АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1915/6199/12Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/789/16/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5

засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілих ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу за апеляціями захисника засудженого ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_17 , захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_14 , засудженого ОСОБА_18 , захисника засудженого ОСОБА_19 ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_6 , захисника засуджених ОСОБА_18 та ОСОБА_20 адвоката ОСОБА_21 , засудженого ОСОБА_20 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Папа, Угорщина, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого лікарем стоматологом у ФОП ОСОБА_22 , раніше не судимого,-

засуджено:
· за ч.2 ст.296 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;
· за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_19 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , -

засуджено:
· за ч.2 ст.296 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;
· за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_18 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , -

засуджено:
· за ч.2 ст.296 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;
· за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 , -

засуджено:
· за ч.2 ст.296 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;
· за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_23 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.В.Новгород, Р.Ф., жителя АДРЕСА_5 , -

засуджено:
· за ч.2 ст.296 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;
· за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_16 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_6 , -

засуджено:
· за ч.2 ст.296 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;
· за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 (двох) роки 6 (шести) місяців років позбавлення волі.

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_7 , -

засуджено:
· за ч.2 ст.296 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;
· за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_24 остаточне покарання у виді 2 (двох) роки 6 (шести) місяців років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_24 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

У відповідності з п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_24 відповідні обов`язки.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с.Біла Тернопільського району, жителя АДРЕСА_8 , -

засуджено:
· за ч.2 ст.296 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;
· за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 (двох) роки 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

У відповідності з п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 відповідні обов`язки.

Запобіжні заходи обрані засудженим ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_7 у виді підписок про невиїзд змінено на взяття під варту із зали суду щодо кожного, залишено без зміни раніше обрані запобіжні заходи у виді підписок про невиїзд щодо засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_24 .

Строк відбування призначених ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_20 покарань вирішено рахувати з моменту їх затримання.

Цивільні позови представника потерпілих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 задоволено частково та стягнуто в солідарному порядку із засуджених ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_24 в користь: потерпілого ОСОБА_25 60 000 грн., ОСОБА_26 40 000 грн. та ОСОБА_27 80 000 грн. на відшкодування завданої злочинами моральної шкоди, відмовлено в задоволенні решти їх позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди із засуджених.

Цивільні позови представника потерпілих в інтересах потерпілих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 про солідарне стягнення із ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 та ОСОБА_24 відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в користь: ОСОБА_25 26 023,44 грн., ОСОБА_26 300 000 грн. та ОСОБА_27 197 019,91 грн. залишено без розгляду та потерпілим роз`яснено право в цій частині звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вироку суду 01 січня 2011 року приблизно о 05 год. 15 хв., у ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 та ОСОБА_24 , які знаходились в ресторані Хутір, що в м.Тернополі по вул.Чумацькій, 81, в стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний намір, направлений на вчинення хуліганських дій стосовно ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 . З цією метою ОСОБА_19 , знаходячись у приміщенні фойє вищевказаного ресторану, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки та моральності, з метою самоутвердження в очах сторонніх осіб ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , за рахунок приниження ОСОБА_26 , діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, безпричинно наніс удар кулаком в ліву ділянку обличчя ОСОБА_26 ОСОБА_27 , побачивши, що ОСОБА_19 наносить удари ОСОБА_26 , став між ними, намагаючись заспокоїти ОСОБА_19 , проте, до ОСОБА_27 підбіг ОСОБА_6 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, безпричинно почав наносити ОСОБА_27 удари кулаками по обличчю. Тоді ж до хуліганських дій засуджених ОСОБА_19 та ОСОБА_6 приєднались ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , які перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражаючись нецензурною лайкою, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки та моральності, безпричинно, в присутності сторонніх осіб ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , яких обурила їхня поведінка, почали наносити ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 удари руками та ногами в різні частини тіла. При цьому, ОСОБА_16 також металевою попільничкою, наносив удари ОСОБА_27 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 в різні частини тіла.

