У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

судів за участю прокурора

Кузьменко О.Т., Скотаря А.М.
Вергізової Л.А.

розглянувши
у судовому засіданні у м. Києві 6 березня 2008 року матеріали справи за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24
квітня 2007 року.

у с т а н о в и л а:

старший слідчий слідчого відділу Васильківського МВ ГУ МВС України в
Київській області 30 березня 2006 року виніс постанову про порушення
кримінальної справи за фактом заволодіння шахрайським шляхом майновим комплексом ТОВ “Хімтек”, за ознаками
злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. 2 квітня 2007 року цим же слідчим
накладено арешт на зазначений майновий комплекс.

Постановою Васильківського
міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2007 року скаргу ОСОБА_2,
на постанову про порушення кримінальної справи по факту заволодіння майном ТОВ
“Хімтек” шляхом шахрайства, залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням
ОСОБА_2 оскаржив його до суду апеляційної інстанції. 24 квітня 2007 року
Апеляційний суд Київської області скаргу
ОСОБА_2 задовольнив. Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 11 квітня 2007 року та постанову старшого слідчого СВ
Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 2 квітня 2007 року
про накладення арешту на майновий комплекс - скасовано. Одночасно у порушенні
кримінальної справи за обставинами, викладеними у мотивувальній частині ухвали,
за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, відмовлено.

У касаційному поданні прокурор просить
скасувати ухвалу апеляційного суду. Вважає, що суд, при прийнятті рішення у
даній справі, істотно порушив кримінально-процесуальний закон.

У запереченні на касаційне подання
прокурора ОСОБА_2 вказує на те, що апеляційний суд належним чином перевірив
доводи його скарги і дійшов правильного висновку, що у слідчого Васильківського
СВ МВ ГУ МВС України у Київській області не було підстав для порушення
кримінальної справи і накладення арешту на майно, яке він придбав на законних
підставах.

Місцевий суд не урахував, що ОСОБА_1
написав явку з повинною під тиском з
боку працівників міліції.

Арешт на майновий комплекс накладено
безпідставно, оскільки він, (ОСОБА_2), не є ні підозрюваним, ні
обвинувачуваним.

Вважає, що у слідчого також не було
жодних приводів до порушення кримінальної справи, а тому апеляційний суд
прийняв, на його думку, правильне рішення про відмову у порушенні кримінальної
справи і підставно скасував постанову про накладення арешту.

Просить відмовити прокурору у
задоволенні касаційного подання.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка
підтримала подання, колегія суддів, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи прокурора, вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 365 КПК України
апеляційний суд повинен перевіряти рішення суду першої інстанції з точки зору
його законності й обґрунтованості, тобто відповідності нормам кримінального і
кримінально-процесуального законів і в межах поданої апеляції.

Оскільки у даному випадку апеляційний
суд судове слідство не проводив і протокол судового засідання не вівся, суд
повинен істотні обставини судового засідання викласти в ухвалі.

У результаті розгляду апеляції
апеляційний суд приймає одне з рішень, зазначених у ч. 2 ст. 336 КПК України.

Як убачається зі справи, апеляційний зазначених вимог закону не дотримався
і прийняв незаконне рішення.

Так, в ухвалі апеляційний суд вказав, що місцевий суд неналежно
проаналізував дані, які мав слідчий, визнав, що суд першої інстанції
безпідставно зробив висновок про достатність зібраних доказів, а також зазначив,
що окремі важливі обставини залишилися поза увагою місцевого суду.

Визнавши, що місцевий суд при розгляді скарги на постанову про порушення
кримінальної справи, допустив поверховість та неповноту перевірки і прийняв
незаконне рішення, апеляційний суд не повернув справу на новий судовий розгляд.

Натомість, вийшовши за межі наданих йому прав, апеляційний суд, перебравши
на себе повноваження суду першої інстанції, вдався до дослідження і правової
оцінки зібраних доказів і фактично вирішив ті питання, які мають вирішуватися
на стадії досудового слідства та судом при розгляді справи по суті.

Зокрема, апеляційний суд визнав, що у діях невстановлених осіб відсутній
склад злочину, передбачений ст. 190 КК України, слідчий грубо порушив майнові
права ОСОБА_2 та не встановлено наявності умислу у будь-якої особи на незаконне
заволодіння чужим майном. Крім того, апеляційний суд констатував, що арешт є
незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Визнавши рішення місцевого суду і постанову слідчого про накладення арешту
на майновий комплекс незаконними, апеляційний суд скасував їх і у порушенні
кримінальної справи відмовив, одночасно залишивши постанову слідчого
Васильківського СВ МВ ГУ МВС України у Київській області від 30 березня 2007 року про
порушення кримінальної справи в силі.

Зазначені помилки і порушення закону колегія суддів визнає істотними і
такими, що потягли прийняття незаконного рішення.

Колегія суддів також звертає увагу й на те, що у справі відсутня апеляція
скаржника, яку суд апеляційної інстанції перевіряв у судовому засіданні.

При новому розгляді справи суду слід відповідно до вимог і в межах наданих
повноважень перевірити апеляцію та доводи прокурора і прийняти законне й
обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 395-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника
Васильківського міжрайпрокурора
задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2007 року у
кримінальній справі, порушеній по факту заволодіння майновим комплексом ТОВ
“Хімтек” шляхом шахрайства скасувати, а справу направити на новий апеляційний
суд.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Кузьменко О.Т. Скотарь
А.М.