Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

попереднього розгляду

17 серпня 2012 р. м. Рівне

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю прокурора Іванців М.Р.

при попередньому розгляді матеріалів кримінальної справи за апеляціями прокурора Карпюк І.М., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2012 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и в :

Цим вироком ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.196, ч.4 ст.296, ч.1 ст. 121, п.п. 5, 7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України, засуджений на пятнадцять років позбавлення волі.

В апеляції прокурором ставиться питання про скасування вироку в та постановлення нового вироку, яким за ч.1 ст.296 КК України призначити пять років обмеження волі, за ч.4 ст.296 КК України сім років позбавлення волі, за ч.1 ст.121 КК України вісім років позбавлення волі, за п.п. 5,7 ч.2 ст.115 КК України довічне позбавлення волі. На підставі ст.70 цього Кодексу, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.

При цьому прокурор посилався на те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі засудженого.

Призначаючи дану кримінальну справу до апеляційного розгляду, головуючою по справі в суді першої інстанції не враховано, що подана

апеляція не містить пропозицій щодо меж проведення слідства апеляційним судом і в ній не зазначено, кого слід допитати та які саме докази необхідно дослідити у ході апеляційного розгляду.

Покликаючись на те, що засуджений не відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим, прокурор в апеляції, всупереч вимогам ст.350 КПК не зазначив аркуші справи.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за №1 від 15 травня 2006 року „Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку, під час судового слідства апеляційний суд може досліджувати всі докази, що є у справі, або лише ті, правильність оцінки чи повноти дослідження яких судом першої інстанції оспорено в апеляції (апеляціях), або ж які він зовсім не досліджував. Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду справи.

Неконкретність апеляції унеможливлює проведення підготовчих дій по справі в частині вирішення питання щодо виклику певних осіб та дослідження доказів, яким, на думку апелянта, суд дав неправильну оцінку чи залишив їх без оцінки або не дослідив.

Доповнень до апеляції на даний час в апеляційний суд не надійшло.

Згідно п.9 ст.348 КПК правом подачі апеляції наділені потерпілий і його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції. Системний аналіз норм діючого Кримінально-процесуального кодексу, і в тому числі ст.348 цього Кодексу, дає підстави для висновку, що подача колективної апеляції законом не передбачена. Отже подана потерпілими ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 апеляція не відповідає вимогам діючого кримінально-процесуального законодавства (т.8 арк.246-247).

На цей час даних про усунення зазначених недоліків апеляційному суду не надано.

За наведених обставин, враховуючи думку прокурора про необхідність повернення справи суду першої інстанції для усунення зазначених недоліків, та керуючись ст.ст.357-359 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Кримінальну справу щодо ОСОБА_5 повернути Рівненському міському суду Рівненської області для виконання вимог ст. ст.351, 352 КПК України.

Суддя