Ухвалаіменем україни Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Романець Л.А.,
суддів:Матієк Т.В., Марчук Н.О., з участю
прокурора засуджених захисника
Таргонія О.В., ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7,розглянула в судовому засіданні
у м. Києві 16 вересня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на вирок
Комсомольського міського суду
Полтавської області суду від 15 серпня
2012 року та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 26 вересня 2013
року щодо них.

Вироком Комсомольського міського суду
Полтавської області суду від 15 серпня
2012 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, в силу ст.89 КК України такого,
що судимості не має,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 199
КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 3
роки і покладено обов'язки, передбачені
ст. 76 КК України: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання, періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчій
інспекції;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку
України, раніше не судиму,

визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 199
КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 3
роки і покладено обов'язки, передбачені
ст. 76 КК України: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання, періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчій
інспекції.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 в доход експертного закладу
судові витрати на проведення експертиз
по 405,65 грн з кожного.

Питання про долю речових доказів
вирішено у відповідності із вимогами
ст. 81 КПК України 1960 року.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 26 вересня 2013 року, вирок
Комсомольського міського суду
Полтавської області суду від 15 серпня
2012 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишено
без зміни.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 за попередньою змовою між собою
незаконно придбали у невідомої особи,
невстановлену кількість підроблених
грошових купюр номіналом 200 грн, кожна
серійними номерами АВ № 8309914 та АЕ №
7379675, з метою їх подальшого збуту,
зберігали її, а 12 квітня 2009 року о 10 год
на власному автомобілі «Ніссан Тіана»
д.н. НОМЕР_1, перевезли з метою збуту та у
період часу з 10 год до 13 год 30 хв на
території центрального ринку м.
Комсомольська Полтавської області,
розташованого на вулиці Леніна 91,

збули шість підроблених грошових купюр
номіналом 200 грн, а саме: ОСОБА_6 на час
збуту перебував в автомобілі та
надавав ОСОБА_5 підроблені грошові
купюри, а остання збувала ці купюри
здійснюючи дрібні покупки.

У касаційній скарзі засуджені ОСОБА_6
та ОСОБА_5 просять судові рішення
скасувати, а кримінальну справу
направити на новий судовий розгляд, у
зв'язку із неправильним застосуванням
кримінального закону, невідповідністю
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Вважають, що висновки суду ґрунтуються
на припущеннях, а придбання, передача
підроблених грошових купюр, співучасть
у вчиненні злочину не доведена жодним
доказом.

Також, вказують на порушення
процесуального порядку збирання
доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_5 та їх
захисника, які підтримали доводи
касаційної скарги та просили її
задовольнити, пояснення прокурора,
який заперечив проти касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

При розгляді даної кримінал
ьної справи судова колегія виходить з
того, що згідно ст. 398 КПК України 1960
року, до компетенції касаційного суду
не відноситься перевірка обставин,
зазначених у статтях 368 та 369 КПК
України 1960 року щодо однобічності та
неповноти досудового і судового
слідства, невідповідності висновків
суду фактичним обставинам справи, які
оскаржуються у касаційних скаргах
засуджених.

Згідно статей 370-372 КПК України 1960 року
предметом перегляду справи в
касаційному порядку можуть бути
істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочину та особі засудженого.

Допитані в судовому засіданні підсудні
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 винними себе у
придбанні, зберіганні, перевезенні з
метою збуту, а також збуті підробленої
національної валюти України за
попередньою змовою групою осіб, тобто у
вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.
199 КК України не визнали, наполягаючи на
непричетності до вчинення злочину.

Незважаючи на невизнання вини
засудженими, на підставі свідчень
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, даних, що містяться в
протоколах огляду від 12 квітня 2009 року,
обшуку від 14 квітня 2009 року та інших
доказів по справі, суд першої інстанції
дійшов висновку щодо доведеності
винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у
вчиненні інкримінованого їм злочину,
кваліфікував їх дії за ч. 2 ст. 199 КК та
призначив покарання.

Твердження засуджених у касаційній
скарзі про те, що висновки суду
ґрунтуються на припущеннях, а
придбання, передача підроблених
грошових купюр, співучасть у вчиненні
злочину не доведена жодним доказом є
безпідставними та спростовуються
матеріалами справи.

Призначене судом першої інстанції
покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5, на думку
колегії суддів, відповідає вимогам,
передбаченим ст. 65 КК України.

При призначенні
засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання,
судом враховано характер і ступінь
тяжкості вчиненого злочину, дані про їх
особи, наявність на утриманні двох
неповнолітніх дітей, позитивну
характеристику за місцем постійного
проживання, стан здоров'я, ОСОБА_5
раніше не судима, ОСОБА_6 в силу ст.89 КК
України вважається таким, що судимості
не має, з часу вчинення злочину минув
тривалий проміжок часу, а також
відсутність обставин, які пом'якшують
та обтяжують покарання.

Викладений у мотивувальній частині
вироку суду першої інстанції висновок,
про необхідність звільнення
засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від
призначеного покарання з
випробуванням, є обґрунтованим, судом
наведені мотиви такого рішення.

Колегія суддів, вважає, що призначене
покарання є необхідним та достатнім
для виправлення засуджених ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, попередження вчинення ними
нових злочинів та є домірним скоєному.

Порушень норм кримінального та
кримінально-процесуального законів,
які могли бути підставами для зміни або
скасування судових рішень по даній
справі не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960
року та пунктами 11,15 Розділу XI
«Перехідні положення» КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засуджених ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Комсомольського міського суду
Полтавської області суду від 15 серпня
2012 року та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 26 вересня 2013
року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без
зміни.

Судді:

(підпис)
(підпис)
підпис)

________________ ________________
_________________ Т.В. Матієк Л.А.
Романець Н.О. Марчук

З оригіналом згідно:
суддя Романець Л.А.