СЛОВ`ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 243/6663/14 1-в/243/132/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2015 року місто Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Слов`янську у режимі відео конференції із приміщення Селидівської виправної колонії № 82 Донецької області заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Єнакієво Донецької області, громадянина України, судимого: 1) 02 жовтня 1995 року за вироком Ворошиловського районного суду міста Донецька за ст. 140 ч.2, 140 ч.3 КК України 1960 р. до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,звільненого 26 серпня 1997 року на підставі Закону України «Про амністію» згідно постанови Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області від 15 серпня 1997 року; 2) 26 травня 2000 року за вироком Єнакієвського міського суду Донецької області за ст. 17, ч.2 ст. 140, ч.1 ст. 145 КК України 1960 р. до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно достроково на не відбутий строк 9 місяців 20 днів згідно постанови Єнакієвського міського суду Донецької області від 16 жовтня 2001 року; 3) 27 лютого 2003 року за вироком Артемівського міського суду Донецької області за ч.2 ст. 185, 75 КК України до 2 років позбавлення волі,з випробувальним строком на 1 рік; 4) 26 травня 2004 року за вироком Центрально - Міського районного суду міста Горлівки Донецької області за ч.2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 24 червня 2004 року за вироком Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області за ст. 263 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі;6) 28 липня 2004 року за вироком Костянтинівського міського суду Донецької області за ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.4, ч.1 та 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі,звільненого умовно - достроково на не відбутий строк 2 роки 3 місяці 13 днів на підставі постанови Торезького міського суду Донецької області від 16 травня 2008 року;

7) 06 листопада 2009 року за вироком Єнакіївського міського суду Донецької області за ст. 185 ч.2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,звільненого 19 листопада 2012 року за відбуттям міри покарання; 8) 05 листопада 2013 року за вироком Єнакіївського міського суду Донецької області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

9) 04 лютого 2014 року за вироком Шахтарського міськрайонного суду Донецької області за ст. 15 ч.3- 185 ч.2, 185ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

10) 04 квітня 2014 року за вироком Центрально- Міського районного суду міста Горлівки Донецької області за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, строк відбування покарання обчислюється з 13 січня 2014 року,

про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України « Про амністію у 2014 році»,

В С Т А Н О В И В :
27 листопада 2014 року на розгляд Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з Артемівського слідчого ізолятору Донецької області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України « Про амністію у 2014 році». У заяві від 11 липня 2014 року засудженим зазначено про те, що він засуджений за статтею Кримінального кодексу України, яка не є тяжкою, має ряд тяжких хвороб - хронічний вірусний гепатит С та ВІЧ- інфекцію,тому відносно нього підлягають застосуванню положення цього Закону про амністію.

Згідно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року, ухвала Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2015 року була скасована та призначено новий розгляд заяви засудженого у суді першої інстанції. Матеріали справи надійшли на розгляд до суду 24 червня 2015 року.

У судовому засіданні, яке проводилося у режимі відеоконференції, засуджений ОСОБА_4 , який з 10 квітня 2015 року відбуває покарання за вироком Центрально - Міського районного суду міста Горлівки від 04 квітня 2014 року у Селидівській виправній колонії № 82, доводи своєї заяви від 11 липня 2014 року підтримав у повному обсязі, просив звільнити його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі пункту «г» частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до статті 85 Кримінального кодексу України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб (частина1 статті 86 КК України).

Пунктом «г» частини 1 статті 1 Закону України від 08 квітня 2014 року №1185-VII «Про амністію у 2014 році», який набрав законної сили 19 квітня 2014 року (із змінами,внесеними згідно із Законом №1246-VII від 06.05.2014), передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я від 18 січня 2000 року №3/6.

Відповідно до статті 9 Закону України від 08 квітня 2014 року №1185-VII «Про амністію у 2014 році» виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого,їх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо,зокрема: в) засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи,погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника.

Згідно положень статті 8 Закону України від 08 квітня 2014 року №1185-VII «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, перелік підстав яких зазначено у статті 8 Закону України від 08 квітня 2014 року.

Прокурор проти застосування амністії відносно засудженого ОСОБА_4 заперечував, зазначивши, що оскільки ОСОБА_4 має незняті і не погашені судимості за скоєння злочинів, передбачених статтями 140 ч.3 КК України 1960 р. та статтею 185ч.4 КК України, положення цього закону про амністію відносно нього не можуть бути застосовані.

Із матеріалів справи убачається,що ОСОБА_4 з 15 січня 2014 року до 10 квітня 2015 року утримувався у Артемівському слідчому ізоляторі та очікував етапування до установи виконання покарання для відбуття міри покарання, призначеної згідно вироку Центрально - Міського районного суду міста Горлівки від 04 квітня 2014 року. Вирок суду набрав законної сили 05 травня 2014 року. ( а.п. 56, 117).

