Справа № 510/1074/14-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Рені Одеської області єдине кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 21.02.2014 р. об`єднане з кримінальним провадженням № 0000138 від 18.03.2014 р. (єдиний № 510/1074/14-к) за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживав у АДРЕСА_2 , раніше судимого Ренійським районним судом: 18.05.2009 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки ; 10.02.2012 року за ст.ст. 185 ч. 3, 309 ч. 1 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн, на підставі ст.71 КК України, до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки, на підставі ч.3 ст.72 КК України - із самостійним виконанням покарань ; 16.04.2014 року за ст. 185 ч. 3 КК, із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України, за сукупністю вироків - до 3 років 1 місяця позбавлення волі, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взятий під варту у залі суду, із початком строку відбування покарання з 16.04.2014 р.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

Встановив:
В один з днів кінця січня 2014 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи з єдиним наміром на таємне викрадення чужого майна, маючи при собі санки, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , на подвір`ї якого розташовані два одноповерхових будинки. Далі, ОСОБА_9 , реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшовши у двір домоволодіння, через вікно, проник до одного із будинків, який розташований праворуч від входу в двір, звідки спочатку демонтував, а потім таємно, повторно викрав конвективний опалювальний газовий апарат АКОГ-3-СП, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1420 грн.

Викрадений з будинку опалювальний газовий апарат обвинувачений спочатку виніс у двір, приготувавши його таким чином для вивезення з місця події.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України.

В той же час, після скоєння вищеозначених дій, обвинувачений ОСОБА_9 через незачинене вікно проник до другого будинку, розташованого у цьому ж подвір`ї ліворуч від входу у двір, де з кімнат означеного будинку демонтував, а потім таємно, повторно викрав чотири чавунні опалювальні батареї ( радіатори), загальна кількость ребер у яких складає 24 штуки, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди у сумі 735 грн.

Викрадені з будинку батареї обвинувачений ОСОБА_9 тоді ж на санках після скоєння крадіжки перевіз до місця свого фактичного проживання у двір багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 , де сховав у гаражі. Повернувшись до місця скоєння крадіжки, ОСОБА_9 в ту ж ніч з двору таким же способом на санках вивіз і викрадений ним конвективний опалювальний газовий апарат, що належав потерпілій ОСОБА_6 , віддавши його у подальшому своїй знайомій ОСОБА_10 .

Своїми вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України.

19.02.2014 року, приблизно о 22 годині, обвинувачений ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна через хвіртку знов пройшов на подвір`я того ж домоволодіння по АДРЕСА_1 , де через вікно проник до будинку, який знаходиться праворуч від входу в двір, звідки з печі демонтував та таємно, повторно викрав майно потерпілої ОСОБА_6 , а саме: чавунний верх плити в комплекті з кільцями, вартістю 138 грн, два колосники ( саморобного і заводського виготовлення) загальна вартість яких становить 36 грн., відрізок металевого угольника 50х50 мм, довжиною 52 см., вартістю 5 грн., а всього викрав майна, заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на загальну сумму 179 грн.

Разом з викраденим майном ОСОБА_9 зник з місця скоєнного правопорушення, наступного дня, 20.02.2014 року о 12 годині разом з викраденим майном, обвинувачений ОСОБА_9 був затриманий працівниками міліції.

Своїми вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України.

За сукупністю скоєного обвинувачений ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав, не заперечував таємного неодноразового викрадення майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за обставин, викладених у обвинувальному акті, кваліфікацію своїх дій, від дачі пояснень у судовому засіданні відмовився. У содіянному розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснили про відомі їм обставини здіснення обвинуваченим крадіжок їх майна, майно, у викраденні якого обвинувачується ОСОБА_9 їм повернено, матеріальних претензій до обвинуваченого вони не мають, у судовому засіданні погодились з мірою покарання запропонованою прокурором.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При судовому розгляді судом з`ясовано, що учасники розгляду правильно розуміють зміст встановлених фактичних обставин скоєних правопорушень, їх позиція істинна та добровільна, а також їм роз`яснено, що у випадку не дослідження зібраних на слідстві доказів судом, вони будуть позбавлені права оспорювати означені фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд відповідно до вимог ч.4 ст.349 КПК України за згодою всіх учасників процесу, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню в ході судового слідства, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та у відповідності до положень ст. 349 КПК України, вважав за можливе, враховуючи позицію обвинуваченого, обмежитися допитом потерпілих та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу та дослідити матеріали щодо долучених до справи речових доказів та витрат по проведеній експертизі.

Викрадення обвинуваченим майна потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не заперечувалось обвинуваченим на стадії досудового розслідування та в ході судового розгляду, було зафіксовано належними, передбаченими діючим кримінально-процесуальним законодавством засобами та документами, раніше викрадене обвинуваченим майно було вилучено, оглянуто, визнано речовими доказами, долучено до матеріалів кримінального провадження та передано на зберігання потерпілим, вартість викраденого майна також підтверджена належним чином.

Визнання ОСОБА_9 вини, його показання об`єктивно співпадають із наведеними доказами, узгоджуються з ними, а тому є достовірними.

ОСОБА_9 вчиняв повторне таємне викрадення чужого майна із проникненням у житло та підлягає відповідальності за ст. 185 ч.3 КК України.

Як особа ОСОБА_9 характеризується незадовільно, про що свідчать матеріали справи та дані довідок.

При призначенні покарання суд враховує характер, обставини, тяжкість та ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, суми шкоди, її відшкодування та відсутність матеріальних претензій у потерпілих, їх позицію, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання. Судом також враховано визнання обвинуваченим вини, розкаяння у скоєному, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого, дані про особу, характеризуючи матеріали. Обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, в тому числі крадіжок чужого майна, після призначення йому покарань, не пов`язаних із реальним позбавленням волі, належних висновків для себе не зробив. Все вищевикладене свідчить про стійку антисоціальну направленість обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, як обставини, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушення, як передбачену ст.67 КК України обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

З урахуванням вищевказаних обставин в їх сукупності суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого у даному випадку можливе в установах, що відають відбуванням покарань та будь-які підстави для застосування ст.ст.69,75 КК України відсутні.

Заподіяну потерпілим матеріальну шкоду відшкодовано на стадії досудового розслідування, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати, пов`язані із проведенням дактилоскопічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки 6 ( шість) місяців.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, суд частково зараховує частину невідбутого покарання, призначеного за попереднім вироком Ренійського районного суду від 16.04.2014 р., остаточно призначаючи до відбуття 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обчислювати з 16.04.2014 року, залишивши запобіжним заходом до набрання вироком законної сили тримання під вартою.

Речові докази: апарат конвективний опалювальний газовий АКОГ -3-СП, заводський номер НОМЕР_1 , чавунний верх плити в комплекті з кільцями, 2 колосники, відрізок металевого угольника 50х50 мм, довжиною 52 см, що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , та 4 чавунні батареї із загальною кількістю ребер 24 штуки, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 залишити зберігачам.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 884 грн. 52 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1