Справа № 464/9871/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/399/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000504 від 18.07.2014 року про вчинення злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, за участі

прокурораОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілогоОСОБА_8 ,
представника цивільного відп. ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_10
та обвинуваченогоОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги представника потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_14 , цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2015 року, яким ОСОБА_14 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановила:
вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2015 року

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мости Городоцького району Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого начальником відділу АСУ в ДТГО «Львівська залізниця», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 , без судимості,

визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_14 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням і встановлено іспитовий строк на 3 (три) роки.

Цим же вироком суду з обвинуваченого ОСОБА_14 стягнено в користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 2 213 (дві тисячі двісті тринадцять) грн. Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково, з ТДВ СК «Альфа-Гарант» стягнено в користь ОСОБА_12 3 974,62 (три тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн. матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, з ОСОБА_14 стягнено в користь ОСОБА_12 500 (п`ятсот) грн. матеріальної та 18 320 (вісімнадцять тисяч триста двадцять) грн. моральної шкоди.

Вироком суду вирішено питання з речовими доказами і автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ? залишено за приналежністю.

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2015 року ОСОБА_18 визнаний винним за те, що 17 липня 2014 року близько 22:10 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у крайній правій смузі руху по вулиці Стрийській в напрямку центральної частини міста Львова, після проїзду перехрестя з вулицею Максимовича, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 «Правил дорожнього руху України» в частині значення терміну «небезпека для руху», «пішохідний перехід; Розділу 2 п.п.2.3 «б», «д», Розділу 12 п. 12.3, Розділу 18 п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, який перебував у технічно-справному стані, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека та не зупинивши автомобіль продовжив рух, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди ? наїзду автомобілем на пішохода ОСОБА_12 , який у цей час переходив проїзну частину вулиці Стрийської по нерегульованому пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_19 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Не погоджуючись із оскаржуваним вироком, представник потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_20 , обвинувачений ОСОБА_18 та прелдставник цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», подали на нього апеляційні скарги.

Представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_20 в своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок змінити та задовольнити заявлений потерпілим цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі і допитати в судовому засідання свідка ОСОБА_21 , доньку потерпілого, з обставин написання розписки. Апелянт вважає, що оскаржуваний вирок необхідно змінити, оскільки судом не були об`єктивно з`ясовані обставини для повного задоволення цивільного позову в частині відшкодування обвинуваченим потерпілому моральних збитків, які складають значно більше від призначеного судом розміру, не враховано тяжкість спричинених тілесних ушкоджень, їх наслідки та інфляційні процеси в Україні, а також визнання понесених витрат на лікування, згідно розписки в розмірі 21 680 грн., моральною шкодою, не були належним чином досліджені та оцінені судом докази відповідно до кримінального процесуального закону.

Обвинувачений ОСОБА_18 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_22 змінити та скасувати додаткове покарання у виді позбавленням права керуватись транспортним засобом строком на 2 роки. В обґрунтуванні своєї апеляційної скарги зазначає, що призначене судом першої інстанції додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі, яке хоч і не виходить за межі, встановленого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, що є наслідком однобічності та неповноти судового слідства, оскільки не були належним чином з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого.

Представник цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» у своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок, в частині задоволення вимог ОСОБА_12 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» скасувати і відмовити позивачу в їх задоволені. Апелянт вважає оскаржуваний вирок, в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_12 до ТДВ СК «Альфа-Гарант», незаконним та необґрунтованим. На думку апелянта, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи в частині задоволення вимог ОСОБА_12 до ТДВ СК «Альфа-Гарант». Судом належним чином не перевірено усіх обставин справи, не надано їм належної оцінки, не встановлено чи був наявний спір щодо виплати страхового відшкодування між ОСОБА_23 та ТДВ СК «Альфа-Гарант», не перевірено законності вимог ОСОБА_12 до ТДВ СК «Альфа-Гарант», чим було порушено норми матеріального права, а також судом першої інстанції не зазначено у вироку, чи мали місце обставини, якими обґрунтовує свої заперечення Відповідач, чим відповідно було порушено норми процесуального права.

Заслухавши доповідача, апелянтів, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, прокурора про відмову в задоволенні апеляційних скарг і залишення оскаржуваного вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає, а апеляційні скарги представника цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» та представника потерпілого, цивільного позивача адвоката ОСОБА_13 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, підставно, за згодою учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, та прийшов до обґрунтованого висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог Розділу 1 п.п.1.5, 1.10 Правил дорожнього руху України в частині значення терміну «небезпека для руху», «пішохідний перехід; Розділу 2 п.п.2.3 «б», «д», Розділу 12 п. 12.3, Розділу 18 п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека, та не зупинивши автомобіль продовжив рух, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди ? наїзду автомобілем на пішохода ОСОБА_12 , який у цей час переходив проїзну частину вулиці Стрийської по нерегульованому пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, що заподіяло потерпілому ОСОБА_19 тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_22 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_24 злочину, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого дійшов правильного висновку, що ОСОБА_22 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_14 , його позитивної характеристики, наявності на утриманні двох малолітніх дітей, щирого каяття обвинуваченого дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, без покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Що ж стосується вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 , то на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив його частково, стягнувши в його користь 4 474,62 грн. матеріальної шкоди, тобто витрат пов`язаних з придбанням лікарських засобів на лікування потерпілого ОСОБА_12 , які підтвердженні відповідними документами та 45 000 грн. моральної шкоди, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_19 заподіяно також і моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, при отриманні тілесних ушкоджень та проведенні медичних операцій, перебуванні протягом тривалого часу на стаціонарному лікуванні, втраті можливості вести активний спосіб життя, порушенні звичного життєвого укладу.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано стягнув в користь потерпілого ОСОБА_12 з ТДВ СК «Альфа-Гарант» 3 974,62 (три тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн. матеріальної шкоди та з ОСОБА_14 в його користь 500 (п`ятсот) грн. франшизи, правильно встановивши, що згідно полісу № АС/6863097 із терміном дії з 11.11.2013 року по 10.11.2014 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_14 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров`ю (на одного потерпілого) 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 50 000 грн., з франшизою 500 грн., яке відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП здоров`ю та майну третьої особи.

