АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11кп/778/774/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004841 від 2 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:
06 березня 2015 року прокурор прокуратури Орджонікідзевського району м.Запоріжжя ОСОБА_9 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 5 лютого 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПП «Білла-Україна», в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, - 295 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставин кримінального провадження, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 1 місяця обмеження волі; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 3 місяців обмеження волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 3 місяців обмеження волі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом, при призначенні покарання, не в повній мірі враховані характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів та дані про особу винного, який раніше судимий, та після останнього звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, і знов вчинив кримінальні правопорушення. На думку апелянта, протиправна поведінка обвинуваченого унеможливлює звільнення його від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 , вказуючи на безпідставність доводів викладених в апеляційній скарзі прокурора, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_6 без змін.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 31 жовтня 2014 року, приблизно о 19-45 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, у торговому залі супермаркету «Білла», за адресою вул.Яценко, 2, в м.Запоріжжя, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, що належить ПП «Білла-Україна», тим самим спричинив підприємству матеріальну шкоду на загальну суму 295 грн.

01 листопада 2014 року, приблизно о 18-49 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі супермаркету «Білла», за адресою вул.Яценко, 2, в м.Запоріжжя, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, що належить ПП «Білла-Україна», при цьому, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, перейшов касову зону, і був затриманий службою охорони супермаркету «Білла», таким чином не довів свій умисел на крадіжку, з причин, які від нього не залежать.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та наполягав на скасуванні вироку суду першої інстанції і постановленні нового вироку; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювалися.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення на таємне викрадення майна (крадіжка) вчинена повторно.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України, та з дотриманням вимог ст.65 КК України. При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, яке віднесено законом до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, однак свою вину у вчиненому злочині визнав в повному обсязі, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочину. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щиросерде каяття, визнання своєї вини у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 надав суду довідки про те, що він пройшов курс стаціонарного лікування у відділенні КУ «ОКНД» ЗОС, а також відшкодував в повному обсязі спричинену шкоду потерпілому.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, досліджених судом доказів у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України. При цьому суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення.

На стадії апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував завдану шкоду потерплим. Його поведінка, на думку колегії суддів, свідчить про бажання виправитися. Призначене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, відповідає критеріям законності та справедливості.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного покарання з іспитовим строком, є безпідставними, та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Орджонікідзевського району м.Запоріжжя ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 5 лютого 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4