Справа № 603/120/15-к
ВИРОК
Іменем України
Згідно з трудовою угодою ОСОБА_4 01 жовтня 2014 року керував вантажним автомобілем марки «Мерседес-Бенц-814», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 та знаходиться у повному господарському віданні фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 , з яким ОСОБА_4 перебуває в трудових відносинах.
Обвинувачений ОСОБА_4 01 жовтня 2014 року приблизно 08 год. 30 хв. керуючи технічно справнимвантажним автомобілем марки «Мерседес-Бенц-814», д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль в напрямку м.Монастириська, на 54 км + 350 м вказаного шляху , діючи необережно, перед зміною напрямку руху не переконавшись в безпечності цього маневру або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав обгін попутного транспортного засобу, і на дорозі із двостороннім рухом по одній смузі руху в кожному напрямку, виїхав на зустрічну смугу для обгону не переконавшись, що вона вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, змінивши напрямок руху, всупереч вимогам ч.4 п.1 розділу 34 ПДР України перетнув вузьку суцільну лінію 1.1 горизонтальної розмітки дороги, яку перетинати забороняється, де скоїв зіткнення із автомобілем марки «Фольцваген-Транспортер», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по своїй смузі в зустрічному напрямку.
Керуючи вказаним автомобілем обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги ч.1 п.п.1.5,10.1, 14.2 »в» Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП і наслідками, які від цього настали.
В результаті зіткнення зазначених транспортних засобів з вини ОСОБА_4 , окрім їх пошкодження, на місці пригоди водій автомобіля «Фольцваген-Транспортер»,потерпілий ОСОБА_8 та його пасажири ОСОБА_6 отримали тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Зокрема, потерпілийОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечні для його життя в момент заподіяння у виді: закритої травми живота з розривом селезінки та внутрішньочеревною кровотечею; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку; «забійно-рвана» рана на верхній повіці лівого ока; синець в ділянці лівої орбіти; крововилив під кон`юнктивальну оболонку лівого ока.
Також, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота з розривом брижі тонкого кишечника та гематомою заочеревинного простору; закритих переломів правої вертлужної западини, горизонтальної гілки лівої лонної кістки, розривів правого крижово-клубового та лонного зчленувань; закритого міжвертлюгового перелому правої стегнової кістки; закритого перелому поперечного відростка 4-го поперекового хребця; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку; численних саднів на голові, тулубі та кінцівках; синця на лівому плечі, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких, а потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забоїв шийного і поперекового відділів хребта, забою правого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, що викладені у обвинуваченні. Щиро каявся у скоєному, просив пробачення у потерпілих. Так, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що перед ним їхала фура, а він їхав за нею. Коли ж він взявся об`їжджати автомобіль, що рухався перед ним і виїхав на зустрічну смугу, то лише тоді побачив, що на нього рухається автомобіль «Фольцваген-Транспортер», можливості з`їхати назад у свою смугу руху, немав було надто близько були відстані між автівками, а тому й не зміг з`їхати з зустрічної смуги, через те уникнути зіткнення не вдалося.
Визнає свою вину та незаперечив, що допустив порушення, так як при здійсненні маневру обгону не мав змоги пересвідчитись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим водіям транспортних засобів, хоча усвідомлює що такі дії повинен був вчинити.. Того дня, що мало місце ДТП, 01 жовтня 2014 року приблизно 08 год. 30 на тому участку дороги, по автодорозі Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль в напрямку м.Монастириська, був туман і мокра дорога, причиною зіткнення вважає є його вина і те, що виїхав на зустрічну смугу дороги при здійсненні обгону фури.
Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_6 розповів, 01 жовтня 2014 року приблизно 08-30 год. сталося ДТП. Він був пасажиром в автомобілі, яким керував ОСОБА_8 і сидів за водієм, тому всіх обставин не бучив. Єдине, що знає відбулося зіткнення, що почув удар , через нього перекотився бус і він втратив свідомість, а що було далі не пам`ятає. Він в результаті аварії отримав тілесні ушкодження, які зазначені в обвинувальному акті та за наслідками, які від цього настали є те,що він на даний час є інвалідом другої групи.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, аварія сталася , лише з вини обвинуваченого ОСОБА_4 .. Тоді, 01 жовтня 2014 року приблизно 08-30 год. їхав своєю автівкою марки «Фольцваген-Транспортер», в якій пасажирами були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Слідуючи автодорогою Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль в напрямку м.Монастириська, на 54 км + 350 м вказаного шляху він побачив, фуру марки « Мерседес», яка їхала на зустріч напрямку до його руху автомобіля і в цей час побачив, що водій, вантажного автомобіля марки «Мерседес-Бенц-814», який виїхав на зустрічну смугу перевищив швидкість, та здійснив обгін в порушення ПДР, перетнувши суцільну лінію дороги. Маючи водійський досвід, він ОСОБА_14 миттєво спробував вивернути автомобіль, аби з`їхати в кювет, однак автомобіль обвинуваченого був надто близько, а тому уникнути зіткнення не вдалося.Далі потерпілий показав, що з вини ОСОБА_4 , який намагався обігнати фуру, яка їхала перед ним, в результаті цього здійснив ДТП з важкими наслідками та травмами. Разом з тим, сам він в результаті аварії отримав тілесні ушкодження з приводу яких перебував на стаціонарному лікуванні, при цьому продовжує лікування по даний час.
Аналогічні покази, щодо обставин злочину дав потерпілий ОСОБА_7 . При судовому розгляді справи потерпілий просив обвинуваченого суворо не карати, та обрати мінімальне покарання не пов`язане з позбавленням волі та іншим покаранням. Таку ж позицію висловив в
своїй письмовій заяві.
Потерпілі у судовому засіданні не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, просили застосувати ст.75 КК України а також не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_4 прав керування транспортними засобами, тобто додаткової міри покарання. Також потерпілі вказали, що обвинувачений в добровільному порядку проводить відшкодування заподіяної шкоди ,саме при наявності роботи за спеціальністю водій.
Прокурор вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які не оспорюються. Цю позицію підтримали і обвинувачений та його захисник та потерпілі , представник потерпілих, а також представник цивільного відповідача.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, учасникам судового розгляду.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфіковане за ч. 2 ст. 286 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, та прокурор і інші учасники судового розгляду не заперечували щодо встановлених обставин, які в судовому засіданні не досліджувались у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів стосовно викладених вище обставин справи, які ніким не оспорюються на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим його кримінальним правопорушенням.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи, доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили, тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості є легкими з короткочасним розладом здоровя потерпілому ОСОБА_7 , та тяжкі тілесні ушкодження - ОСОБА_8 .
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.
Вирішуючи зазначене, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що злочин вчинено з необережності, але є тяжким, що вчинений злочин призвів до отримання тілесних ушкодження різного ступеня тяжкості трьох осіб, особу обвинуваченого - який виключно позитивно характеризується за місцем праці та проживання, раніше не судимий, з сторони потерпілих немає жодних притензій, на утриманні має двох неповнолітніх дітей., офіційно працює, не знаходиться на обліку у нарколога, у психіатра також не рахується.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчиненому, що знайшло своє підтвердження в дачі правдивих показів, як на досудовому слідстві так і в ході судового слідства, активне сприяння розкриттю злочину та часткове добровільне відшкодування завданої потерпілим шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Тому враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, думку потерпілих та представника потерпілого які не наполягали на суровому призначенні покарання, та прохали не застосовувати до обвинуваченого додаткової міри покарання у виді позбавлення прав керування транспортним засобом , думку самого обвинуваченого та його захисника, які вказали, що наявність права на керування транспортним засобом є єдиним заробітком на утримання сімї, саме за цією професією він працевлаштований та має стабільний дохід і як наслідок змогу в добровільному порядку здійснювати повернення коштів потерпілим оскільки він за професією водій і іншої роботи та заробітку крім цієї роботи він немає, і з врахуванням всіх цих обставин в сукупності суд вважає що покарання обвинуваченому повинно бути в межах санкції статті обвинувачення, , а тому вважає, що обравши покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, та без застосуванням додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що ОСОБА_4 єдиний годувальник у сім`ї, скрутний матеріальний стан, клопотання потерпілих та їх представника а також представника цивільного відповідача ФОП « ОСОБА_11 », суд вважає за можливе не застосовувати додаткової міри покарання, як позбавлення права керування транспортними засобами, взявши до уваги і цей факт, що при застосуванні додаткової міри покарання до обвинуваченого останній позбавиться роботи, а з урахуванням його непрацевлаштованості подальше відшкодування потерпілим в добровільному порядку шкоди є неможливе, та сімя перебуватиме важкому матеріальному становищі, а застосування такої додаткової міри покарання є занадто суворим для досягнення мети покарання.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Речовими доказами слід розпорядитися відповідно до ст.100 КПК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу немає.
Цивільні позови потерпілих залишити без розгляду , задоволивши їх клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами .
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на два роки
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2607,02 грн. процесуальних витрат.
Речові докази: автомобіль «Мерседес-Бенц-814», д.н.з. НОМЕР_1 , залишити в розпорядженні ОСОБА_15 .
Автомобіль марки «Фольцваген-Транспортер», д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходиться на арешт майданчику Монастириського РВ УМВСУ в Тернопільській області , - повернути власнику ОСОБА_8 ..
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору
Головуючий: підпис ОСОБА_1