Під час вказаного конфлікту з вулиці у фойє зазначеного ресторану забігло декілька невстановлених досудовим слідством осіб, які приєднались до хуліганських дій, та виражаючись нецензурною лайкою, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, в присутності сторонніх осіб ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , яких обурила їхня поведінка, разом із засудженими ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 та ОСОБА_24 , безпричинно наносили ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 удари руками та ногами в різні частини тіла.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_24 та невстановлених слідством осіб, потерпілим було спричинено такі тілесні ушкодження:

· потерпілому ОСОБА_26 у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми та глибокого садна лобної ділянки зліва, синця потиличної ділянки, рани слизової губ, синці навколоочних ділянок, підборіддя та губ, які в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
· потерпілому ОСОБА_25 у вигляді: сполученої черепно-лицьової травми струс головного мозку, забійну рану лівої лобно-надбрівної ділянки, підшкірну гематому та садно тім`яної ділянки, синець лобної ділянки справа, синці навколоочних областей, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, синець та забій м`яких тканин лівої половини обличчя, обширний синець лівої вушної раковини та завушної ділянки з переходом на бічну поверхню шиї, синець та садна 3 (три) носа; перелом кісток носа із зміщенням уламків та розривом слизової оболонки; крововилив та два садна слизової оболонки верхньої губи, садно слизової оболонки нижньої губи; дефект ріжучих поверхонь коронок 6 (шести) зубів 1, 2, 3 на верхній щелепі справа, 1, 4 зубів на верхній щелепі зліва та 1 зуба на нижній челюсті зліва, синець лівої надключичної ділянки, синець та садно лівої підключичної ділянки, синці лівого плечового суглоба, правого надпліччя, правого плечового суглобу, правої половини грудної клітки (2); спини справа (5), правої підколінної ямки; садно спини, лівого плеча (2); правого плеча (2); правого стегна, два садна лівого стегна, синець та забій м`яких тканин лівого коліна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
· потерпілому ОСОБА_27 у вигляді: сполученої черепно-лицьової травми у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки, перелому лівої гайморової пазухи з гемосинусом, садна лівої лобної ділянки, синця лівої скроневої ділянки, синця та забою м`яких тканин лівої навколоочної ділянки, синців спинки носа, верхньої губи, лівої щоки, крововиливу та саден слизової верхньої губи, синця лівої вушної раковини, які в своїй сукупності належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також синці лівого плеча, лівої кисті, правого колінного суглобу з поширенням на верхню третину гомілки, садно правого променево-зап`ясткового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляціях та доповненнях до них:

· захисник засудженого ОСОБА_19 ОСОБА_9 просить змінити вирок щодо свого підзахисного в частині задоволення моральної шкоди потерпілим, зменшивши їх суму до меж розумності та справедливості, також змінити в частині остаточного визначення ОСОБА_19 покарання у виді 3 років позбавлення волі, застосувавши ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком. Одночасно вважає неналежними і просить виключити з вироку ряд доказів, а саме: протоколи очної ставки між ОСОБА_19 та потерпілими; протокол добровільної видачі диску із записом камер спостереження ресторану Хутір за 01.01.2011р.; протокол огляду цього диску з відеозаписом. Вказує, що протоколи очних ставок складені слідчим в порушення вимог закону, оскільки при проведенні цих слідчих дій ними було відмовлено в праві захисника, який був присутній при їх проведенні, задавати запитання, що в свою чергу частково позбавило права обвинуваченого на захист, а стосовно посилання суду у вироку на комп`ютерний диск із записом події, які відбувалися 01 січня 2011 року в приміщенні ресторану Хутір, вказує, що його отримання проведене всупереч рішення Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 р. Додатково просить виключити з вироку посилання на обтяжуючу обставину, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки досліджені судом матеріали кримінальної справи не містять жодного документу, в якому було б зазначено, що ОСОБА_19 01 січня 2011 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, а висновок про це судом зроблено лише на підставі припущень потерпілих, які самі з показань свідків працівників медичної допомоги ОСОБА_34 і ОСОБА_35 знаходились в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, є упередженими, ґрунтуються на однобічному та неповному досудовому та судовому слідстві, а призначене покарання є надто суворим і не відповідає тяжкості злочинів та особі засудженого. Захисник також вважає, що суд необґрунтовано оцінив докази критично і не взяв їх до уваги, зіславшись на показання Якубишин та ОСОБА_36 , виклавши їх зміст, який не відповідає дійсності. Зокрема, вказує на те, що потерпілий ОСОБА_27 жодного разу не був на судових засіданнях, а його представник зрозумілої позиції щодо необхідності задоволення моральної шкоди в користь потерпілих в суді не озвучив. При цьому, судом зовсім не взято до уваги та не оцінено з іншими матеріалами справи і поведінку самих потерпілих, яка носила провокаційний характер, що і обумовило вчинення щодо них протиправних дій зі сторони засуджених. Разом з тим, звертає увагу колегії суддів на те, що суд підійшов до визначення покарання ОСОБА_19 формально та не врахував, що він повністю визнав свою вину і щиросердечно розкаявся у скоєному, вперше притягується до кримінальної відповідальності, що він одружений, має на утриманні дружину та дітей, постійне місце проживання та роботи, характеризується виключно позитивно;
· захисник засудженого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_17 просив скасувати вирок від 13 грудня 2013 року, кримінальну справу в частині обвинувачення ОСОБА_16 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України закрити на підставі п.2 ст.6 КПК України (1960р.), у зв`язку з відсутністю доказів щодо скоєння ним даних злочинів і відмовити в задоволенні відшкодування моральної шкоди потерпілим. Вважав, що в діях його підзахисного ОСОБА_16 відсутній мотив на порушення громадського порядку та застосування насильства і тому його дії не можна кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України. Також зазначає, що в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази щодо скоєння ОСОБА_16 злочинів передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України. Вказує, що у справі є декілька висновків експертів щодо наявності у потерпілого ОСОБА_27 тілесних ушкоджень, які містять розбіжності щодо встановлення у нього середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що він перебував на лікуванні лише 10 днів і не міг знаходитись більше ніж 21 день, так як з 19 січня по 18 березня 2011 року знаходився за межами України, а тому, підстав вважати, що йому спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості немає. Вважає, що посилання органів слідства та суду на те, що попільничка використовувалась під час події є безпідставними, так як слідів злочину на ній не виявлено та експерт ОСОБА_37 в судовому засіданні категорично заперечив показання потерпілих про нанесення їм тілесних ушкоджень попільничкою. Вказує, що відеозапис в ресторані Хутір не може бути використаний як доказ, оскільки отриманий незаконним шляхом, з порушенням вимог ст.62 Конституції України. Окрім того, звертає увагу на те, що слідчим проведено ознайомлення із матеріалами кримінальної справи поза строками розслідування.
· захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_14 просить скасувати оскаржуваний вирок, а у випадку доведення вини його підзахисного змінити вирок в частині призначення покарання, призначивши його без позбавлення волі, застосувавши ст.75 і звільнити від відбування покарання з випробуванням. Вважає оскаржуваний вирок незаконним, у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам справи, допущення судом першої інстанції неправильного застосування кримінального закону, проведення однобічного судового слідства. Зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_7 злочинів у стані алкогольного сп`яніння та послався на це, як на обтяжуючу обставину, так як вона належним чином не доведена і в матеріалах справи немає жодного доказу цього. Також вважає, що призначене покарання не відповідає тяжкості злочинів та особі засудженого, оскільки судом не в повній мірі враховано його молодий вік, позитивні характеристики, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, проживає лише з матір`ю, якою виховувався у відсутності батька, а з огляду на це вважає що ОСОБА_7 може бути призначене покарання без позбавлення волі із звільненням його від відбування з випробуванням. Зазначає, що органами досудового слідства та судом не здобуто жодного доказу скоєння ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України, не наведено мотиву злочину. Вказує, що висновок суду про винність ОСОБА_7 ґрунтується лише на показаннях потерпілих, які належним чином не перевірені і не конкретизовані у вироку.
· захисник засудженого ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_21 просив змінити вирок щодо свого підзахисного, призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, також просив зменшити розмір присуджених сум моральної шкоди. Вважав, що судом не враховано ряд обставин самої події злочину та порушення, що мали місце під час досудового розслідування. Вказув, що судом не в повній мірі оцінено характеризуючі дані особи підзахисного та обставини, що пом`якшують його покарання і те, що з моменту вчинення злочину пройшов тривалий час, злочин він вчинив в молодому віці, в даний час одружився, працевлаштувався, частково відшкодував завдану шкоду, позитивно характеризується, частково визнав вину і щиро розкаявся. Також зазначає, що окрім наведеного судом при постановленні вироку, не було взято до уваги ряд обставин, які суттєво зменшують ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння, а саме: судом прийнято пред`явлене органом досудового розслідування обвинувачення в повному обсязі, яке не конкретизоване, так всім обвинуваченим інкриміновано умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_27 ; не взято до уваги, що вчинення обвинуваченими злочину спровокувала саме протиправна поведінка потерпілих; що під час досудового розслідування було обмежено ОСОБА_18 у праві на захист, зокрема, ознайомлення з матеріалами справи проведено поза межами строків розслідування; не встановлено всіх учасників злочину; не дозволялось реалізовувати право на захист під час проведення слідчих дій; доказом по справі визнано не оригінал відеозапису камер спостереження з ресторану Хутір, а його копію. Стверджує, що судом невірно було визначено як обтяжуючу обставину стан алкогольного сп`яніння, хоча в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цього.
· засуджений ОСОБА_18 просить змінити оскаржуваний вирок і призначити йому більш м`яке покарання за вчинення інкримінованих злочинів із застосуванням ст.75 КК України. Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є надто суворим, несправедливим і не відповідає на даний час його особі. При цьому зазначає, що з моменту вчинення ним злочинів минув тривалий час, за який він повністю усвідомив і зрозумів всю протиправність і аморальність своїх дій, якими завдав потерпілим і їхнім рідним фізичних та моральних страждань, в чому щиро розкаюється і визнає свою вину. Просить врахувати як пом`якшуючі обставини те, що він частково відшкодував потерпілим шкоду, створив сім`ю, що він допомагає своїй матері, яка проживає сама і що злочин вчинив в молодому віці, вперше, а також характеризується позитивно.
· захисник засудженого ОСОБА_20 адвокат ОСОБА_21 з аналогічних підстав, що й в апеляції відносно засудженого ОСОБА_18 просить вирок стосовно свого підзахисного ОСОБА_20 змінити, пом`якшити покарання, застосувати ст.75 КК України. Окрім того, зазначає, що судом не обґрунтовано та не вмотивовано необхідність і доцільність призначення покарання у виді позбавлення волі без застосування ст.75 КК України.
· засуджений ОСОБА_20 просить вирок щодо нього змінити, звільнити його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України. Вважає оскаржуваний вирок надто суворим, а призначене покарання таким, що не відповідає його особі. Просить врахувати, що він визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, злочин скоїв у молодому віці, притягується до кримінальної відповідальності вперше, а також що він являється єдиним сином у своїх батьків, які є похилого віку, а батько інвалідом, а також той факт, що він частково відшкодував потерпілим заподіяну шкоду.
· засуджений ОСОБА_6 просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначення йому покарання застосувавши ст.75 КК України та виключити з вироку посилання на обтяжуючу обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження в ході досудового та судового слідства. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, як досудовим так і судовим слідством було допущено однобічність та неповноту, а також те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості злочину та його особі. Вказує, що його діями не було завдано важких наслідків і судом не враховано як пом`якшуючу обставину повне визнання ним вини, щире розкаяння у вчиненому, а також відомості про його особу.

