Справа № 453/831/13-к
№ провадження 1-кп/453/59/13
ВИРОК

іменем України

27.06.2013 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого - судді Брони
А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю прокурора Кіїв
М.Р.,

обвинуваченого
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження № 0000140 про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, інваліда ІІІ групи з
дитинства, непрацюючого, неодруженого,
несудимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125
КК України,

встановив:

ОСОБА_1 17.03.2013 року приблизно о 01 годині,
в приміщенні народного дому «Просвіта»
в с. Либохора Сколівського району
Львівської області, перебуваючи в
стані алкогольного сп`яніння, вчинив
конфлікт з ОСОБА_2 під час якого умисно
наніс йому два удари кулаком в область
обличчя і носа та декілька ударів
ногами по тілу, чим заподіяв
потерпілому ОСОБА_2 згідно висновку
експерта № 35 від 18.04.2013 року легке
тілесне ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1, після роз'яснення йому змісту
ч. 3 ст. 349 КПК України та
переконання суду у відсутності
сумнівів щодо добровільності позиції
обвинуваченого, вину визнав повністю
та пояснив, що 17.03.2013 року він вживав
алкогольні напої, приблизно о 01 годині,
у приміщенні народного дому «Просвіта»
в с. Либохора Сколівського району
Львівської області між ним та ОСОБА_2
виникла суперечка, яка переросла у
конфлікт, під час якого він наніс
останньому два удари кулаком в обличчя,
в результаті яких ОСОБА_2 впав на
підлогу, після чого він наніс йому
декілька ударів ногами по тілу.
Цивільний позов визнав повністю.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 свою вину у
вчиненому кримінальному
правопорушенні визнав повністю, інші
учасники процесу не оспорюють фактичні
обставини справи і судом встановлено,
що обвинувачений правильно розуміє
зміст цих обставин, відсутні будь-які
сумніви у добровільності та істинності
його позиції, заслухавши думку
учасників судового розгляду, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та
роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК
України про наслідки застосування
обмеженого дослідження доказів, а саме
про позбавлення їх у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнає недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд,
допитавши обвинуваченого та
дослідивши матеріали кримінального
провадження, прийшов до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_1 у вчинені
ним кримінального правопорушення при
обставинах, викладених в
обвинувальному акті, доведена у
судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за
ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне
легке тілесне ушкодження, що
спричинило короткочасний розлад
здоров`я.

При визначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує
суспільну небезпеку вчиненого
кримінального правопорушення, особу
винного, обставини, що пом`якшують та
обтяжують його покарання.

ОСОБА_1 вчинив злочин невеликої
тяжкості.

За місцем проживання характеризується
позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання
ОСОБА_1 є щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання
ОСОБА_1 є вчинення злочину у стані
алкогольного сп'яніння.

Розглядаючи кримінальну справу в межах
пред`явленого підсудному звинувачення,
із урахуванням наведеного і загальних
засад призначення покарання,
аналізуючи матеріали досудового
слідства в сукупності із поясненнями
підсудного, із врахуванням його
поведінки під час та після вчинення
кримінального правопорушення, суд
приходить до висновку, що йому слід
призначити покарання не пов`язане з
позбавленням волі. Суд переконаний, що
для реалізації принципу законності,
справедливості, обґрунтованості та
індивідуалізації покарання підсудному
слід призначити покарання у виді
штрафу, що є необхідним і достатнім для
його виправлення та попередження
вчиненню підсудним нових злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди слід задовольнити в повному
обсязі, а саме: майнову шкоду в розмірі 2
378,54 гривень, що підтверджується
наявними в матеріалах кримінального
провадження товарними чеками на дану
суму та моральну шкоду в сумі 5 000
гривень, що відповідає глибині,
тривалості фізичних та душевних
страждань неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_2

Речових доказів та процесуальних
витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і
призначити покарання - штраф у розмірі
1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_4
майнову шкоду в розмірі 2 378 (дві тисячі
триста сімдесят вісім) гривень 54 коп. та
моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень
(п`ять тисяч) гривень, а разом 7 378 (сім
тисяч триста сімдесят вісім) гривень 54
коп.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженому та
прокурору.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя