ОСОБА_2 вчинили
злочин відносно ОСОБА_30 (т. 5 а.с.
28-35);

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події від
29.03.2007 року за участю ОСОБА_3 в ході
якого той розповів та показав на місці,
при яких обставинах і де, він
разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили злочин відносно ОСОБА_30 (т. 5 а.с. 24-27);

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3. від 16.03.2007 року, в ході якої обидва пітвердили свою участь в
пограбуванні ОСОБА_30 (т. 5 а.с. 9-11)

До
свідчень допитаних у суді свідків ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34 та ОСОБА_35, які вказали,
що в період з 22.07.2006 року по 25.07.2006 року вони разом з ОСОБА_3им
святкували на блакитних озерах День народження останнього, суд ставиться критично, оскільки вони є друзями підсудного ОСОБА_3а і
розцінює їх, як спробу допомогти ОСОБА_3у
уникнути покарання за вчинений ним злочин,
доведеність участі ОСОБА_3а в якому повністю підтверджується наведеними
вище доказами, що узгоджуються між
собою. З тих же підстав, суд ставиться
критично і до свідчень допитаного у суді свідка ОСОБА_36 який працює разом з матір'ю ОСОБА_3а, про присутність його при розмові підсудного
ОСОБА_3а зі своєю матір'ю по телефону на ж/д станції 23.07.2006 року.

9)
30.07.2006 року, в вечірній час, ОСОБА_5 діючі за попередньою змовою з ОСОБА_4
, з метою на заволодіння чужим
майном, прибули до кафе
„Накаті", яке розташоване по
вул. П'ятницька м. Чернігова поблизу якого знаходився ОСОБА_3

Здійснюючі
свій спільний злочинний намір на відкрите викрадення майна ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4. напали на останнього та нанесли декілька
ударів руками та ногами по тулубу та голові потерпілого, чим заподіяли йому тілесні ушкодження у
вигляді: закритого перелому кісток спинки носа,
синців та забиття м'яких тканин обличчя,
які згідно висновку судово-медичної експертизи № 182 від 25.01.2007
року, по ступеню тяжкості

відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень, що
потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

Після цього, продовжуючи свої
спільні злочинні наміри, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4. оглянули речі ОСОБА_3 та
заволоділи мобільним телефон „Сіменс А 65" вартістю 600 грн., разом з сім-карткою оператора мобільного
зв'язку „Діджус" вартістю 50 грн.,
з залишком грошей на рахунку в сумі 3 грн., а всього майном на загальну суму 653
грн., які належали потерпілому ОСОБА_3

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4. зникли з місця події, а згодом розпорядився викраденим на власний
розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що 30.07.2006 року, у вечірній час, він разом з ОСОБА_5, проходячи по вул. П'ятницькій присіли на лавочку біля кафе
„Накаті". Потім, ОСОБА_5 підійшов
до двох хлопців, серед яких був потерпілий
ОСОБА_37. Поспілкувавшись з ОСОБА_37,
ОСОБА_5 пішов до кафе „Накаті". Після цього, він підійшов до ОСОБА_37 і попросив у того
закурити. Спілкуючись, вони стали
ображати один одного, і у них виник
конфлікт. В ході конфлікту він вдарив ОСОБА_37 кулаком в ніс, за те,
що той його образив. ОСОБА_37 присів,
а він відійшов від нього і став розмовляти по телефону. Через деякий час
до ОСОБА_37 підійшов ОСОБА_5і вони разом стали переходити дорогу. Він теж
перейшов дорогу і побачив, що ОСОБА_5вже
йде йому на зустріч. У ОСОБА_37 він мобільного телефону не викрадав, і що відбулось між ОСОБА_5 та ОСОБА_37 йому
не відомо.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 2 КК України визнав частково та показав, що 30.07.2006 року, у вечірній час, разом з ОСОБА_4 вони повертались додому і по дорозі присіли
на лавочку біля кафе „Накаті". Повз них проходили два хлопця, серед яких був потерпілий ОСОБА_37. Він
підійшов до ОСОБА_37 і попросив у того мілких грошей, оскільки йому не хватало на цигарки. ОСОБА_37
йому відмовив. Тоді, він підійшов до
іншого чоловіка і той дав йому 20 коп. Потім,
він зайшов до кафе „Накаті" і купив там цигарок. Коли вийшов з
кафе, то побачив ОСОБА_37, який сидів на корточках і тримався за носа. Він запитав у ОСОБА_37, що трапилось,
але той нічого йому не відповів. Тоді він взяв ОСОБА_37 за руку і повів
його через дорогу. В руці у ОСОБА_37 знаходився мобільний телефон
„Сіменс". Коли ОСОБА_37 клав телефон в сумочку, то поклав мимо неї. Він взяв той телефон і
пішов назустріч ОСОБА_4. Разом з ОСОБА_4 вони пішли звідти, а мобільний телефон він залишив собі. В
подальшому мобільний телефон він загубив. Вину визнає частково, оскільки забрав телефон, але не бив потерпілого.

Не
дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудними ОСОБА_4 та частковим визнанням своєї вини
ОСОБА_5, їх вина повністю
підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий
ОСОБА_3 показав, що 30.07.2006
року, у вечірній час, він разом з ОСОБА_11гуляли по місту. Вони зайшли в магазин
„П'ятницький", купили пиво та
пішли у бік „Ейфелевої вежі". Коли проходили поряд лавочек, ОСОБА_11а покликала до себе група
молодих хлопців. ОСОБА_11 пішов до хлопців,
серед яких були підсудні ОСОБА_5та ОСОБА_4, а він залишився на місці, вирішів,
що ці хлопці знайомі ОСОБА_11а. Він відволікся, а коли повернувся, то побачив,
що ОСОБА_11 присів на „корточки".
Він зрозумів, що ОСОБА_11а вдарили
і вирішив зателефонувати з мобільного до міліції. Коли він набрав номер, то відразу ОСОБА_4наніс йому удар кулаком в
ніс. ОСОБА_4став на нього кричати „куди
ти дзвониш". Він відповів, що
телефонує батькам і вимкнув телефон. Після цього, ОСОБА_4від нього відійшов, а він сів на парапет і став витирати кров.
Потім, до нього підійшов ОСОБА_5і
попросив його пройти кудись з ним. Вони
разом перейшли дорогу і пішли в напрямку багатоповерхових будинків. Там він
віддав ОСОБА_5свій мобільний телефон,
щоб він від нього відчипився,
оскільки боявся, що той буде
його бити. Через деякий час до них підбіг ОСОБА_4, і ОСОБА_5тому сказав, що він сам віддав телефон. Свідчення, які він давав на досудовому слідстві
повністю підтверджує.

Вина підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5
також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому засіданні
доказами:

- заявою
ОСОБА_37 від 31.07.2006 року, в якій той просить провести

перевірку за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень та
зникнення його

мобільного телефону після конфлікту з невідомими по
вулиці П'ятницькій м.

Чернігова (т. 1 а.с.
7);

· явкою з
повинною ОСОБА_5 від 19.01.2007 року,
де той власноручно вказав, що
він разом з ОСОБА_4 в липні 2006 року
біля кафе „Накаті" м. Чернігова
скоїли пограбування одного чоловіка та ОСОБА_4. забрав у нього мобільний телефон (т. 1
а.с. 17);

· явкою з
повинною ОСОБА_4 від 19.01.2007
року, де той власноручно вказав, що він разом з ОСОБА_5 в липні 2006 року
біля кафе „Накаті" м. Чернігова
скоїли пограбування одного чоловіка та він забрав мобільний телефон (т. 1
а.с. 20);

· висновком
судово-медичної експертизи № 182 від 25.01.2007 року, згідно якого, в результаті фізичного насильства, яке було застосоване до ОСОБА_3, йому були заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді закритого перелому кісток спинки носа,
синців та забиття м'яких тканин обличчя, котрі виникли від дії тупих предметів, в тому числі і від нанесення ударів
кулаками, ногами, могли утворитися 30-31.07.2006 року, і як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я (т. 1 а.с. 100-101);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 21.01.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_3 вказав на ОСОБА_5, як на ту особу, яка біля кафе „Накаті" відвела його в
бік „поговорити", а потім забрала
у нього мобільний телефон (т. 1 а.с.
66-68);

