Справа № 11а -
891 - 2007 рік Головуючий
у суді І ін ст. Назаренко В.Я.
Доповідач у суді II ін ст. Ремез П.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада
2007 року Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у
складі:

головуючого -
судді Осєтрова В.І., суддів Кадегроб
А.І. і Ремеза П.М. , за участю прокурора
Ахалшенішвілі Н.Є., та захисника
засуджених адвоката ОСОБА_1 , розглянула
у відкритому судовому засіданні у м.
Кіровограді апеляцією прокурора,
який брав участь у розгляді справи на вирок Маловисківського районного
суду від 27 червня 2007 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с.
Петроострів Новомиргородського району Кіровоградської області, мешканець АДРЕСА_1, одружений, не працює,
раніше не судимий, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Новомиргород Кіровоградської області, мешканець
АДРЕСА_2,

одружений, не працює,
раніше не судимий,

засуджені
за ст.
187 ч.2 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на 5

років
позбавлення волі з конфіскацією майна,
за ст. 194
ч.2 КК України на З

роки позбавлення
волі, за ст.
296 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання 5 років
позбавлення волі з конфіскацією майна,
кожному.

На підставі
ст. 75 КК
України засуджені звільнені
від відбуття призначеного
покарання з іспитовим строком на три роки.

Суд визнав винними
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у тому, що:

24 січня
2007 року близько 8 год., ОСОБА_2 за
попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_3,
на власному автомобілі ЗАЗ-110307 державний номер НОМЕР_1, приїхали в с Мар'янівка Маловисківського
району з метою вчинення там розбійного нападу на ОСОБА_4 , щоб відібрати в нього гроші, які останній отримав обманним шляхом за
зданий 22.01.2007 року на пункт прийому металобрухт, переданий йому ОСОБА_5 і який він здав у
порушення домовленості без присутності ОСОБА_3,
який повинен був проконтролювати вагу та вартість металобрухту, отримати гроші від ОСОБА_4 і поділитися ними з ОСОБА_5

Для
вчинення нападу на ОСОБА_4 вони взяли з собою мисливську рушницю
МЦ-1221, яку ОСОБА_3 зарядив п'ятьма
патронами і газовий пістолет «ІЖ». У АДРЕСА_3 вибрали
безгосподарне домоволодіння, куди
заманили ОСОБА_4 під приводом придбати у
них металобрухт по ціні 50 коп.3а кілограм.
24.01.2007 року близько 9 годин ОСОБА_4
прибув у двір вказаного будинку,
куди його привів ОСОБА_2 і коли
він побачив у дворі вказаного будинку ОСОБА_3 з рушницею в руках, тоді зрозумів про ціль їх зустрічі, яка йому була призначена і намагався
втекти, при цьому побіг в напрямку до
ОСОБА_3, який зробив постріл в землю
перед ним, тому він побіг у зворотному напрямку, однак ОСОБА_2
вдарив його рукояткою газового пістолета по голові, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад
здоров'я.

Після
цього потерпілий знову підбіг до ОСОБА_3, схопив руками за ствол рушниці і намагався її вирвати з
рук, при цьому стався ненавмисний
вистріл, яким ОСОБА_4 поранив в область живота, спричинивши йому легкі тілесні
ушкодження, які потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я. Скориставшись розгубленістю ОСОБА_3,
ОСОБА_4 вибіг з
двору, сів у кабіну автомобіля ЗІЛ, на якому він приїхав по металобрухт разом з
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 і відразу поїхали в центр села, де залишили автомобіль, а ОСОБА_4
повели до медпункту для надання йому допомоги.

Переслідуючи
автомобіль ЗІЛ, засуджені наздогнали
його в центрі села і вважаючи, що
автомобіль належить ОСОБА_4 з метою
помститись останньому, вирішили його
пошкодити. При цьому діючи узгоджено між собою ОСОБА_3,
зробив один постріл по передньому лівому колесі
автомобіля, тим самим пошкодив його і
привів у неприродність для експлуатації і три постріли по задньому колесу, а потім ОСОБА_2 також з мисливської рушниці зробив один
постріл в заднє ліве колесо автомобіля,
пошкодивши його і привівши у неприродність для експлуатації та чотири
постріли по передній частині автомобіля,
суттєво пошкодивши передню решітку і радіатор водяного охолодження, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3220 грн. 25 коп.

