Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1971/15-к
Провадження №: 1-кп/332/204/15
Вирок
Іменем України
19 травня 2015 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
не судимого в силу ст. 89 КК України
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України,
30.03.2015 року близько 23.00 години ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи на посаді електромонтера ПАТ «Запорізькій завод феросплавів», шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, намагався таємно викрасти з території цеху № 4 вказаного підприємства, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, одинадцять мотків мідної проволоки, загальною вагою 1,7 кг., вартістю 84,17 грн. за 1 кілограм, на загальну суму 143,03 грн., які за допомогою ізоляційної стрічки закріпив собі на ноги, прикривши брюками, після чого направився до виходу з заводу. Але свій злочинний намір ОСОБА_5 не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками охоронної служби вказаного підприємства на контрольно-пропускному пункті заводу.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у вчинені закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
30.04.2015 року між обвинуваченим та представником потерпілого була укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.
Відповідно до умов вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, представника потерпілого, які просили суд затвердити укладену угоду, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає за можливе затвердити угоду від 30.04.2015 року з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
При цьому з`ясовано, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, розкаявся у скоєному та цілком розуміє вимоги п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України. Обставин для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 30.04.2015 року і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Узгоджене в угоді покарання обвинуваченому, на думку суду, відповідає тяжкості скоєного злочину, особі обвинуваченого, та є достатнім і необхідним для його виправлення й попередження вчинення інших кримінальних правопорушень.
Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 475 КПК України, -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази по справі 11 мотків мідної проволоки, загальною вагою 1,7 кг., залишити Публічному акціонерному товариству «Запорізький завод феросплавів» як законному володільцю.
Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладання угоди; представником потерпілого, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст. 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1