З 10 квітня 2015 року засуджений відбуває це покарання у Селидівській виправній колонії № 82. ( а.п.117, 145-151)

На день набрання чинності нормативно-правового акту про амністію у 2014 році( 19 квітня 2014 року) засуджений ОСОБА_4 відбув 3 місяці 6 днів від призначеного судом строку основного покарання у виді позбавлення волі ( початок строку відраховується за вироком суду від 04 квітня 2014 року з 13 січня 2014 року).

Відповідно до довідки в.о. начальника медичної частини Артемівського слідчого ізолятора від 16 березня 2015 року № 2973 ОСОБА_4 , 1973 року народження, перебував на диспансерному обліку в Артемівському слідчому ізоляторі з діагнозом: ВІЛ-інфекція, 3-я клінічна стадія, прогресуюча генералізована лімфаденопатія, оперізуючий герпес, хронічний персистуючий вірусний гепатит С ( позитивний тест на HCV ( гепатит С)). За станом на день видачі довідки його стан здоров`я був відносно задовільний.( а.п. 67)

Згідно довідки в.о. начальника медичної частини Селидівської виправної колонії № 82 ОСОБА_4 , 1973 року народження прибув в Селидівську ВК-82 10 квітня 2015 року; хворобами, які є небезпечні при спілкуванні з ним не страждає. З 2010 року знаходиться на диспансерному обліку. Діагноз : ВІЛ- інфекція, 3клінічна стадія. ( а.п. 151 )

Судом не приймаються до уваги відомості, щодо наявності судимостей у ОСОБА_4 за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2008 року за частиною 1 статті 121 КК України та вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11липня 2012 року за ст. 15-115 ч.1 КК України,зазначені у характеристиці відносно ОСОБА_4 від 16 березня 2015 року, наданій адміністрацією Артемівського слідчого ізолятору( а.п. 53), бо ці дані не стосуються ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помилково були зазначені у цьому документі. Ці відомості спростовуються даними інформаційного центру щодо притягнення до кримінальної відповідальності та засудження, та даними, наданими адміністрацією Селидівської ВК-82, підготовленими по матеріалам його особової справи ( а.п. 133-136, 145-152)

Перевіркою судом даних щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, наданих Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області ( а.п.133-136), адміністрацією Артемівського слідчого ізолятора ( а.п.56), особистих пояснень засудженого у судовому засіданні та даних, наданих адміністрацією Селидівської виправної колонії № 82 ( а.п. 145-151), судом було встановлено, що ОСОБА_4 був неодноразово засуджений вироками місцевих судів Донецької області за умисні злочини, у тому числі має не зняті і не погашені судимості за тяжкі злочині, передбачені: частиною 3 статті 140 КК України 1960 р. (згідно вироку Ворошилівського районного суду міста Донецька від 02 жовтня 1995 року) та частиною 4 статті 185 КК України ( згідно вироку Костянтинівського міського суду Донецької області від 28 липня 2004 року).

Суд вважає за необхідне відзначити про те, що незважаючи на звільнення ОСОБА_4 26 серпня 1997 року від відбування покарання на підставі Закону Україну «Про амністію», судимість ОСОБА_4 за вироком Ворошиловского райсуду міста Донецька від 02 жовтня 1995року не знята і не погашена,з урахуванням положень статті 2 Закону України « Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року ( з відповідними змінами та доповненнями), та подальшого засудження ОСОБА_4 за вироком Єнакієвського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2000 року.

Між тим, відповідно до пункту «в» частини 1 статті 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року (з відповідними змінами та доповненнями), амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів,крім випадків індивідуальної амністії.

При розгляді заяви засудженого по суті судом, у порядку положень частини 3 статті 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» було перевірено наявність інших підстав, ніж зазначив засуджений у заяві, передбачених цим Законом для застосування відносно нього амністії, але таких підстав не було встановлено.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини щодо особи засудженого згідно матеріалів його особової справи та відомостей, наданих адміністрацією Артемівського слідчого ізолятору, викладених в інформаційному листі від 16 березня 2015 року № 7/2973, відомостей, наданих адміністрацією Селидівської виправної колонії № 82, інформаційного центру ГУМВС України в Донецькій області, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для застосування відносно ОСОБА_4 положень Закону України від 08 квітня 2014 року №1185-VII «Про амністію у 2014 році»,бо останній має дві не зняті і не погашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, тому не належить до категорії осіб, відносно яких може бути заснований цей закон.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те,що питання відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_4 положень Закону України від 08 квітня 2014 року №1185-VII «Про амністію у 2014 році», вже неодноразово були предметом судового розгляду, про що свідчать ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2014 року ( а.п.65) та Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року( а.п.66), які набрали законної сили.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 85,86 Кримінального кодексу України,статтями 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, нормами Закону України від 08 квітня 2014 року №1185-VII «Про амністію у 2014 році» та Закону України

« Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року № 392/96-ВР, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви від 11 липня 2014 року засудженому ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України « Про амністію у 2014 році».

Копію ухвали суду надіслати до Селидівської виправної колонії № 82 для вручення під розписку засудженому та долучення до матеріалів його особової справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семі днів з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1