протоколом
очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від
24.01.2007 року, в ході якої ОСОБА_3
розповів про обставини його пограбування,
а ОСОБА_4. цілком підтвердив ці
свідчення та вказав, що він

дійсно вдарив
ОСОБА_3 кулаком в ніс, від чого той
впав, а потім ОСОБА_5перевів його через
дорогу, і коли він підбігав до
потерпілого та ОСОБА_5, то останній йому
крикнув - „стій, він мені все
віддав", після чого вони вдвох
відвели потерпілого та сказали „тікай" (т. 1 а.с. 87-88);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 24.01.2007 року, в ході якої ОСОБА_3 прямо вказав на
ОСОБА_5, як на того, який його перевів через дорогу та сказав
віддати мобільний телефон (т. 1 а.с.
89-90);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 26.01.2007 року за участю ОСОБА_4
, в ході якого він розповів та показав
на місці, при яких обставинах і де, він разом з ОСОБА_5 вчинили злочин відносно
ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 162-169);

10) В ніч 06 серпня 2006 року ОСОБА_1,
продовжуючи свою злочинну діяльність,
повторно, діючі в складі
організованої злочинної групи, згідно
раніше розробленого та узгодженого між ч.1енами злочинної групи -ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. , плану злочинних дій, за попередньою змовою між собою на вчинення
нападу на окремих осіб та заволодіння їх майном, прибули до кіоску „Ремонт взуття" по
вул. П'ятницькій м. Чернігова,
де наздогнали ОСОБА_38, якого
ОСОБА_1 помітив біля кафе „Накаті" по вул.
П'ятницькій м. Чернігова, та вибрав його як об'єкт нападу та якого вони
провели до місця скоєння злочину, на яке
їм вказав ОСОБА_1

Здійснюючи свій спільний злочинний намір на заволодіння майном
ОСОБА_38, ОСОБА_1, наздогнавши потерпілого та виконуючі свою
роль, наніс ОСОБА_38 удар в голову, після чого,
ОСОБА_1, діючі за раніше
розробленим планом спільних злочинних дій,
трохи відійшов від місця нападу,
щоб спостерігати за обстановкою,
та в разі виникнення небезпеки попередити інших учасників злочинної
групи -ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а останні
виконуючі свої ролі завдали потерпілому ряд ударів ногами по голові та тулубу
чим спричинили ОСОБА_38 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, які згідно з висновком судово-медичної
експертизи № 665 від 23.03.2006 року відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я, після чого продовжуючи
виконувати відведені їм ролі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 почав перевіряти кишені потерпілого, а ОСОБА_3 в свою
чергу, тримав потерпілого на землі, в наслідок чого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрито заволоділи мобільним телефоном
„Самсунг Е 330" вартістю 1300 грн.,
сім-карткою оператора мобільного зв'язку „Лайф" вартістю 50
грн., з залишком грошей на рахунку у
сумі 20 грн., золотим ланцюжком вартістю
2420 грн. з золотим хрестиком вартістю 600 грн., а всього майном на загальну суму 4390 грн. що
належали потерпілому ОСОБА_38

Заволодівши
майном потерпілого ОСОБА_38,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний
розсуд.

Будучи допитаним
у судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 187 ч. 4 КК України не
визнав та показав, що він не вчиняв
злочину, який йому інкриміновано.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 , свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 4 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано. В період з
03.08.2006 року по 06.08.2006 року він знаходився у своїх знайомих в с.
Танське Уманського району.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 4 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудними ОСОБА_1, ОСОБА_3.
та ОСОБА_2, їх вина повністю
підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий
ОСОБА_38показав, що в ніч на на
06.08.2006 року, він повертався додому і
коли проходив по вул. П'ятницькій, то біля будки ремонту взуття його наздогнало
троє чоловіків і нанесли удар по голові чимось тяжким. Від удару він впав і його продовжували бити
ногами по голові. Він втратив свідомість,
а коли прийшов то тями, то вже
знаходився у себе вдома. У нього викрали мобільний телефон та золотий ланцюжок
з хрестиком. Нападників він
впізнав, це були ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Вина підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- заявою ОСОБА_38 від 08.08.2006 року, в якій останній просить

провести перевірку за фактом зникнення його мобільного
телефону та виробів з

золота, після конфлікту з невідомими особами біля кіоску
„Ремонт взуття" по

вул.
П'ятницькій, 68, м. Чернігова
(т. 4 а.с. 196);

- висновком судово-медичної експертизи № 665 від
23.03.2007 року, згідно якого, в
результаті фізичного насильства, яке
було застосоване до ОСОБА_38, йому були
заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа, котрі виникли від дії тупих предметів, могли утворитися 05-06.08.2006 року, і як усі в

сукупності, так і
кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.
Тілесні ушкодження могли бути спричинені в результаті нанесення ударів кулаками
та ногами. Також, невиключена
можливість, що тілесні ушкодження могли

виникнути від удару кастетом (т. 4 а.с. 237-239);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 07.03.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_38вказав на ОСОБА_2, як на ту особу, яка знаходилась в групі нападників, та завдавав йому удари (т. 4 а.с. 210-212);

протоколом
впізнання по фотокарткам від 07.03.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_38вказав на ОСОБА_3 , як на ту особу, яка знаходилась в групі нападників та
завдавав йому удари (т. 4 а.с. 225-227);

·
протоколом
впізнання по фотокарткам від 07.03.2007 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_38вказав на
ОСОБА_1, як на ту особу, яка знаходилась в групі нападників та
завдавав йому удари (т. 4 а.с. 219-221);

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_38 та ОСОБА_1 від
08.03.2007 року, в ході якої
ОСОБА_38прямо вказав на ОСОБА_1, як на
ту особу, яка приймала участь в його
пограбуванні. В свою чергу ОСОБА_1 підтвердив свідчення ОСОБА_38 та
розповів, що тоді разом з ним були
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 4 а.с. 228);

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події від
29.03.2007 року за участю ОСОБА_1, в
ході якого той розповів та показав на місці,
при яких обставинах і де, він
разом з ОСОБА_3. та ОСОБА_2 вчинили
злочин відносно ОСОБА_38 (т. 5 а.с.
28-35);

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події від
29.03.2007 року за участю ОСОБА_3 в ході
якого той розповів та показав на місці,
при яких обставинах і де, він
разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили злочин відносно ОСОБА_38 (т. 5 а.с. 24-26);

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3. від 16.03.2007 року, в ході якої обидва пітвердили свою участь в розбійному
нападі на ОСОБА_38 (т. 5 а.с. 9-11).

До
свідчень допитаних у суді свідків ОСОБА_39
та ОСОБА_40стосовно перебування підсудного ОСОБА_3 у них в гостях в с.
Танське Уманського району в період з 03.08.2006 року по
06.08.2006 року та повернення його 07.08.2006 року суд ставиться критично, оскільки вони є друзями підсудного
ОСОБА_3 а крім того їх свідчення
повністю спростовуються наведеними вище доказами, які узгоджуються між собою.

Суд не
може прийняти як доказ по справі довідку голови Танської сільської ради
Уманського району Черкаської області про перебування ОСОБА_3 в період з 03.08.2006 року по 06.08.2006 року
та з 12.08.2006 року 14.08.2006 року в селі Танське в гостях у жителя села
ОСОБА_41, оскільки в довідці не
вказано, яким чином визначалось його
перебування в зазначений час та місці.