Відносно засуджених ОСОБА_24 і ОСОБА_8 вирок не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, а також

засуджених:
ОСОБА_6 , який вибачився і пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки колективу ТОВ Завод Ремпобуттехніка,

ОСОБА_7 , який визнав вину повністю і враховуючи надані суду відомості про його особу, просив пом`якшити призначене йому покарання та звільнити від його відбування з випробуванням,

ОСОБА_8 , який пояснив, що у вчиненому розкаюється і просив пом`якшити покарання іншим засудженим,

захисників:

ОСОБА_9 , яка підтримала свою апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_19 з наведених у ній підстав, а також вказала, що на її думку пред`явлене засудженим обвинувачення є неконкретним, під час досудового слідства було допущено численні порушення кримінально-процесуального законодавства, а призначене судом покарання є занадто суворим,

ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_19 з наведених у ній підстав та просила врахувати при призначенні покарання відомості про особу її підзахисного, який повністю відшкодував завдану шкоду відповідно до рішення суду і має на утриманні двох малолітніх дітей,

ОСОБА_11 , яка підтримала апеляційну скаргу захисника ОСОБА_21 , подану в інтересах засуджених ОСОБА_20 і ОСОБА_18 , та просила звільнити її підзахисних від призначеного покарання з випробуванням, оскільки вони після вчинення злочину жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувалися, що свідчить про те, що вони уже стали на шлях виправлення, а також пояснила, що ОСОБА_18 має на утриманні малолітню дитину і вагітну дружину,

ОСОБА_14 , який підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, а також просив врахувати, що відомості про особу засудженого ОСОБА_7 після винесення оскаржуваного вироку змінилися і дають підстави для застосування відносно нього звільнення від відбування покарання,

ОСОБА_13 , який повністю підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_16 та додатково пояснив, що вважає пред`явлене його підзахисному обвинувачення неконкретним, а його вину недоведеною,

ОСОБА_12 , який вважає досудове і судове слідство неповним і проведеним з порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, а призначене засудженому ОСОБА_6 покарання занадто суворим і несправедливим,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_15 , який від імені потерпілих заперечив проти зміни вироку та пом`якшення призначених судом першої інстанції покарань та пояснив, що до засуджених, які відшкодували завдану моральну шкоду, потерпілі з цього приводу претензій не мають, а з приводу відшкодування матеріальної шкоди будуть звертатись з окремим позовом, оскільки суд першої інстанції в цій частині залишив його без розгляду. Крім того, вказав, що зі 120 тис.грн. стягнутих судом моральної шкоди потерпілим відшкодовано лише близько 40тис.грн.,

прокурора, який підтримав відкликання апеляційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та вважає, що законних підстав для зміни чи скасування вироку немає,

беручи до уваги, що захисник ОСОБА_38 подав відмову від виконання обов`язків захисника ОСОБА_19 з підстав ч.7 ст.48, ст.61 КПК України (1960р.), яку колегія судді визнає обґрунтованою,

враховуючи, що в поданих апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища засуджених, а тому згідно ч.2 ст.358, ч.3 ст.362 КПК України (1960р.) їх участь в апеляційному розгляді не є обов`язковою,

беручи до уваги що засуджені ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 відповідно до ч.3 ст.354 КПК України були повідомлені апеляційним судом про розгляд їх апеляційних скарг шляхом вручення під розписку відповідних повідомлень та розміщення оголошень на дошці об`яв суду, а також, що засуджені ОСОБА_20 і ОСОБА_18 у дні судових засідань подавали через канцелярію апеляційного суду письмові клопотання, однак в судові засідання не з`являлись, а ОСОБА_19 , ОСОБА_16 були присутні у попередніх судових засіданнях, які неодноразово відкладалися з ініціативи сторони захисту, і про поважність причин своєї неявки в останнє судове засідання не надали жодних підтверджень, що свідчить про небажання вказаних засуджених скористатись своїм правом на участь в апеляційному розгляді,

розглянувши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи поданих апеляцій, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи встановлено, що висновки суду про доведеність вини засуджених у вчиненні злочинів за обставин, які встановлені судом першої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Так, з показань потерпілих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 вбачається, що 01 січня 2011 року близько 05 год. у фойє ресторану Хутір, що в м.Тернополі, ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_24 і ОСОБА_8 безпричинно заподіяли їм кожен численні удари кулаками в область обличчя і голови, а також, коли вони знаходились на підлозі, кулаками та ногами по тілу. В результаті цього побиття, яке тривало близько п`яти хвилин, їм були заподіяні тілесні ушкодження.

