Справа № 11-220/ 2008 року Головуючий в 1-й інстанції
Категорія ст. 125 ч. 2
КК України Доповідач Суслов М.І.
І М 'Я М У К Р А Ї Н И
31 березня 2008 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області в
- судді Суслова М.І., Суддів Лінника П.О., Козачка С.В.,
при секретарі судового засідання Муляр О.М.,
з участю захисника ОСОБА_2,
розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією потерпілої
ОСОБА_3 на вирок Красилівського
районного суду від 16 січня 2008 року.
вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженку с. Малі Пузирки,
мешканку АДРЕСА_1, українку, громадянку
України, з середньою освітою, заміжню, не працюючу, раніше не судиму,

в пред'явленому обвинуваченні за ст. 125 ч.2 КК України визнано невинною і виправдано у зв'язку з відсутністю в її діях
складу злочину.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд скасовано.

В
цивільному позові потерпілої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_1, яка обвинувачувалась ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст. 27 КПК України в тому, що 20
жовтня 2006 року близько 17
години в АДРЕСА_2, на ґрунті особистих неприязних відносин під час чергового
конфлікту з останньою умисно заподіяла
потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я, виправдано у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину.

В апеляції потерпіла просить вирок суду скасувати, постановивши новий, яким
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочинів передбачених ст..ст. 125 ч.2, 126
ч.1 КК України та задовольнити повністю її цивільний позов. При цьому вона
посилається на необґрунтованість судового рішення, неповноту і однобічність
судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи. Зокрема, при постановлені вироку судом не взято до уваги покази
свідків-очевидців, не проаналізовано в повному обсязі відмовний матеріал
Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області по результатах перевірки
за її скаргою та безпідставно взято під сумнів висновки судово-медичних
експертиз про наявність у неї отриманих саме від обвинуваченої тілесних
ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілої на
підтримку доводів апеляції та покази останньої про обставини спричинення їй
обвинуваченою тілесних ушкоджень, виправдану ОСОБА_1 і в її інтересах захисника
на їх заперечення та спростування, провівши судове слідство в обсязі перевірки
доводів апеляції з допитом виправданої, потерпілої, свідків та аналізом інших
матеріалів справи, колегія суддів судової палати приходить до висновку про
обґрунтованість апеляції ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст.365 КПК України вирок суду першої інстанції
перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляції. За змістом доводів
апелянтки вона оспорює обґрунтованість виправдувального вироку суду першої
інстанції стосовно ОСОБА_1

Провівши судове слідство в частині допиту потерпілої, виправданої, свідків
та вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції необґрунтовано виправдав ОСОБА_1 за ст.. 125 ч.2 КК України.

Апеляційною інстанцією встановлено, що 20 жовтня 2006 року біля 17 години в
селищі Антоніни Красилівського району Хмельницької області на виході з
території місцевого парку, біля якого проходить вул. Пушкіна, поряд з
господарством ОСОБА_4 між потерпілою ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_1 виник
конфлікт з причин неприязних відносин, які склалися між ними на протязі
тривалого часу.

На зауваження ОСОБА_3 про необхідність належного утримання власної
домашньої птиці, яка наносить шкоду присадибній ділянці потерпілій, обвинувачена двома кулаками рук разом ударила
її в голову, намагалася стягнути хустку,
закривши нею очі, потім схопила її за одяг, почала трясти, розвернула, вдарила головою два рази в
телеграфний стовп та кинула спиною на штахетну огорожу.

В результаті нанесених побоїв вона отримала закриту черепно-мозкову травму,
струс головного мозку і крововиливи по передній поверхні правого колінного
суглобу з післятравматичними наслідками і больовим синдромом, які по своєму
характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Винність ОСОБА_1 у спричиненні ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ґрунтується,
насамперед, на показах потерпілої, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6, які були
очевидцями побиття останньої, ОСОБА_7, якій
зразу ж після отримання ушкоджень розповідала обставини конфлікту
ОСОБА_3.

Свої покази потерпіла ОСОБА_3 повністю підтвердила і в суді апеляційної
інстанції показавши, що в вказаний день неодноразово зустрічалася з ОСОБА_1,
оскільки проживають на одній вулиці селища. Біля 17 години, проходячи по
території парку та зустрівшись з обвинуваченою, зробила їй зауваження стосовно
неналежного утримання домашньої птиці, так як вона постійно шкодить в її
огороді. В результаті виникла сварка з обопільними образами, під час якої
ОСОБА_1 почала її бити по голові кулаками рук, вдарила головою в телеграфний
стовп, схопивши за одежу перекрутила її навколо осі, а потім кинула на огорожу.