11) 16
серпня 2006 року, в вечірній час, ОСОБА_1,
продовжуючи свою злочинну діяльність,
діючи повторно, за попередньою
змовою з ОСОБА_2, та ОСОБА_6, з метою відкритого викрадення чужого майна
прибули до кіоску „Ремонт взуття" по вул.
П'ятницькій м. Чернігова, де наздогнали ОСОБА_42

Здійснюючи
свої спільні злочинні наміри на заволодіння майном ОСОБА_42, ОСОБА_1 наніс удар в голову ОСОБА_42, від чого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_1 відійшов трохи в
сторону, щоб в разі виникнення небезпеки
попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_6, а ОСОБА_2
та ОСОБА_6 в свою чергу також нанесли ряд ударів потерпілому по голові та
тулубу, чим завдали потерпілому
фізичного болю, після чого, подавивши можливий опір потерпілого, ОСОБА_6 утримував потерпілого на землі, а ОСОБА_2 почав перевіряти його одяг, внаслідок чого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відкрито викрали у ОСОБА_42
золотий ланцюжок разом з золотим хрестиком

загальною
вартістю 3000 грн., золотий перстень з
каменем вартістю 1500 грн., годинник
вартістю 400 грн., мобільний телефон
„Нокіа" разом з сім-картою та з грошима на рахунку в сумі 50 грн.
загальною вартістю 450 грн., а всього
майна на загальну суму 5350 грн., які
належали потерпілому ОСОБА_42

Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_42,
ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_2
зникли з місця події, а згодом
розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудними ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, їх вина повністю підтверджується зібраними та
перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_42 показав, що 16.08.2006 року, у вечірній час, він повертався додому, і коли проходив по вул. П'ятницькій,
то біля будки сапожника
відчув дуже сильний удар в ліву скулу.
Від цього удару він впав на землю. Нападників було троє. Двоє з них стали
обшукувати його і забрали у нього мобільний телефон „Нокіа", золотий ланцюжок з хрестиком, золотий перстень з каменем та годинник.

Вина підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому
засіданні доказами:

· заявою
ОСОБА_42 від 17.08.2006 року, в якій той
просить провести перевірку за фактом зникнення його особистих речей, яку виявив 16.08.2006 року біля свого
АДРЕСА_2(т. 2 а.с. 56 );

· явкою з
повинною ОСОБА_1 від 06.02.2007 року, в
якій той власноручно виклав обставини пограбування ним, ОСОБА_2. та ОСОБА_6 невідомого чоловіка біля
кіоску „Ремонт взуття, , по вул. П'ятницькій м. Чернігова (т. 2 а.с. 61);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 02.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_42
вказав на ОСОБА_2, як на ту
особу, що схожа на чоловіка, який 16.08.2006 року знаходився в групі
нападників на нього (т. 2 а.с. 74-76);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 02.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_42
вказав на ОСОБА_6, як на ту
особу, який вчинив на нього напад (т. 2
а.с. 80-82);

-
протоколом очної ставки між ОСОБА_42 та ОСОБА_1 від 07.02.2007 року, в ході якої ОСОБА_1 підтвердив факт
пограбування

ОСОБА_42, яке скоювали ОСОБА_2 та ОСОБА_6, а він був при цьому присутній (т. 2 а.с. 83);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 02.03.2007 року, в ході якої ОСОБА_1 підтвердив факт
пограбування ним, ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 потерпілого ОСОБА_42, та обставини самого пограбування (т. 2
а.с. 84-85);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 29.03.2007 року за участю
ОСОБА_1, в ході якого той розповів та
показав на місці, при яких обставинах і
де, він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_6
вчинили злочин відносно ОСОБА_42 (т. 5 а.с.
28-35)

12) 16 жовтня 2006 року ОСОБА_1,
продовжуючи свою злочинну діяльність,
повторно, діючі в складі
організованої злочинної групи, згідно
раніше розробленого та узгодженого між ч.1енами злочинної групи -ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. , плану злочинних дій, за попередньою змовою між собою на вчинення
нападу на окремих осіб та заволодіння їх майном, знаходячись біля кафе „Накаті" по
вул. П'ятницькій м. Чернігова,
де помітили ОСОБА_43, якого
ОСОБА_1 побачив біля кафе „Етуаль" по вул.
П'ятницькій м. Чернігова, та вибрав його як об'єкт нападу, та якого вони провели до місця скоєння
злочину на яке їм вказав ОСОБА_1

Здійснюючи свій спільний злочинний намір на заволодіння майном
ОСОБА_43, ОСОБА_1, провівши потерпілого до зупинки громадського
транспорту „Метацентр" по проспекту Мира м. Чернігова,
наздогнавши потерпілого та виконуючи свою роль, наніс ОСОБА_43 удар в голову, чим завдав потерпілому фізичного болю, після чого,
ОСОБА_1, діючі за раніше
розробленим планом спільних злочинних дій,
трохи відійшов від місця нападу щоб спостерігати за обстановкою, та в разі виникнення небезпеки попередити
інших учасників злочинної групи -ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а останні виконуючі свої ролі, схопили потерпілого під руки та посадили на
лавочку на вищевказаній зупинці громадського транспорту. Після чого, ОСОБА_3 ,
виконуючи свою роль, повернув
голову потерпілого ОСОБА_43 в бік, а
ОСОБА_2 продовжуючи виконувати відведену йому роль ОСОБА_1, почав перевіряти кишені потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрито викрали у останнього мобільний
телефон „Сіменс С 73"
вартістю 1249 грн., разом з сім-карткою
мобільного оператора „Кіївстар" вартістю 25 грн., а всього майном на загальну суму 1274 грн., які належали потерпілому ОСОБА_43

Після чого, ОСОБА_2, знаходячись на вищевказаному місці, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючі свої дії особливою зухвалістю
та винятковим цинізмом, діючі з
мовчазной згоди ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ,
почав ображати потерпілого нецензурною лайкою, а потім відправив на останнього природню
потребу.

Заволодівши
майном потерпілого ОСОБА_43,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний
розсуд.

Будучи допитаним
у судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. ст.
186 ч. 5, 296 ч.
2 КК України
не визнав та показав, що він не вчиняв
злочину, який йому інкриміновано.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
ст. 186 ч. 5, 296 ч. 2 КК України не визнав та показав, що не вчиняв злочину, який йому інкриміновано.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 , свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
ст. 186 ч. 5, 296 ч. 2 КК України не визнав та
показав, що не вчиняв злочину, який йому інкриміновано. В період з
10.10.2006 року по 14.11.2006 року він знаходився в Києві, де працював цілодобово охоронцем на фірмі
„Монтекс".

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудними ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. , їх вина повністю підтверджується зібраними та
перевіреними у суді доказами.

Так, відповідно до оголошеного у суді протоколу
допиту потерпілого ОСОБА_43, 30.08.2006
року він придбав собі для власного використання мобільний телефон „Сименс С 73". Даний
телефон він придбав в кредит в магазині „Євросеть". Він його постійно
носив з собою в сумці, яку купував
окремо. 16.10.2006 року, у вечірній час, він зустрічався зі своїми товаришами, з якими трохи випив пива. На початоку 23
години, коли він майже підійшов до
зупинки громадського транспорту „Метацентр", відчув удар кулаком в праве вухо. Оскільки
він не чув, що позаду нього хтось
йшов, то цей удар був для нього
несподіваним. Від цього удару він
похитнувся. Потім, він відчув, що нападники схропили його під руки та
посадили на лавочку на зупинці. Коли прийшов до тями, так як від удару його трохи
„повело", але свідомості не
втрачав, він побачив перед собою трьох
нападників, які його оточили. Один з них
стояв попереду, а двоє інших - по
бокам. Він сказав їм, щоб вони його відпустили, але вони не послухали і почали його ображати.
Один з тих нападників, який знаходився з
лівого боку від нього, запитав у своїх
товаришів „як ми будемо знущатись над ним?". Він сказав їм, щоб вони його не чіпали. Той же нападник
відповів йому, щоб він сидів
мовчки, або його ще зараз поб'ють.
Потім, вони вирішили скільки разів вони
його вдарять. Один сказав, що він його
вдарить коліном в грудну клітину, другий
ногою, а третій сказав, що вдарить ліктем. Після цих слів кожен з них вдарив його
так, як вони про це домовились. Йому
було дуже боляче і він закричав, щоб
його відпустили. Він показав нападникам руку та сказав, що у нього порізаний палець, який болить. Але нападники сказали, що вони йому зараз зламають інші. Потім, той же хлопець, що знаходився з лівого боку, запитав,
чи є у нього мобільний телефон. Він відповів, що мобільного телефону у нього не має. Вони
йому не повірили, і один з нападників
відвернув його голову в лівий бік. В цей час він відчув, як в його сумку полізла рука нападника і
звідти забрали його телефон. В цей час до зупинки під'їхав міліцейський
автомобіль, з якого вийшло два
міліціонера. Вони запитали у них, чи все
нормально. Він був настільки наляканий,
а також його ще попередили, щоб
він мовчав, то тому нічого їм
не сказав. Нападники
сказали їм, що
все гаразд, після
чого