З матеріалів справи слідує, що наведені показання потерпілих є послідовними впродовж досудового та судового слідства і узгоджуються з іншими доказами у справі.

Зокрема, показання потерпілих частково підтверджуються показаннями самих засуджених під час судового розгляду, з яких слідує, що 01 січня 2011 року приблизно о 05 год. в ресторані Хутір ОСОБА_19 і ОСОБА_6 разом нанесли удари кулаками потерпілим ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і ОСОБА_25 по обличчях і по тілу. Крім того, ОСОБА_18 наносив удари в обличчя та по тілу потерпілому ОСОБА_25 , а ОСОБА_20 - в голову потерпілому ОСОБА_26 .

Згідно протоколів пред`явлення осіб для впізнання, потерпілі впізнали по зовнішніх рисах обличчя ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 та ОСОБА_16 як осіб, які перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 01 січня 2011 року їх побили у фойє ресторану Хутір. Також потерпілі повністю підтвердили свої показання під час проведення очних ставок із засудженими та при відтворенні обстановки і обставин події.

Крім того, заподіяння засудженими тілесних ушкоджень потерпілим за вказаних ними обставин підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 (т.12 а.с.84-95)

Доводи засуджених та їх захисників про неналежність показань свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та інших, внаслідок їх неконкретності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані особи під час допиту в судовому засіданні категорично підтвердили свої показання, дані на досудовому слідстві, і пояснили, що в той час більш детально пам`ятали події 1 січня 2011 року.

Крім показань свідків, факт вчинення засудженими хуліганства та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, також доводиться сукупністю інших доказів у справі, а саме протоколом огляду місця події від 01 січня 2011 року, висновками судово-медичних експертиз та повторних комісійних судово-медичних експертиз, протоколом огляду носія інформації диску з відеозаписами камер спостереження ресторану Хутір, протоколами відтворення обстановки і обставин події та іншими, які викладені та детально проаналізовані судом першої інстанції у вироку.

Наведені в апеляційних скаргах доводи про те, що потерпілий ОСОБА_26 першим розпочав конфлікт і наніс удар ОСОБА_19 , не можуть бути визнані достовірними, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_26 і свідка ОСОБА_28 , які послідовно і кожен окремо під час досудового слідства дали показання, які підтримали в судовому засіданні, що першим безпідставно розпочав конфлікт саме ОСОБА_19 , який безпричинно, з хуліганських спонукань, наніс ОСОБА_26 удар рукою в область обличчя (т.12 а.с.81-82, 84).

Дані показання свідка були перевірені на досудовому слідстві під час очної ставки між ОСОБА_28 та ОСОБА_19 , а також при відтворенні обстановки та обставин події за її участю 26 січня 2011 року, під час яких свідок ОСОБА_28 ствердила, що ОСОБА_19 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння безпідставно першим наніс удар ОСОБА_26 правою рукою в його обличчя і заперечила, що ОСОБА_26 першим наносив удар ОСОБА_19 . Крім того, наведені показання свідок повністю підтвердила під час судового розгляду і категорично заявила, що показання, які вона давала на досудовому слідстві, відповідають дійсності (т.2 а.с. 43-46,65-69,146-150, т.12 а.с.84).

Доводи захисника ОСОБА_9 , що ОСОБА_19 перебував у стані сильного душевного хвилювання не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки у показаннях ОСОБА_19 під час досудового та судового слідства саме такі твердження відсутні.

Згідно висновків проведених у справі судово-медичних експертиз потерпілим ОСОБА_26 та ОСОБА_25 було спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а потерпілому ОСОБА_27 - тілесні ушкодження, які в своїй сукупності належать до середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (т.7, а.с. 156-183).