Здійснюючи
постріли з рушниці в центрі с
Мар'янівка Маловисківського району в присутності людей, ігноруючи при цьому правила поведінки в
громадському місці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скоїли грубе
порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю.

У своїй апеляції на цей вирок прокурор просить скасувати
вирок суду через м'якість призначеного засудженим покарання та постановити
новий вирок призначивши засудженим більш суворе покарання в межах санкцій ст.
ст. 187 ч.2, 194 ч.2 і 296 ч.4 КК України вказуючи на те, що суд першої інстанції безпідставно звільнив
засуджених від відбуття покарання з випробуванням і не врахував, що вони вчинили ряд злочинів, два з яких відносяться до категорії особливо
тяжких, здійснюючи постріли по
автомобілю могли спричинити

смерть або інші тяжкі наслідки потерпілим, діяли з особливою зухвалістю, вчиняючи постріли безпосередньо в центрі
села.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію і просив
скасувати вирок районного суду і постановити свій вирок, засуджених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх захисника ОСОБА_1 ,
які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, вивчивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції колегія суддів вважає,
що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду на підставі ст.
365 ч.2 КПК України підлягає зміні з наступних підстав.

Висновок
суду про винність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у
вчиненні умисного пошкодження та знищення чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах і
вчиненого загальнонебезпечним способом обґрунтований дослідженими судом
доказами і являється правильним.

Проте
висновок суду про їх винність у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим
майном, поєднаного із застосуванням
насильства небезпечного для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб
та про скоєння хуліганства, тобто
грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою
зухвалістю, вчиненого групою осіб та із
застосуванням вогнепальної зброї за які їх засуджено, є необгрунтованим і таким що суперечить
фактичним обставинам справи.

У ході досудового слідства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свою вину
визнали частково пояснивши, що з їх
сторони не було вчинення розбійного нападу на ОСОБА_4,
а фактично було примушування його до виконання цивільно-правових зобов'язань, а в судовому
засіданні вони винними себе
визнали повністю і пояснили, що оскільки
ОСОБА_4 обманув ОСОБА_3
і не повернув йому
гроші за зданий ним 22.01.2007 року металобрухт, тому вони домовились помститись йому за це і
відібрати належні ОСОБА_3
гроші за зданий металобрухт. По телефону ОСОБА_2 домовився з ОСОБА_4 продати 4 тони металобрухту по ціні 50 коп.3а
кілограм і для цього призначив йому зустріч на в'їзді в с Мар'янівка Маловисківського району
на 9 годин ранку 24.01.2007 року. На території
нежилого будинку по АДРЕСА_3, зробили
йому засідку, де з мисливською рушницею
у схованці залишився ОСОБА_3
Коли ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 і ОСОБА_7
на автомобілі ЗІЛ приїхали в село,
то під приводом перевірки ваги ОСОБА_2
заманив ОСОБА_4 до сараю
вказаного домоволодіння. Побачивши
у дворі цього
будинку ОСОБА_3,
ОСОБА_4 зрозумів
чого його туди заманили і намагався втекти,
але перешкоджаючи йому в цьому ОСОБА_3 зробив декілька пострілів з
рушниці в землю перед ОСОБА_4 , а
ОСОБА_2 вдарив його по голові рукояткою
газового пістолета. А коли ОСОБА_4
схопився руками за ствол рушниці

і
намагався вирвати її, то стався
ненавмисний постріл, яким ОСОБА_4 поранено в живіт. Потім потерпілий втік від
них і на автомобілі ЗІЛ разом з ОСОБА_6
і ОСОБА_7 поїхав в центр
села, де втекли з машини. З метою помститись
ОСОБА_4 , вони під'їхали до автомобіля ЗІЛ, який стояв у центрі села і вирішили пошкодити
його. Для цього, не виходячи з власного
автомобіля, ОСОБА_2 зробив один постріл з рушниці по колесу
автомобіля ЗІЛ і чотири постріли в його передню частину, а ОСОБА_3 зробив чотири
постріли з рушниці по колесах зазначеного автомобіля. При цьому вони пошкодили
два колеса автомобіля, його передню
решітку та радіатор.

Потерпілий
ОСОБА_4 підтвердив, що 20.01.2007 року він домовився з ОСОБА_3 разом здати
21.01.2007 року належний їм металобрухт. Проте в силу певних обставин він здав
сам металобрухт і кошти ОСОБА_3
не передав, тому останній
вирішив, що його обманули у вазі та ціні
зданого металобрухту. 23.01.2007 року йому зателефонував незнайомий, як
потім стало відомо
ОСОБА_2 і запропонував придбати у нього 4 тони
металобрухту по 50 коп.3а кілограм.
Зустріч йому призначили в с
Мар'янівка на 9 год.-ранку 24.01.2007 року. На домовлений час він на
автомобілі ЗІЛ разом з ОСОБА_6 і ОСОБА_7
приїхав в село, де їх зустрів
ОСОБА_2 і привів його в нежиле
домоволодіння перевірити вагу. Коли вони зайшли за сарай домоволодіння, то до них вийшов назустріч ОСОБА_3 з рушницею в
руках, а ОСОБА_2 в цей час був позаду нього з газовим
пістолетом в руках. Після чого він зрозумів навіщо його заманили засуджені і
намагався втекти від них. При цьому ОСОБА_3 зробив постріл в
землю перед ним і він побіг в сторону ОСОБА_2 ,
який наніс йому декілька ударів пістолетом по голові. Потім він підбіг
до ОСОБА_3 і схопивши за ствол рушниці,
намагався її вирвати із його рук,
але при цьому стався ненавмисний вистріл. Після цього йому вдалося
вибігти із двору і на автомобілі ЗІЛ разом із ОСОБА_6 і ОСОБА_7
він поїхав в центр села, де
залишили автомобіль і пішли в медпункт. Коли відійшли від автомобіля на
відстань близько 200 метрів, то
побачили, що до їх автомобіля під'їхали
підсудні і зробивши декілька пострілів по їх автомобілю, швидко уїхали з місця пригоди.

Потерпілий ОСОБА_6
підтвердив, що 24.01.2007 року
близько 9 годин він на власному автомобілі ЗІЛ разом з ОСОБА_4 і ОСОБА_7
приїхав у с Мар'янівка
Маловисківського району. Там їх зустрів раніше йому не знайомий ОСОБА_2 і запропонував поїхати з ним перевірити ваги.
Разом з ним вони під'їхали до нежилого домоволодіння. ОСОБА_2 з ОСОБА_4
зайшли у двір. Десь через хвилину він почув постріли з двору і
побачив, що до них біжить ОСОБА_4 ,
який вскочив у кабіну і сказав, що потрібно втікати, так як на нього напали. З голови у нього йшла
кров. Вони привезли ОСОБА_4 в центр села і відвели в
медпункт, а в цей час ОСОБА_2 під'їхали
до його автомобіля ЗІЛ і пострілами з рушниці умисно пошкодили його.

Також у судовому
засіданні потерпілі ОСОБА_4 і
ОСОБА_6 повідомили, що
підсудні повністю відшкодували їм
заподіяні матеріальні збитки і просили суворо їх не карати і не позбавляти
волі.

Свідок
ОСОБА_8 показав, що в той день стояв зі
своїм знайомим на вулиці біля свого будинку в с Мар'янівка Маловисківського району. В центр села приїхав
автомобіль ЗІЛ і з нього вийшли 3 хлопці,
які запитали в них, де
знаходиться медпункт і вони показали їм дорогу. Через 10 хвилин після цього
під'їхав легковий автомобіль, з якого
пролунало декілька пострілів і з радіатора автомобіля ЗІЛ пішов пар і легковий
автомобіль зник. Відстань до них була 40 метрів і стріляли з рушниці в іншу від
них сторону.

Крім
цього вина засуджених у вчиненні ними умисного пошкодження та знищення чужого
майна і у вчиненні примушування до виконання цивільно-правових зобов'язань
повністю підтверджується зібраними по справі достовірними доказами, які ніким не оспорюються і які повністю
узгоджуються між собою.

Таким
чином, суд виходячи з тих доказів, які він дослідив у судовому засіданні
обґрунтовано визнав винними ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 у тому, що вони вчинили умисне
пошкодження та знищення чужого майна, що
заподіяло шкоду у великих розмірах та вчинене загально небезпечним способом і
вірно кваліфікував їх дії за ст. 194 ч.2
КК України.

Проте
колегія суддів вважає, що дії
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як органом
досудового слідства, так і судом першої
інстанції помилково кваліфіковані за
ст. 187 ч.2 КК України, оскільки вина засуджених у вчинені
зазначеного злочину не доведена і в їх діях фактично відсутній склад
зазначеного злочину.