міліціонери
поїхали. Після цього, нападники знову
почали його бити колінами, руками та
ногами. Один з нападників сказав йому,
що його потрібно „опустити ніжче трави", а також,
що на нього потрібно „посцати". Коли один з них це зробив, вони пішли. Він також пішов додому, де все розповів батькам. Наступного дня він прийшов до міського
відділу міліції та написав заяву про пограбування. Таким чином, у нього викрали телефон, вартістю 1249 грн., з чипом
„Кіївстар", вартістю 25
гривень, грошей на рахунку не було. З
приводу завдання йому тілесних ушкоджень,
до лікарні він не звертався, (т.
2 а.с. 101-102)

Згідно оголошеного у судовому засіданні протоколу допита свідка ОСОБА_44
, приблизно наприкінці жовтня 2006
року, коли він йшов по ринку
„Центральний", то до нього
звернувся молодий хлопець, який
запитав, чи не бажає він придбати у
нього мобільний телефон. Так як у нього свого мобільного телефону не було, він погодився його придбати. Хлопець показав
йому мобільний телефон „Сименс С
75". Він перевіри, що телефон
справний і купив його. Коли він запитав за підзарядний пристрій, то хлопець відповів, що наступного дня він в цей же час
зустрінеться з ним на цьому місці та принесе підзарядку до телефону. Хлопець
йому сказав, що телефон належить
йому, але йому терміново потрібні
гроші, і тому він вирішив його продати.
Телефон він придбав у хлопця за 600 гривень. Наступного дня він прийшов на
обумовлене місце, але того хлопця не
дочекався. В лютому місяці 2006 року до нього звернулись працівники міліції та
запитали у нього за мобільний телефон. Він відповів, що у нього є мобільний телефон. Тоді, вони перевірили ІМЕЙ телефону і сказали, що цей телефон забрали у одного хлопця. Він
зрозумів, що цей телефон крадений і
віддав його працівникам міліції,
пояснивши при цьому звідки той у нього,
(т. 2 а.с. 129-130)

Допитаний у суді свідок ОСОБА_45. показав, що він
раніше працював директором КП „Монтекс",
яке знаходиться в м. Києві. На
цьому підприємстві охоронцями працювали ОСОБА_3
та ОСОБА_2 Вони чергували на підприємстві, але вони могли мінятися чергуванням і вільно
виходити на тривалий час за межі підприємства.

Вина підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 також підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

· протоколом
усного повідомлення про злочин від 17.10.2006 року від ОСОБА_43, в якому той вказав, що 16.10.2006 року невідомі особи завдали
йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділи його мобільним телефоном (т. 2
а.с. 87);

· протоколом
огляду, виявлення та вилучення від
01.02.2007 року, згідно якого у
ОСОБА_44 був вилучений мобільного
телефону „Siemens S75" (т. 2 а.с. 128);

·
речовим доказом - мобільним телефоном „Siemens S75" (т. 2 а.с. 132);

протоколом
впізнання по фотокарткам від 05.02.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_43 вказав на ОСОБА_1, як на ту особу, яка запропонувала побити його, „опустити" та, попереджала,
щоб мовчав, коли під'їзджали
працівники міліції (т. 2 а.с. 118-120);

·
протоколом
очної ставки між
ОСОБА_43 та ОСОБА_1 від 07.02.2007 року,
в вході якої, ОСОБА_43 прямо
вказав на ОСОБА_1, як на ту особу, яка під час пограбування знаходилась з лівого
боку від нього та завдав йому удар коліном в ухо (т. 2 а.с. 121-122);

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події від
29.03.2007 року за участю ОСОБА_1, в
ході якого той розповів та показав на місці,
при яких обставинах і де, він
разом з ОСОБА_3. та ОСОБА_2 вчинили
злочин відносно ОСОБА_43 (т. 5 а.с.
28-35);

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події від
29.03.2007 року за участю ОСОБА_3 в ході
якого той розповів та показав на місці,
при яких обставинах і де, він
разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили злочин відносно ОСОБА_43 (т. 5 а.с. 24-27);

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3. від 16.03.2007 року, в ході якої обидва підтвердили свою участь в
пограбуванні ОСОБА_43 (т. 5 а.с. 9-11)

Аналізуючи
свідчення свідка ОСОБА_45. у сукупності зі всіма дослідженими у суді доказами, суд приходить до висновку, що його показання ніяким чином не
спростовують наведені вище докази стосовно вчинення ОСОБА_3. пограбування ОСОБА_43 в складі організованої
злочинної групи.

13) 06
грудня 2006 року, в ранковий час, ОСОБА_1,
продовжуючи свою злочинну діяльність,
діючи повторно, за попередньою
змовою з ОСОБА_4, з метою відкритого
викрадення чужого майна, знаходячись
біля нічного клубу „Ангор" по вул.
Примакова м. Чернігова, зустріли ОСОБА_44

Здійснюючи
свої спільні злочинні наміри на заволодіння майном ОСОБА_44, ОСОБА_1 та ОСОБА_4. завели потерпілого між ларьками, щоб не бути поміченими сторонніми
особами, та завдали ряд ударів
потерпілому ОСОБА_44 по голові та тулубу,
чим спричинили останньому фізичного болю, після чого,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4. відкрито
викрали у потерпілого мобільний телефон „Нокіа 6100" вартістю 600
грн., разом з сім-карткою мобільного
оператора „Лайф" вартістю 25 грн.,
а всього майном на загальну суму 625 грн., які належали потерпілому ОСОБА_44

Заволодівши
майном потерпілого ОСОБА_44, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний
розсуд.

Будучи
допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України визнав та показав,
що 06.12.2006 року вони разом відпочивали в нічному клубі „Ангор".
Під ранок вони вийшли з нічного клубу і проходячи біля ларьків з квітами, він побачив наочно знайомого хлопця, який знаходився у нетверезому стані. Вони
підійшли до того хлопця і стали з ним розмовляти. Потім, він взяв хлопця за рукав і хотів його повалити, оскільки той говорив що попало. При
цьому, у хлопця порвався рукав, він впав і у нього випав мобільний телефон

„Нокіа".
Вони забрали телефон і продали його на ринку за 100 грн. Отримані гроші
витратили на власні потреби.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4. , свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що 06.12.2006 року, приблизно о 4 год., він
разом з ОСОБА_1 повертались з нічного клубу „Ангор". По дорозі додому вони
зустріли знайомого йому ОСОБА_44 Він
помітив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_44
зупинились і стали розмовляти. Потім,
він запропонував ОСОБА_1 йти додому і вони пішли. ОСОБА_44 також пішов
додому. Мобільного телефону у ОСОБА_44
він не викрадав.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудним ОСОБА_4 та повним
визнанням вини ОСОБА_1, їх вина повністю
підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий
ОСОБА_44 показав, що 06.12.2006
року, приблизно о 4 год. ранку, коли він вийшов з нічного клубу
„Ангор", то до нього підійшли
ОСОБА_1 та ОСОБА_4. і запитали, чи є у нього мобільний телефон. У нього був
при собі мобільний телефон „Нокіа",
але він їм відповів, що не має.
Потім, він пішов швидким кроком. Точно не може сказати, чи він спотикнувся, чи його штовхнули, але він впав біля ларьків з квітами. Після
цього, ОСОБА_4та ОСОБА_1 забрали у нього
мобільний телефон.

Вина підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_4
також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому
засіданні доказами:

· заявою
ОСОБА_44 від 06.12.2006 року, в якій той
просить прийняти міри до двох невідомих,
які 06.12.2006 року біля нічного клубу „Ангор" заволоділи його
мобільним телефоном (т. 1 а.с. 135);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 25.01.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_44 вказав на ОСОБА_4, як особу на призвісько „ОСОБА_4", який забрав його мобільний телефон (т. 1
а.с. 153-155);

· протоколом
впізнання по фотокарткам від 25.01.2007 року,
згідно якого потерпілий ОСОБА_44 вказав на ОСОБА_1, як особу на ім'я ОСОБА_1, який також забирав його мобільний телефон (т.
1 а.с. 156-157);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 29.03.2007 року за участю
ОСОБА_1, в ході якого той розповів та
показав на місці, при яких обставинах і
де, він разом з ОСОБА_4 вчинили злочин відносно ОСОБА_44 (т. 5 а.с.
28-35);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 26.01.2007 року за участю
ОСОБА_4, в ході якого той розповів та
показав на місці, при яких обставинах і
де, він разом з ОСОБА_1 вчинили злочин
відносно ОСОБА_44 (т. 1 а.с. 162-169).