Від отриманих ушкоджень вона лікувалася в лікарні, затратила велику
кількість коштів на покупку ліків, понесла моральні потрясіння.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції, визнати ОСОБА_1 винною у
спричиненні їй тілесних ушкоджень, постановити новий вирок, обравши покарання,
яке могло б її виправити та повністю задовольнити вимоги про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди.

ОСОБА_1 в апеляційному суді показала, що з потерпілою тривалий час
перебуває в неприязних стосунках.. 20 жовтня 2006 року під час чергового
конфлікту, який виник з вини ОСОБА_3, на її образи щодо стану здоров'я
обвинуваченої лише рукою відштовхнула
потерпілу. Стверджує, що останній тілесні ушкодження не наносила, не
ображала, потерпіла усе надумала, свідки конфлікту не підтверджують про
нанесення тій тілесних ушкоджень, в правдивості висновків судово-медичних
експертиз вона сумнівається, цивільний позов не визнає, на примирення не
погоджується і просить залишити вирок суду першої інстанції в силі.

Позицію обвинуваченої, яка не визнає вини у вчиненому, колегія суддів
розцінює як таку, що дає підстави останній ухилитися від відповідальності за
скоєне, її покази вважає неправдивими,
оскільки вони спростовуються однаковими і послідовними поясненнями потерпілої і
свідків протягом усього часу розгляду справи в суді та наявністю в матеріалах
справи цілої низки медичних висновків, які узгоджуються з твердженнями ОСОБА_3
про отримання саме від дій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

В апеляційному судді свідок ОСОБА_5 підтвердив, що дійсно в один з осінніх
днів 2006 року вони з дружиною поверталися додому з гостей. Проходячи по дорозі
біля перехрестя з вулицею, на якій проживають обидві учасниці конфлікту,
побачив як ОСОБА_1, схопивши за одяг ОСОБА_3, трусила її, потім притисла до
огорожі і при цьому нецензурно виражалася в адресу останньої . Не бажаючи бути
присутнім при таких подіях вирішили з дружиною повернутися до свого будинку
іншою вулицею. Стверджує, що ОСОБА_1 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_3, так
як молодша за останню і міцніша.

Аналогічні покази дала свідок ОСОБА_6, дружина ОСОБА_5, доповнивши їх
своїми твердженнями про те, що обвинувачена „чухрала” потерпілу, тобто
наносила, як вона роз'яснювала ,
останній побої.

Покази подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_6 об'єктивно підтверджуються показами
свідка ОСОБА_8, які вона давала в суді першої інстанції ( а.с.103 ), і згідно
яких вбачається, що перебуваючи в будинку потерпілої в розмові з нею остання
жалілася на ОСОБА_1, яка брала її за одежу, кидала на огорожу. Стан її був як
після сварки і бійки ( а.с. 103-зворот).

Вище викладені покази вказаних свідків підтвердив в суді першої інстанції
свідок ОСОБА_9, старший дільничний Красилівського РВ УМВС, ( а.с. 99-зворот
-100 ), який на слідуючий день 21 жовтня 2006 року за заявою ОСОБА_3 виїздив на
місце події і відбирав в учасників конфлікту пояснення. При цьому потерпіла
скаржилася на біль в нозі, пояснювала обставини спричинення ОСОБА_1 їй тілесних
ушкоджень. Ним ОСОБА_3 було видано
направлення на проходження судово-медичної експертизи.

Про наявність конфлікту між потерпілою і обвинуваченою підтвердила в
апеляційному суді свідок ОСОБА_10, згідно показів якої вбачається, що в
вказаний день, повертаючись з школи додому разом з обвинуваченою і іншими
односельчанками, зустріли потерпілу. Між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розпочалися взаємні
образи і сварка. Вони з свідком ОСОБА_11 вирішили не втручатися в конфлікт і
відійшли на певну віддаль, намагаючись
не вникати в суть. Через невеликий проміжок часу біля них швидко пройшла
потерпіла в сторону свого будинку. Криків про допомогу або інших дій, які
супроводжують спричинення побоїв, вони не чули і не бачили.