Заподіяння ОСОБА_27 тілесних ушкоджень середньої тяжкості об`єктивно підтверджується висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи, який суд першої інстанції вірно оцінив як науково обґрунтований і такий, що не викликає сумнівів, оскільки він повністю узгоджується з іншими наведеними у вироку і проаналізованими судом першої інстанції доказами, а також перевірений судом під час допиту в судовому засіданні експертів ОСОБА_45 та ОСОБА_46 , які його повністю підтвердили та детально пояснили, а також повідомили, що всі члени комісії, які проводили дану експертизу, досягли згоди щодо даного висновку і жодних сумнівів чи суперечностей у визначеному ступені тяжкості тілесних ушкоджень немає, оскільки він встановлюється за характером отриманої травми і розладом здоров`я, що нею викликаний, тобто до повного одужання, і не потребує відомостей про те, чи лікувався потерпілий від наслідків травми стаціонарно або ж амбулаторно (т.12 а.с.150-152).

Доводи апеляційних скарг про те, що експерти спростували факт нанесення потерпілим ударів металевою попільничкою не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки з протоколу судового засідання, вбачається, що на запитання захисників з цього приводу експерти в суді пояснювали, що експертизою не встановлено індивідуальних особливостей предмета, яким наносились удари, а тому неможливо експертним шляхом встановити чи наносились удали саме попільничкою і якою її частиною. Таким чином, показання експертів не виключають можливість спричинення тілесних ушкоджень потерпілим від ударів як руками і ногами, так і металевим предметом.

Також, є безпідставними посилання захисту щодо неконкретності обвинувачення всіх підсудних за ч.1 ст.122 КК України без визначення того, хто і як саме спричинив потерпілому ОСОБА_27 середньої тяжкості тілесне ушкодження, оскільки зі змісту вказаного експертного дослідження та показань експертів в суді вбачається, що тілесне ушкодження вказаного ступеня тяжкості було спричинено сукупністю чисельних ударів, які наносили засуджені, а не єдиним ударом.

Крім того, умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілим та вчинення засудженими хуліганства групою осіб в стані алкогольного сп`яніння крім наведених доказів, які детально проаналізовано у вироку суду першої інстанції, повністю підтверджується також записом із камери відеоспостереження у фойє ресторану Хутір за 01 січня 2011 року (т.2 а.с.191).

Встановлені судом першої інстанції на підставі вказаного відеозапису обставини повністю узгоджуються з показаннями потерпілих, які підтверджені протоколами відтворень обстановки і обставин події за їх участю, протоколами пред`явлення потерпілим осіб та фотокарток для впізнання, протоколами очних ставок, проведених між потерпілими та підозрюваними і показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_39 , ОСОБА_33 та ОСОБА_29 (т.12 а.с.91-95).

Наведені в апеляційних скаргах доводи про недостовірність наявних у справі двох примірників записів камер відеоспостереження ресторану Хутір від 01 січня 2011 року колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з іншими вищенаведеними доказами у справі і не містять розбіжностей між собою, що підтверджується протоколами їх огляду (т.2 а.с. 182-189, 191, т.9 а.с.127-130,133).

Крім того, з показань допитаного в судовому засіданні експерта НДЕКЦ при УМВСУ в Чернівецькій області ОСОБА_47 вбачається, що він під час досудового розслідування у даній справі 27 січня 2012 року був залучений до огляду диску з відеозаписом подій в ресторані Хутір 01 січня 2011 року, проводив відтворення збережених на ньому файлів та їх копіювання в присутності понятих. В судовому засіданні експерт підтвердив відповідність зробленої ним копії оригіналу і будь-яких обставин, що викликали б сумніви в його показаннях, у справі не встановлено (т.12 а.с.131-132).

Також, відсутні підстави вважати незаконною добровільну видачу вищевказаного відеозапису, факт проведення якої крім належно складених процесуальних документів підтверджений послідовними показаннями свідків ОСОБА_48 і ОСОБА_39 , які під час провадження досудового слідства та в судовому засіданні підтвердили та кожен окремо пояснили обставини видачі записів камер відеоспостереження ресторану в присутності понятих ( т.9 а.с.142, т.12 а.с.88,93).

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість врахування судом першої інстанції як доказів примірників записів відеоспостереження за 01 січня 2011 року в ресторані Хутір, що долучені до матеріалів справи, оскільки вони отримані у відповідності до вимог КПК України (в редакції 1960 року) і є доказами у кримінальній справі.