14) В ніч на 08 грудня 2006 року,
ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну
діяльність, повторно, з метою вчинення нападу на окремих осіб та
заволодіння їх майном, прибув до
середньої школи № 19, яка розташована по
вул. Мстиславський м. Чернігова,
де побачив ОСОБА_45

Здійснюючи
свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3
напав на ОСОБА_45 та використовуючи фізичну силу, збив його з ніг.

Після цього, ОСОБА_3 , застосовуючи насильство, небезпечне для здоров'я потерпілого наніс
декілька ударів ногами та руками у різні частини тіла ОСОБА_45, від яких останній на деякий час втратив
свідомість.

Після чого, ОСОБА_3 відкрито викрав мобільний телефон
„Нокіа" вартістю 1000 грн., разом з
сім-карткою „Лайф" вартістю 25 грн.,
гаманець вартістю 20 грн., з
грошима в сумі 150 грн., 3 ключа
загальною вартістю 30 грн. та рулетку вартістю 15 грн., а всього майна на загальну суму 1240
грн., які належали потерпілому ОСОБА_45

В результаті фізичного насильства,
яке було застосоване до потерпілого ОСОБА_45,
йому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:
перелому основної фаланги 2 пальця лівої кісті,
закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, котрі
виникли від дії тупих предметів, в тому
числі і від нанесення ударів кулаками та ногами. Згідно висновку
судово-медичної експертизи № 568 від 14.03.2007 року, перелом основної фаланги 2 пальця лівої кісті
відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого
розладу здоров'я. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здров'я.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що не вчиняв злочину, який йому інкриміновано. В період з
03.12.2006 року по 14.01.2007 року він знаходився в Києві, де працював цілодобово охоронцем на фірмі
„Монтекс".

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудним ОСОБА_3. , його вина повністю підтверджується зібраними
та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий
ОСОБА_45 показав, що 07.12.2006
року, приблизно о 1 год. ночі, він повертався додому, і коли проходив по території школи № 19, то несподівано отримав удар в голову і на
деякий час втратив свідомість. Прийшовши до тями, він виявив відсутність мобільного телефону
„Нокіа", гаманця з грошима в сумі
150 грн., ключів від квартири та
рулетки. Він впевнено може сказати, що
удар йому наніс підсудний ОСОБА_3

Вина підсудного ОСОБА_3 також
підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому засіданні
доказами:

- протоколом усного повідомлення ОСОБА_45 про злочин від

08.12.2006 року по факту зникнення його особистих речей
(т. З а.с. 222);

- висновком судово-медичної експертизи № 568 від
14.03.2007 року, згідно якого, в результаті фізичного насильства, застосованого до ОСОБА_45, йому були завдані тілесні ушкодження у
вигляді перелому основної фаланги 2 пальця лівої кисті, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, котрі виникли від дії тупих предметів, в тому числі і від нанесення ударів

кулаками
та ногами, і могли утворитися 08.12.2006
року. Перелом основної фаланги 2 пальця лівої кисті відноситься до категорії
середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. Закрита
черепно-мозкова травма, струсу головного
мозку кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я
(т. 3 а.с. 246-248);

- протоколом
впізнання по фотокарткам від 28.02.2007 року, згідно якого потерпілий
ОСОБА_45 вказав на ОСОБА_3 , як на ту особу, яка його вдарила кулаком у вухо, а потім ногою в голову (т. 3 а.с. 234-236);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_45 та ОСОБА_3.
від 17.03.2007 року, в ході якої
ОСОБА_45 прямо вказав на ОСОБА_3 як на
ту особу, яка на території с/ш № 19
нанесла йому тілесні ушкодження та заволоділа його речами (т. 3 а.с. 257);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 29.03.2007 року за участю
ОСОБА_3 , в ході якого той розповів та показав на
місці, при яких обставинах і де, він вчинив злочин відносно ОСОБА_45 (т. 5
а.с. 24-27)

15) 11 грудня 2006 року, в нічний
час, ОСОБА_1, з метою вчинення нападу на громадян та
заволодіння чужим майном, знаходився
біля кафе „Накаті", розташованого
по вул. П'ятницька м. Чернігова.

Побачивши, що від кафе відійшов
ОСОБА_46, який знаходився в стані
алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1, продовжуючи здійснювати свої злочинні
наміри, з метою вчинення нападу на
ОСОБА_46 та заволодіння його майном,
пішов слідом за ним. Коли ОСОБА_46 почав переходити
проїжджу частину вул. Київська, ОСОБА_1 напав на ОСОБА_46 і застосовуючи
насильство, небезпечне для життя і
здоров'я потерпілого, наніс йому удар
кулаком в голову, від якого ОСОБА_46 втратив
свідомість. Після чого, відтягнувши
ОСОБА_46 за магазин
„Ангор", розташований по вул. Київська,
ОСОБА_1 почав обшукувати одяг ОСОБА_46,
а коли той прийшов до свідомості,
то ще наніс декілька ударів кулаком по голові ОСОБА_46, від яких останній втратив свідомість.

В результаті фізичного насильства,
яке було застосоване до потерпілого ОСОБА_46, йому були заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, перелому
кісток спинки носу без зміщення,
синців, саден, забиття м'яких тканин голови та
обличчя, пост травматичного
кон'юктивиту обох очей, котрі виникли
від дії тупих предметів, в тому числі і
від нанесення ударів кулаками, ногами.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 571 від 14.03.2007р., тілесні ушкодження, заподіяні ОСОБА_46, як усі в сукупності, так і кожне окремо, кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я.

Після цього, продовжуючи свої
злочинні дії, ОСОБА_1 обшукав одяг
ОСОБА_46, заволодів майном потерпілого, а саме: мобільним телефон „НОКІА", вартістю 999 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв'язку
„Київ-Стар", вартістю 30
грн., з залишком грошей на рахунку у
сумі 20 грн., золотим ланцюжком, вагою 10 гр., вартістю 1500 грн., золотим хрестиком з зображенням Ісуса, вагою 2 гр., вартістю 280 грн., кулоном з зображенням Святого Миколая, вагою 5 гр., вартістю 650 грн. та золотим кільцем з
каменем, вагою 2 гр., вартістю 280 грн., а всього загальною вартістю 3759 грн., що належали ОСОБА_46

Заволодівши
майном ОСОБА_46, ОСОБА_1 зник з місця події, а згодом розпорядився викраденим на власний
розсуд.

Будучи допитаним
у судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 187 ч. 2 КК України не
визнав та показав, що він не вчиняв
злочину, який йому інкриміновано.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудним ОСОБА_1, його вина повністю підтверджується зібраними
та перевіреними у суді доказами.