Таким чином, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано частково задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 , стягнувши в його користь матеріальну шкоду 4 474,62 грн. та 45 000 грн. моральної шкоди.

Разом з тим, вираховуючи розмір моральної шкоди, яку необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 та з ТДВ СК «Альфа-Гарант» в користь потерпілого ОСОБА_12 суд першої інстанції припустився помилки, зарахувавши відшкодовану обвинуваченим матеріальну шкоду за придбання медикаментів на суму 6 632,35 грн., як відшкодування моральної шкоди, а з .

Як убачається з розписки від 26.07.2014 року обвинувачений ОСОБА_18 відшкодував потерпілому ОСОБА_19 21 680,00 грн., з них 6 632,35 грн. матеріальна шкода за придбання медикаментів, що підтвердив сам обвинувачений в засіданні апеляційного суду та не заперечується представником потерпілого, а 15 047,65 грн. моральної шкоди. Однак суд першої інстанції помилково прийняв всю суму зазначену в розписці за відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з наведеним, на думку колегії суддів, суму моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_14 необхідно збільшити на 6 632,35 грн., стягнувши з обвинуваченого 24 952,35 грн. заподіяної моральної шкоди.

Апеляційна скарга цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про скасування вироку в частині задоволення вимог ОСОБА_12 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» і відмову ОСОБА_19 в задоволені позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант», на думку колегії суддів, підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 261 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав
ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Оскільки з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» стягнуто в користь потерпілого ОСОБА_12 судом першої інстанції 3 974, 62 грн. матеріальної шкоди, то розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача - ТДВ СК «Альфа-Гарант» становить 5% від даної суми матеріального відшкодування 198,73 грн.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» 4 801,27 грн. моральної шкоди, яку необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 .

Покликання апелянта на те, що судом першої інстанції належним чином не перевірено усіх обставин справи, не надано їм належної оцінки, не встановлено чи був наявний спір щодо виплати страхового відшкодування між ОСОБА_23 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» суперечить дослідженим судом першої інстанції доказам, які свідчать про небажання відповідача виплачувати страхове відшкодування без рішення суду.

Таким чином, вирок в частині стягнення моральної шкоди з ТДВ СК «Альфа-Гарант» та обвинуваченого ОСОБА_14 в користь потерпілого ОСОБА_12 необхідно змінити та стягнути з ТДВ СК «Страхова компанія Альфа-Гарант» в користь обвинуваченого ОСОБА_12 198,73 грн. моральної шкоди, а з обвинуваченого ОСОБА_14 в користь потерпілого ОСОБА_12 - 29753,62 грн.

Апеляційнійна скарга представника потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 про зміну вироку та задоволення заявленого потерпілим цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, на думку колегії суддів, до задоволення не підлягає оскільки судом першої інстанції об`єктивно з`ясовані всі обставини і з врахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, його особи, наслідків заподіяних тілесних ушкоджень правильно визначено розмір заподіяної моральної шкоди.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_14 про зміну оскаржуваного вироку в частині призначення покарання ОСОБА_22 шляхом скасування додаткового покарання у виді позбавленням права керуватись транспортним засобом строком на 2 роки, оскільки суд першої інстанції із врахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, його особи призначив йому покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Щодо інших витрат на придбання лікарських засобів в сумі 19,69 грн., а також збитків, понесених у зв`язку з знищенням одягу в сумі 700 грн., опорної палиці в сумі 70 грн., то такі не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди в цій частині.

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з обвинуваченого ОСОБА_14 судові витрати в сумі 2 213,86 грн. та правильно вирішив долю речових доказів автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишивши його власнику ОСОБА_22 .

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів, -
ухвалила:
відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_14 , апеляційні скарги представника потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 та представника цивільного відповідача ТзДВ СК «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2015 року, яким ОСОБА_25 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з цивільного відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» в користь потерпілого ОСОБА_26 198,73 грн. моральної шкоди, а з обвинуваченого ОСОБА_25 в користь потерпілого ОСОБА_26 29 753,62 грн. моральної шкоди.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвалу можна оскаржити в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня її проголошення.
Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_27
Ухвала вступила в законну силу «15» травня 2015 року.

Копію ухвали виготовлено «___» ___________ 2015 року

Помічник судді ОСОБА_28