Також, перевіркою матеріалів справи під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства під час досудового та судового слідства, які б у відповідності зі ст.370 КПК України (1960 р.) могли перешкодити суду повно розглянути справу і постановити обґрунтований вирок.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дав належну оцінку діям засуджених і вірно кваліфікував їх за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, а тому не вбачає підстав для скасування вироку.

Як слідує зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2015 року правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини засуджених за вказаними статтями підтвердив і суд касаційної інстанції.

Крім того, доводи засудженого ОСОБА_16 та його захисника ОСОБА_17 про наявність підстав для скасування вироку суду першої інстанції з мотивів істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, неконкретності обвинувачення, однобічності та неповноти досудового і судового слідства, неправильної оцінки доказів та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, були предметом перевірки суду касаційної інстанції, який своєю ухвалою від 27 січня 2015 року залишив їх касаційні скарги без задоволення. В даній ухвалі також зазначено, що доведеність винуватості засуджених у вчиненні інкримінованого їм злочину крім інших доказів обґрунтована також протоколами огляду комп`ютерного диску. При цьому, порушень визначеного процесуальним законом порядку збирання й подання фактичних даних, на підставі яких суд установив наявність суспільно небезпечного діяння та винність у ньому засуджених осіб, колегія суддів під час перевірки справи не виявила.

Доводи поданих апеляційних скарг та доповнень до них про наявність підстав для звільнення засуджених ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 від відбування призначеного їм покарання з випробуванням та іспитовим строком мотивовані тим, що вони є молодого віку, позитивно характеризуються і мають постійне місце проживання, раніше не судимі, з моменту вчинення ними злочинів минув тривалий час і вони усвідомили протиправність своїх дій, визнали свою вину і розкаялись у вчиненому, частково відшкодували завдану злочином моральну шкоду.

Однак, як наведені обставини так і додаткові відомості про засуджених, надіслані ними та їх захисниками Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в тому числі, що ОСОБА_19 і ОСОБА_18 працюють, створили свої сім`ї і мають на утриманні дітей, ОСОБА_20 має батька інваліда і є в сім`ї єдиним сином, ОСОБА_7 проживає з матір`ю, виховувався в неповній сім`ї, має незадовільний стан здоров`я (т.13 а.с.57-65,86-94,132-133,136) не дають підстав для їх звільнення від відбування покарання, оскільки ці дані були предметом розгляду суду касаційної інстанції, який ухвалою від 27 січня 2015 року призначення покарання із застосуванням положень ст.75 КК України за вказаних відомостей про осіб винних визнав явно несправедливим внаслідок м`якості, скасував ухвалу апеляційного суду і направив справу на новий апеляційний розгляд.

Статтею 399 КПК України визначено, що вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді.

Також колегія суддів вважає, що повідомлені під час даного апеляційного розгляду відомості про часткову оплату заявлених потерпілими вимог, про відшкодування моральної шкоди не є ознакою щирого каяття засуджених, а є вимушеною, з метою пом`якшення покарання, оскільки вказану оплату в межах сум, стягнутих судовим рішенням проведено частково, в тому числі безпосередньо перед проведенням дебатів апеляційним судом, хоча дана кримінальна справа розглядалась тривалий час і з дня вчинення злочину минуло більше чотирьох років.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни вироку і пом`якшення покарання із застосуванням звільнення засуджених від відбування покарання та задоволення апеляційних скарг в цій частині.

З тих же підстав колегія суддів не вбачає підстав для закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_6 із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів вважає, що стягнуті судом першої інстанції суми на відшкодування моральної шкоди у вироку достатньо обґрунтовані і належним чином вмотивовані, повністю відповідають глибині перенесених кожним з потерпілих страждань та засадам розумності і справедливості, а тому підстав для зміни вироку в частині вирішення цивільного позову також не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись п.п. 11, 13 розділу XI Перехідних положень КПК України (2012р.), ст.ст. 365, 366 КПК України (1960р.), колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 та засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 13 грудня 2013 року відносно ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 - без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

підпис підпис підпис

з оригіналом згідно

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2