Так, відповідно до оголошеного у
суді протоколу допита потерпілого ОСОБА_46, 11.12.2006 року, в
вечорі він пішов відпочивати в кафе „Накаті". Сидів він на вулиці і випив
приблизно 250 грамів горілки. Приблизно о 23 годині він пішов додому. Коли він
проходив біля кафе „Людмила", то
чомусь повернувся назад. Він побачив, що
на відстані 4-5 метрів за ним йшов молодий хлопець, на вигляд до 30 років, спортивної тілобудови. Цей хлопець так на
нього дивився, що він вирішів, що той іде до нього і щось від нього хоче. Він
спробував уйти від
нього, і тому почав переходити дорогу.
Коли він, переходячи дорогу, знову озирнувся, то побачив,
що цей хлопець іде на зближення з ним,
прискорюючи крок. Він тільки встиг крикнути „допоможіть", а що було далі він нічого не пам'ятає. Коли
він прийшов до тями, то знаходився за
магазином „Ангор", біля
гаража, на щебені. Він відчув, що з його шиї, ззаду зривають золотий ланцюжок. Він зжав
ліву руку в кулак, так як на безім'яному
пальці була печатка з білім каменем, але
нападник розжав йому руку та зняв печатку. Коли у нього забрали мобільний
телефон, він вже не пам'ятає, так як можливо його ще раз вдарили рукою по
голові. Потім, він знову втратив
свідомість, а коли прийшов до тями, то відчув,
що очі у нього майже нічого не бачать,
а ліве око все заплило. Була розсічена бров та дуже болів ніс. Крім того,
весь одяг у нього був в крові. Коли він прийшов додому, то так як йому було погано, він вмився і ліг спати, а його син взяв ліхтар, та пішов на місце, де на нього напали. Ранком від сина він
довідався, що той на місці нападу
знайшов кришку від його мобільного телефону,
який, як він здогадався, забрали нападники. Наступного дня він
зателефонував до міліції та повідомив про напад. В вечорі, до нього додому прийшов дільничний і він
написав заяву. Також він їздив до травмопункту, де у нього зафіксували побої. Лікувався він амбулаторно.
У нього викрали: мобільний телефон „Нокіа" 6610, вартістю 999 грн., з сім-карткою „Київ-Стар", вартістю 30 грн., з залишком грошей на рахунку, в сумі 20 грн.; золотий ланцюжок, вагою 10 гр.,
вартістю 1500 грн., на якому були
золотий хрестик з зображенням Ісуса,
вагою 2 гр., вартістю 280 грн. та
кулон з зображенням Святого Миколая,
вагою 5 гр., вартістю 650 грн.;
золота обручка з каменем, вагою 2
гр., вартістю 280 грн. (т. З а.с. 276-277)

Свідок ОСОБА_47 у судовому засіданні показав, що 11.12.2006 року, в нічний час,
додому прийшов його батько у якого було розбито обличчя і йшла кров. Він
запитав у батька, що трапилось. Той
відповів, що його пограбували. У батька
викрали мобільний телефон, золотий
ланцюжок з хрестиком та кулоном, а також
золоту обручку. Він відразу ж пішов на те місце, де пограбували батька і знайшов там кришку
від мобільного телефону, а також побачив
кров на землі.

Вина
підсудного ОСОБА_1 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у
судовому засіданні доказами:

·
заявою ОСОБА_46 від 12.12.2006 року,
в якій той просить прийняти міри до невідомого, який 11.12.2006 року біля магазину
„Ангор" м. Чернігова завдав йому
тілесні ушкодження та заволодів особистими речами (т. 3 а.с. 262);

·
явкою з повинною ОСОБА_1,
від 01.03.2007 року, в якій
останній розповів про обставини пограбування ним чоловіка, яке мало місце 11.12.2006 року в нічний час
по вулиці Київська м. Чернігова, неподалік від кафе „Людмила" (т. З
а.с. 274);

- висновком судово-медичної
експертизи № 571 від 14.03.2007 року,
згідно якого, в результаті
фізичного насильства, застосованого до
ОСОБА_46, йому були завдані тілесні
ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток спинки носу без
зміщення, синців, саден,
забиття м'яких тканин голови та обличчя,
пост

травматичного кон'юктивиту обох очей,
котрі виникли від дії тупих предметів,
в тому числі і від
нанесення ударів кулаками, ногами, могли утворитися 11.12.2006 року,
і як усі в сукупності, так і
кожне окремо кваліфікуються, як легкі
тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я (т. 3 а.с.
309-311);

·
протоколом впізнання по фотокарткам від 15.02.2007
року, згідно якого потерпілий ОСОБА_46вказав на
ОСОБА_1, як ту особу, яка його пограбувала (т. 3 а.с. 292-294);

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_46 та ОСОБА_1 від

26.02.2007 року, в ході якої ОСОБА_1
розповів про обставини пограбування ним ОСОБА_47
, а останній в свою чергу
підтвердив, що саме при таких обставинах
його пограбували (т. 3 а.с. 299);

- протоколом відтворення
обстановки та обставин події від 29.03.2007 року за участю ОСОБА_1, в ході якого той розказав та показав на місці,
при яких обставинах і де, він
вчинив злочин відносно ОСОБА_46
(т. 5 а.с. 28-35)

06 січня
2007 року, в вечірній час, ОСОБА_5,
продовжуючи свою злочинну діяльність,
діючи повторно, знаходячись в
під'їзді АДРЕСА_3, з метою на
заволодіння чужим майном, зустрів
неповнолітню ОСОБА_48, ІНФОРМАЦІЯ_8 народження.

Здійснюючі
свій злочинний намір на таємне викрадення майна неповнолітньої ОСОБА_48, ОСОБА_5 відволік потерпілу, після чого таємно викрав у останній мобільний
телефон „Самсунг" вартістю 610 грн.,
разом з сім-карткою оператора мобільного зв'язку „Джине" вартістю
25 грн., з грошима на рахунку в сумі 45
грн., а всього майном на загальну суму
680 грн., яке належало потерпілій
ОСОБА_48

Заволодів
викраденим майном потерпілої ОСОБА_48,
ОСОБА_5 зник з місця події, а
згодом розпорядився викраденим на власний розсуд.

Будучи
допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст.
185 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв злочину, який йому інкриміновано. 06.01.2007
року, він зустрівся з ОСОБА_48 в під'їзді,
привітався з нею,

обнявши її при цьому, та пішов додому. Наступного дня ОСОБА_47
запитала у нього, чи не брав він її
мобільного телефона. Він
відповів їй, що ні.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини підсудним ОСОБА_5, його вина повністю підтверджується зібраними
та перевіреними у суді доказами.

Так, відповідно до оголошеного
протоколу допита потерпілої ОСОБА_47,
наприкінці листопаду 2006 року їй батько подарував мобільний телефон
„Самсунг С 230", а вона придбала стартовий пакет „Джинс".
06.01.2007 року вона разом з подругами ОСОБА_49та ОСОБА_50пішли колядувати.
Близько 21.30 год. вони
знаходилися в під'їзді АДРЕСА_3де зустріли ОСОБА_5, якого вона знала близько двох років. В цей
час телефон висів у неї на шнурку на шії. При зустрічі, ОСОБА_5 обійняв її та притиснув до себе. В
під'їзді вони знаходилися приблизно 15 хвилин,
а потім ОСОБА_5 пішов. Коли вона прийшла додому, то виявила,
що шнурок висів на шії, а телефон
був відсутній. Вона зателефонувала на свій телефон, але він був відключений. В крадіжці вона
запідозрила ОСОБА_5. Але через два дні при зустрічи з ОСОБА_5, той відповів їй, що телефона
він не брав. У неї було викрадено мобільний телефон, вартістю 630 грн., з карткою оператора мобільного зв'язку
„Джинс", вартістю 25 грн., з грошима на рахунку у сумі 45 грн., а всього на загальну суму 700 грн. (т. 1
а.с. 124);

Вина підсудного ОСОБА_5 також підтверджується і іншими наданими та
перевіреними у судовому засіданні доказами:

· заявою
ОСОБА_48 від 22.01.2007 року, в якій
остання просить прийняти мирі до ОСОБА_5,
який в ніч з 06.01.2007 року на 07.01.2007 рік таємно викрав мобільний
телефон її внучки ОСОБА_47 (т. 1 а.с.
119);

· явкою з
повинною ОСОБА_5 від 20.01.2007 року, в
якій останній власноручно виклав обставини скоєння ним крадіжки мобільниго
телефону „Самсунг" у його наочно знайомої ОСОБА_51т. 1 а.с. 121).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили злочини в складі організованої
злочинної групи, яку очолював ОСОБА_1
Про це свідчать досліджені у суді докази в їх сукупності, а саме те,
що в підготовці та вчиненні злочину брали участь декілька осіб
-ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які зорганізувалися у стійке об'єднання для
вчинення злочинів, дії всіх учасників
були об'єднані єдиним планом, спрямованим
на досягнення кінцевої мети, при цьому
існував розподіл функцій між її учасниками і план їх діяльності був відомий
всім учасникам групи.