З
об'єктивної сторони розбій відповідно до
ст. 187 КК України є нападом з
метою заволодіння чужим майном,
поєднаним із насильством, небезпечним
для життя чи здоров'я потерпілого, або з
погрозою застосування такого насильства. Як вбачається з фактичних обставин
справи у засуджених не було наміру заволодіти чужим майном, а лише намагалися таким чином змусити
потерпілого повернути кошти, отримані
безпідставно останнім від здачі металобрухту,
наданого йому ОСОБА_3 і ОСОБА_5 Тому колегія суддів вважає, що в діях засуджених відсутня об'єктивна
сторона зазначеного злочину і їх дії за вказаним фактом необхідно правильно
кваліфікувати на ст. 355 ч.3 КК України

Також
колегія суддів вважає, що дії засуджених
безпідставно кваліфіковані за ст. 296 ч.4 КК України, оскільки в їх діях також відсутня об'єктивна
сторона зазначеного злочину, а саме не
встановлено дій направлених на грубе порушення громадського порядку з мотивів
явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. При цьому слід враховувати сам характер
хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількість

потерпілих та
інші обставини. Як вбачається з фактичних обставин справи дії засуджених в
центрі села не були пов'язані з грубим порушенням громадського порядку, а були направлені лише на те, щоб спричинити матеріальну шкоду ОСОБА_4 і вважаючи,
що автомобіль ЗІЛ є його власністю,
вирішили його навмисно
пошкодити. З цією
метою, вони упевнившись, що в кабіні автомобіля і поблизу нікого
немає, навіть не виходячи зі свого
автомобіля і не показуючи при цьому вогнепальну зброю, зробили з близької відстані два
цілеспрямованих постріли з рушниці по колесах автомобіля ЗІЛ і чотири постріли
в передню решітку, спричинивши при цьому
матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на
суму 3220 грн. 25 коп. Після цього вони відразу ж на власному автомобілі
ЗАЗ-110307 швидко покинули місце пригоди.
Такі обставини справи
підтверджуються, як показаннями
самих засуджених, так і показаннями
потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_6, а також показаннями свідка по справі
ОСОБА_8. За наведених обставин
справи, зазначені дії засуджених не
можна вважати, як вчинені з
особливою зухвалістю і
пов'язані з грубим
порушенням громадського порядку,
оскільки вони не були спрямовані на порушення громадського порядку, а лише на спричинення шкоди конкретній особі
і продовжувались незначний час. Тому
колегія суддів вважає за необхідне за ч.4
ст. 296 КК України закрити
провадження по справі, за відсутністю в
діях засуджених складу зазначеного злочину.

Призначаючи покарання
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 місцевий суд врахував, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, що вони скоїли тяжкі злочини, вперше притягуються до кримінальної
відповідальності, щиро покаялися у
скоєному, за місцем проживання
характеризуються позитивно, на утриманні
мають неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 на утриманні має дружину, яка є інвалідом 2 групи загального
захворювання, а також те, що вони,
повністю відшкодували потерпілим матеріальну та моральну шкоду і
обґрунтовано дійшов до висновку про можливість їх виправлення без ізоляції від
суспільства призначивши їм покарання з випробуванням.

Зважаючи
на те, що суд призначив засудженим
покарання в межах діючого закону, з
урахуванням всіх пом'якшуючих та обтяжуючих обставин справи, тому колегія суддів не вбачає підстав вважати
його занадто м'яким, як на те вказує
прокурор у своїй апеляції.

Керуючись ст.
ст. 362, 365, 366 КПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції залишити без задоволення,
а- вирок Маловисківського районного суду від 27 червня 2007 року щодо
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджених за
ст. ст.

187 ч.2,
194 ч.2, 296 ч.4, 70 КК
України на підставі ст. 365 ч.2
КПК України

змінити.

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 вважати засудженими за
ст. 194 ч.2 КК України на 3 роки
позбавлення волі, кожного;

Перекваліфікувати
дії засуджених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з ч. 2 ст.
187 КК України на ч.3 ст. 355 КК України і призначити їм покарання за
вказаною статтею на 5 років позбавлення волі,
кожному.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити засудженим ОСОБА_2
, ОСОБА_3 покарання
строком на 5 років.

За ч.4 ст. 296 КК України закрити провадження по
справі, за відсутністю в діях засуджених
складу зазначеного злочину. В решті цей вирок залишити без зміни.