Аналогічні покази, які перепровірялися в апеляційному суді, давали свідки
ОСОБА_11 ( а.с.109-зворот), ОСОБА_12 ( а.с. 102- 103) ,ОСОБА_13 ( а.с.100) в
суді першої інстанції і з показів яких вбачається, що безпосередніми очевидцями
конфлікту вони не були , потерпілу бачили на другий день в селищі, останню
характеризують з негативної сторони, а про результати конфлікту їм розповідала
обвинувачена.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що мотивація
суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу злочину є
поспішною, зробленою всупереч показів потерпілої і свідків та без відповідного
аналізу цілого ряду висновків медичних документів і судово-медичних досліджень.

Сама обвинувачена в своїх поясненнях старшому дільничному РВ УМВС стверджувала, що образи потерпілої її
розізлили і вона штовхнула ОСОБА_3 в плече ( а.с.5 відмовн. матеріал), в суді першої інстанції в своїх показах
твердила „ здається, я вдарила її не сильно, ОСОБА_3 не падала „ ( а.с.98-зворот), в апеляційному суді в своїх
поясненнях розповідала про обставини конфлікту і про те, що потерпілу лише
штовхала.

Згідно висновків судово-медичного дослідження № 480 від 23 жовтня 2006 року
у потерпілої виявлено тілесні ушкодження в вигляді крововиливу по передній
поверхні правого колінного суглобу, які вона, як вбачається з направлення
Красилівського РВ УМВС від 21.10.2006 року, отримала від ОСОБА_1 ( а.с.6).

Вказані висновки узгоджуються з показами свідка ОСОБА_9, які він давав в
суді першої інстанції, про скарги потерпілої на болі в нозі на слідуючий день
після конфлікту з ОСОБА_1, що стало причиною видачі ОСОБА_3 направлення для
проходження медичних досліджень ( а.с. 99 - 100 ).

Відповідно змісту довідки, виданої Антонінською райлікарнею Красилівського
району ( а.с.8 ), ОСОБА_3 з 23 жовтня по 7 листопада 2006 року перебувала на
денному стаціонарі вказаного лікувального закладу з діагнозом закрита
черпно-мозкова травма і струс головного мозку.

Вказаний медичний документ підтверджує покази потерпілої про те, що після
отримання від обвинуваченої тілесних ушкоджень вона на слідуючий день
звернулася до дільничного інспектора міліції з скаргою на дії ОСОБА_1, а після
проходження судово-медичного дослідження змушена була пройти курс медичного
лікування в місцевій лікарні з 23 жовтня по 7 листопада 2006 року.

На підставі наявної медичної документації, обставин події, викладених в
направленні Красилівського районного суду від 5 грудня 2006 року, і висновку
судово-медичного дослідження від 12 грудня 2006 року за № 584 вбачається,
що 20 жовтня 2006 року на вулиці біля
будинку гр. ОСОБА_4. сусідка ОСОБА_1 побила руками в голову ОСОБА_3, спричинивши
останній закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, які відносяться
до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад
здоров'я та крововилив по передній поверхні правого колінного суглобу, який
відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень ( а.с.7 ).

Згідно висновку експерта № 503 від 17.12.2007 року, який проводив медичні
дослідження у відповідності з постановою місцевого суду від 14 грудня 2007
року, в якій викладені обставини події, ( а.с. 90), у потерпілої, яку 20 жовтня
2006 року близько 17 год. на вул. Пушкіна в селищі Антоніни ОСОБА_1 схопила за коси і хустку, вдарила два
рази в голову кулаком, кинула на телеграфний стовп, а потім на огорожу,
виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку і крововилив на
передній поверхні правого колінного суглобу з післятравматичним артрозом
правого колінного суглобу і з больовим синдромом, які по своєму характеру
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я .

Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів,
або при ударі об такі, можливо в строк та за обставин, вказаних в постанові.

Неврологічної паталогічної симптоматики в період часу з 2004 року до 23
жовтня 2006 року, яка б вказувала на залишкові явища перенесеної
черепно-мозкової травми в представленій медичній документації не виявлено (
а.с. 91 - 92 ).

Колегія суддів не може погодитися з доводами обвинуваченої ОСОБА_1 про
необґрунтованість вказаних медичних документів і висновків судово-медичних
експертиз потерпілої, оскільки вони узгоджуються з вимогами
кримінально-процесуального законодавства в частині забезпечення правосуддя
України незалежною, кваліфікованою і об'єктивною експертизою, а організація
проведення таких досліджень та оформлення їх результатів визначається Законом
України „Про судову експертизу”.