Твердження
підсудних про те, що на досудовому
слідстві працівники міліції застосовували до них заходи фізичного впливу, в разі чого вони були вимушені написати явки
з повинною та дати свідчення, де
обмовили себе у вчиненні злочинів,
спростовуються матеріалами перевірки прокуратури м. Чернігова,
за наслідками якої, згідно
постанови від 13.08.2007 року в порушенні кримінальної справи відмовлено за
відсутністю в діях працівників міліції будь-якого складу злочину. Вказана постанова ніким у встановленому

порядку не оскаржувалася і
є чинною. Крім того, написані підсудними
явки з повинною та викладені їх свідчення в протоколах допиту повністю
узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні доказами.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_1 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 187 ч. 2 КК України, як розбій,
тобто умисні дії, що виразилися у
нападі з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством,
небезпечним для життя та здоров'я особи,
яка зазнала нападу, вчинений за
попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_1 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 186 ч. 5 КК України, як грабіж,
тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна,
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
вчинений повторно, за попередньою
змовою групою осіб, вчинений
організованою групою.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_1 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, як грабіж,
тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна,
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
вчинений повторно, за попередньою
змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані По справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_1 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 187 ч. 4 КК України, як розбій,
тобто умисні дії, що виразилися у
нападі з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством,
небезпечним для життя та здоров'я особи,
яка зазнала нападу, вчинений за
попередньою змовою групою осіб,
особою, яка раніше вчинила
розбій, вчинений організованою групою.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_1 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 296 ч. 2 КК України, як хуліганство, тобто умисні дії, що виразилися в грубому порушенні
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю та
винятковим цинізмом, вчинені групою
осіб.

Умисні
дії підсудного ОСОБА_1, що виразились в
створенні організованої групи для вчинення злочинів, керування нею, а також у вчиненні злочинів в складі
організованої групи, які попередньо
зорганізувалися у стійке об'єднання для вчинення злочинів, об'єднаних єдиним планом з розподілом функцій
учасників групи, спрямованих на
досягнення цього плану, відомого всім
учасникам групи, слід кваліфікувати за
ч.3 ст.
27, ч.3 ст. 28
КК України.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_2. діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 187 ч. 2 КК України, як розбій,
тобто умисні дії, що виразилися у
нападі з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством,
небезпечним для життя та здоров'я особи,
яка зазнала нападу, вчинений за
попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_2. діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 187 ч. 4 КК України, як розбій,
тобто умисні дії, що виразилися у
нападі з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством,
небезпечним для життя та здоров'я особи,
яка зазнала нападу, вчинений за
попередньою змовою групою осіб,
особою, яка раніше вчинила розбій
та вчинений організованою групою.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_2. діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, як грабіж,
тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна,
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
вчинений повторно, за попередньою
змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_2. діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 186 ч. 5 КК України, як грабіж,
тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна,
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
вчинений повторно, за попередньою
змовою групою осіб та вчинений організованою групою.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_2. діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 296 ч. 2 КК України, як хуліганство, тобто умисні дії, що виразилися в грубому порушенні
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю та
винятковим цинізмом, вчинені групою
осіб.

Умисні дії ОСОБА_2, що виразились у вчиненні
злочинів в складі стійкої організованої групи,
які попередньо зорганізувалися у стійке об'єднання для вчинення
злочинів, спрямованих на досягнення
цього плану, відомого всім учасникам
групи, підлягають кваліфікації за ч.
2 ст.
27, ч.3 ст. 28
КК України.

Оцінюючи
зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_3 діяння повністю доведено
приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, як грабіж,
тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна,
поєднаний з насильством,

яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
вчинений повторно, за попередньою
змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_3 діяння повністю доведено
приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за ст.
187 ч. 2 КК України, як
розбій, тобто умисні дії, що виразилися у нападі з метою заволодіння
чужим майном, поєднаний із
насильством, небезпечним для життя та
здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб та
особою, яка раніше вчинила розбій.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_3 діяння повністю доведено
приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за ст.
186 ч. 5 КК України, як
грабіж, тобто умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого
майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та вчинений
організованою групою.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_3 діяння повністю доведено
приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за ст.
187 ч. 4 КК України, як
розбій, тобто умисні дії, що виразилися у нападі з метою заволодіння
чужим майном, поєднаний із
насильством, небезпечним для життя та
здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою,
яка раніше вчинила розбій та вчинений організованою групою.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_3 діяння повністю доведено
приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за ст.
296 ч. 2 КК України, як
хуліганство, тобто умисні дії, що виразилися в грубому порушенні
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю та
винятковим цинізмом, вчинені групою
осіб.

Умисні дії ОСОБА_3 що виразились у
вчиненні злочинів в складі стійкої організованої групи, які попередньо зорганізувалися у стійке
об'єднання для вчинення злочинів,
спрямованих на досягнення цього плану,
відомого всім учасникам групи,
підлягають кваліфікації за ч. 2
ст. 27, ч.3
ст. 28 КК України.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_4 діяння повністю доведено
приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за ст.
187 ч. 2 КК України, як
розбій, тобто умисні дії, що виразилися у нападі з метою заволодіння
чужим майном, поєднаний із
насильством, небезпечним для життя та
здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб та
особою, яка раніше вчинила розбій.

Оцінюючи
зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_4 діяння повністю
доведено приведеними вище
доказами і

правильно кваліфіковано за
ст. 186 ч. 2 КК України, як грабіж,
тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна,
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
вчинений повторно, за попередньою
змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_5 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 187 ч. 2 КК України, як розбій,
тобто умисні дії, що виразилися у
нападі з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством,
небезпечним для життя та здоров'я особи,
яка зазнала нападу, вчинений за
попередньою змовою групою осіб та особою,
яка раніше вчинила розбій.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_5 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, як крадіжка,
тобто умисні дії, що виразилися у
таємному викрадені чужого майна, вчинена
повторно.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_6 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, як грабіж,
тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна,
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_8 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, як грабіж,
тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна,
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
вчинений повторно, за попередньою
змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що інкриміноване підсудному
ОСОБА_8 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, як крадіжка,
тобто умисні дії, що виразилися у
таємному викраденні чужого майна,
вчинена повторно, за попередньою
змовою групою осіб.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
підсудного ОСОБА_1 суд визнає щире каяття в ході досудового слідства, з'явлення із зізнанням та активне сприяння
розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_1 судом не встановлено.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
підсудного ОСОБА_2 суд визнає з'явлення із зізнанням та позитивну
характеристику з місця навчання.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2
судом не встановлено.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
підсудного ОСОБА_3 суд визнає щире
каяття в ході досудового слідства,
з'явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
підсудного ОСОБА_4 суд визнає щире
каяття в ході досудового слідства,
з'явлення із зізнанням, активне
сприяння розкриттю злочину та відсутність попередніх судимостей.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
підсудного ОСОБА_5 суд визнає з'явлення із зізнанням, добровільне відшкодування завданого збитку та
відсутність попередніх судимостей.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
підсудного ОСОБА_6 суд визнає щире каяття в ході досудового слідства та
відсутність попередніх судимостей.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
підсудного ОСОБА_8 суд визнає щире каяття в ході досудового слідства, з'явлення із зізнанням та активне сприяння
розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_8 судом не встановлено.

При призначенні покарання підсудним ОСОБА_1, ОСОБА_2.,
ОСОБА_3у О.СОСОБА_4 України, суд
вважає за можливе керуватись принципом поглинення менш суворого покарання більш
суворим.