Експерт ОСОБА_14 при допиті його в місцевому суді підтвердив вказані
висновки, пояснивши, що травма ноги потерпілій виникла від удару об щось, або
чимось, оскільки є точка прикладання та
могла бути заподіяна і при
розвороті тіла( а.с.107-зворот.) .

Крім того, у відповідності з вище викладеними висновками експертних
досліджень ( а.с. 92 ) „двобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість 11 ст.
в стадії загострення” , „остеохондроз шийного відділу хребта”, „дісцеркуляторна
енцефалопатія”, „остохондроз хребта з корінцевим синдромом”, які виявлені у
потерпілої, являються хронічними захворюваннями, не є тілесними ушкодженнями
,при оцінці ступеня тяжкості до уваги не приймалися і в прямому причинному зв'язку
з отриманими травмами не знаходяться.

Вказана частина висновку підтверджує
незалежність і об'єктивність медичних досліджень потерпілої ОСОБА_3 та
спростовує твердження обвинуваченої ОСОБА_1 про їх неповноту чи неправильність.

В зв'язку з наведеним судова палата не може погодитися з мотивацію суду першої інстанції про
необґрунтованість посилань потерпілої на висновки судово-медичних досліджень як
на докази вини обвинуваченої у спричиненні їй тілесних ушкоджень та вважає такі
твердження безпідставними , не
перевіреними і помилковими.

За таких обставин, які викликають сумніви в колегії суддів про законність
прийнятого судового рішення стосовно ОСОБА_1, допитавши потерпілу,
обвинувачену, свідків, перевіривши їх покази , які вони давали в місцевому суді
та дослідивши наявні медичні документи і судово-медичні дослідження по
обставинах, викладених в скарзі ОСОБА_3 про притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_1 в порядку ст..27 КПК України, апеляційний суд
приходить до висновку, що обвинувачена , зустрівши 20 жовтня 2006 року біля 17 години на виході з території парку,
на вул.. Пушкіна, біля господарства ОСОБА_4., в смт. Антоніни Красилівського
району потерпілу, з якою тривалий час перебуває в неприязних відносинах, на
зауваження останньої відреагувавши агресивно та умисно заподіявши тій тілесні
ушкодження, вчинила злочинні дії, які
слід кваліфікувати за ст..125 ч.2 КК України як умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило короткочасний розлад
здоров'я.

При призначенні покарання колегія суддів враховує обставини, що пом'якшують
та обтяжують його, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу та
конкретні обставини по справі.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_1 судова палата визнає вчинення
злочину щодо особи похилого віку.

Обставин, які пом'якшують її покарання, судом не встановлено.

Одночасно з цим, колегія суддів враховує, що злочин, який скоїла ОСОБА_1
відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, причиною виникнення
конфлікту послужили образи зі сторони
потерпілої , раніше до кримінальної відповідальності вона не притягувалася.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1
покарання в мінімальних межах санкції ст..125 ч.2 КК України.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілої про стягнення з винної матеріальних
збитків і моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити їх частково.

Повному задоволенню підлягають
затрати, які понесла ОСОБА_3 на придбання лікарських засобів та медичних
препаратів ( а.с. 9, 29 ).

Розглядаючи вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди, суд вважає за
можливе задовольнити їх з врахуванням характеру та обсягу фізичних, душевних та
психічних страждань, які та зазнала, стану її здоров'я, тяжкість вимушених змін
у життєвих і побутових стосунках, а також необхідність часу та зусиль для
відновлення попереднього стану.

На підставі наведеного та керуючись ст..ст. 362, 365,366, 378, 379 КПК
України, колегія суддів судової палати, -

з
а с у д и л а :

апеляцію потерпілої ОСОБА_3 задовольнити.

Вирок Красилівського районного суду від 16 січня 2008 року в частині
виправдання ОСОБА_1 за ст..125 ч.2 КК України, скасування їй запобіжного заходу
та відмови потерпілій в відшкодуванні
матеріальної і моральної шкоди - скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочину, передбаченого
ст..125 ч.2 КК України і призначити їй покарання у вигляді громадських робіт на
строк двохсот сорока годин.

Запобіжний захід залишити попередній - підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 462 (чотириста шістдесят дві )
грн..46 коп. матеріальних затрат та 3 (три) тис. грн.. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ
Верховного Суду України через апеляційний суд Хмельницької області протягом
одного місяця з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий - суддя
М.І.Суслов

Судді:
П.О.Лінник

С.В.Козачок