Приймаючи до уваги, що підсудний
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8. після постановления відносно них
вироку, але до повного відбуття
покарання вчинили новий злочин, суд
вважає за необхідне при призначенні остаточної міри покарання керуватися
вимогами ст. 71 КК України, а саме,
до покарання, призначеного за
новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім
вироком.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпечності вчинених ним злочинів,
серед яких є тяжкі та особливо тяжкі,
особу підсудного,
формально-позитивну характеристику з місця проживання, наявність даних про притягнення до
адміністративної відповідальності, його
вік, сімейний стан та стан здоров'я, наявність обставин, які пом'якшують покарання та відсутність
обставин, які обтяжують таке
покарання, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе призначити більш м'яке
покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи
питання про міру покарання підсудному ОСОБА_2.,
суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним
злочинів, серед яких є тяжкі та особливо
тяжкі, особу підсудного, вчинення ним злочину в період іспитового
строку, формально-позитивну
характеристику з

місця
проживання, відсутність даних про
притягнення до адміністративної відповідальності, його вік,
сімейний стан та стан здоров'я,
наявність обставин, які
пом'якшують покарання та відсутність обставин,
які обтяжують таке покарання, у
зв'язку з чим, суд вважає за можливе
призначити більш м'яке покарання, ніж
передбачено законом.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпечності вчинених ним злочинів,
серед яких є тяжкі та особливо тяжкі,
особу підсудного, вчинення ним
злочину в період іспитового строку,
позитивну характеристику з місця проживання, служби та роботи, відсутність даних про притягнення до
адміністративної відповідальності, його
вік, сімейний стан та стан
здоров'я, наявність обставин, які пом'якшують покарання та відсутність
обставин, які обтяжують таке покарання, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе призначити більш м'яке
покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпечності вчинених ним злочинів,
серед яких є тяжкі, особу
підсудного, який раніше не притягувався
до будь-якої відповідальності,
формально-позитивну характеристику з місця проживання та позитивну
характеристику з місця роботи, його
вік, сімейний стан та стан
здоров'я, наявність обставин, які пом'якшують покарання та відсутність
обставин, які обтяжують таке
покарання, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе призначити більш м'яке
покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_5, суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпечності вчинених ним злочинів,
серед яких є тяжкий, особу
підсудного, який раніше не притягувався
до будь-якої відповідальності, позитивну
характеристику з місця проживання та роботи,
його вік, сімейний стан та стан
здоров'я, наявність обставин, які пом'якшують покарання та відсутність
обставин, які обтяжують таке
покарання, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе призначити більш м'яке
покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_8, суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпечності вчинених ним злочинів,
серед яких є тяжкий, особу
підсудного, вчинення ним злочину в
період іспитового строку,
формально-позитивну характеристику з місця проживання, відсутність даних про притягнення до
адміністративної відповідальності, його
вік, сімейний стан та стан
здоров'я, наявність обставин, які пом'якшують та відсутність обставин, які обтяжують таке покарання, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе призначити більш м'яке
покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи
питання про міру покарання підсудному ОСОБА_6,
суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним
злочину, яких є тяжким, особу підсудного, який раніше не притягувався до будь-якої відповідальності, формально-позитивну характеристику з місця
проживання, його вік, сімейний стан та стан здоров'я, наявність обставин, які пом'якшують покарання та відсутність
обставин, які обтяжують таке
покарання, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе призначити покарання з
випробуванням, застосувавши ст. 75
КК України.

Позов потерпілого ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_19, ОСОБА_22,
ОСОБА_28, ОСОБА_38, та
ОСОБА_45 про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтований і підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди потерпілих ОСОБА_16,
ОСОБА_43 та ОСОБА_46, які не з'явились у судове засідання необхідно залишити
без розгляду.

Судові
витрати по справі відсутні.

Речові докази - мобільний телефон „Сіменс С 75" необхідно повернути власнику, а відеокасети з відеозаписом слідчих дій слід
залишити при справі.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним і призначити йому покарання:

по ст. 187 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69
КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі із конфіскацією всього
майна, що належить засудженому;

- по ст.
186 ч. 5 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України у вигляді п'яти

років трьох місяців позбавлення волі із конфіскацією
всього майна, що

належить засудженому;

по ст. 186 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69
КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі;

·
по ст. 187 ч. 4 КК України з застосуванням ст. 69
КК України у вигляді п'яти років шести місяців позбавлення волі із конфіскацією
всього майна, що належить засудженому;

·
по ст. 296 ч. 2 КК України у вигляді двох років
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначити
ОСОБА_1 покарання у вигляді п'яти років шести місяців позбавлення волі із
конфіскацією всього майна, що належить
засудженому.

Вирок Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 12.01.2007 року виконувати самостійно.

Зарахувати в строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 час перебування
його в ізоляторі тимчасового тримання в період часу з 06.02.2007 року по
09.02.2007 року.

ОСОБА_2 визнати винним і призначити йому покарання:

по ст. 187 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69
КК України у вигляді трьох років дев'яти місяців позбавлення волі із
конфіскацією всього майна, що належить
засудженому;

по ст.
187 ч. 4 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України у вигляді
чотирьох років двох місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому;

по ст. 186 ч. 2 КК України з
застосуванням ст.
69 КК
України у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі;

по ст. 186 ч. 5 КК України з застосуванням ст. 69
КК України у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі із
конфіскацією всього майна, що належить
засудженому;

- по ст.
296 ч. 2 КК України у вигляді одного року десяти місяців позбавлення

волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, призначити ОСОБА_2.
покарання у вигляді чотирьох років двох місяців позбавлення волі із
конфіскацією всього майна, що належить
засудженому.

Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину
покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.03.2005 року, остаточно призначивши ОСОБА_2. покарання у
вигляді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі із конфіскацією всього
майна, що належить засудженому.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2. обчислювати з 16.02.2007
року, тобто з моменту його фактичного
затримання.

ОСОБА_3 визнати винним і призначити йому покарання:

·
по ст. 186 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69
КК України у вигляді трьох років трьох місяців позбавлення волі;

·
по ст. 187 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69
КК України у вигляді трьох років десяти місяців позбавлення волі із
конфіскацією всього майна, що належить
засудженому;

по ст. 186 ч. 5 КК України з застосуванням ст. 69
КК України у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі із
конфіскацією всього майна, що належить
засудженому;

по ст. 187 ч. 4 КК України з застосуванням ст. 69
КК України у вигляді чотирьох років двох місяців позбавлення волі із
конфіскацією всього майна, що належить
засудженому;

по ст. 296 ч. 2 КК України у вигляді одного року
десяти місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років двох
місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину
покарання за вироком Військового суду Чернігівського гарнізону від 25.11.2005
року, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років трьох
місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3
обчислювати з 09.02.2007 року,
тобто з моменту його фактичного затримання.

ОСОБА_4
визнати винним і призначити йому покарання:

по ст. 186 ч. 2 КК України з
застосуванням ст. 69 КК України у
вигляді трьох років позбавлення волі;

- по ст.
187 ч. 2 КК україни з застосуванням
ст. 69 КК України у вигляді
трьох

років шести місяців позбавлення волі із конфіскацією
всього майна, що

належить засудженому.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначити
ОСОБА_4 покарання у вигляді трьох років
шести місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4
обчислювати з 19.01.2007 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

ОСОБА_5 визнати винним і призначити йому покарання:

·
по ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді двох років
позбавлення волі;

· по ст.
187 ч. 2 КК України з застосування
ст. 69 КК України у вигляді трьох
років п'яти місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Відповідно
до ст.
70 КК України, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді трьох років п'яти
місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з 19.01.2007 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

ОСОБА_8 визнати винним і призначити йому покарання:

·
по ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді двох років
позбавлення волі;

· по ст.
186 ч. 2 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України у вигляді
трьох років позбавлення волі.

Відповідно
до ст.
70 КК України, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Відповідно
до ст.
71 КК України, частково
приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду
м. Чернігова від 08.07.2005 року, остаточно призначивши ОСОБА_8 покарання у
вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

ОСОБА_6
визнати винним у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому
покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно
до ст.
75 КК України, звільнити ОСОБА_6
від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно
до ст.
76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_6 періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До вступу вироку
в законну силу, міру запобіжного заходу
засудженим ОСОБА_2., ОСОБА_3у , ОСОБА_4
та ОСОБА_5 залишити взяття під варту з подальшим їх утриманням в
слідчому ізоляторі.

Змінити
міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 та ОСОБА_8 з підписки про невиїзд
на взяття під варту, взявши їх під варту
в залі суду.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5на користь ОСОБА_13 805
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5на користь ОСОБА_11 580
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути
з ОСОБА_1 на кориситьОСОБА_19 620 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_22460 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_28 1171
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_38 4390 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_45 1240 грн.

Позов
ОСОБА_16, ОСОБА_43 таОСОБА_47 про відшкодування матеріальної шкоди
залишити без розгляду.

Речові
докази - мобільний телефон „Сіменс С
75" передати ОСОБА_43, а
відеокасети залишити при справі.

На вирок може
бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб
з моменту його проголошення, а
засудженими, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії
вироку.