Справа № 1 -251
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

03 липня 2007
року місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі: головуючого-судді Поповича С. С з участю
секретаря Черкес У. О. прокурора Костерєвої О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська кримінальну
справу про обвинувачення:

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя с Кривець
Богородчанського району Івано-Франківської області, освіта середня, не
одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, українця, громадянина
України, не працює, раніше судимого: вироком Кам'янець-Подільського міського
суду від 28 січня 2002 року визнаного винним та засудженого за ст. 185 ч. З КК
України до трьох років позбавлення волі, вироком Богородчанського районного
суду від 04 жовтня 2005 року визнаного винним та засудженого за ст. 185 ч. 2 КК
України до одного року і шести місяців обмеження волі, покарання відбув
повністю, амністія застосовувалась у 1998 році -

за ст. 185 ч. 2 КК України, -

установив:

Підсудний вчинив
таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), вчинене повторно.

Злочин вчинено
за наступних обставин.

20 вересня 2006 року, приблизно о 15 год. 40 хв.,
підсудний ОСОБА_1., знаходячись в стані алкогольного сп'яніння та перебуваючи в
салоні маршрутного мікроавтобуса „Івано-Франківськ - Богрівка" на
території автостанції № 3 по вул. Г.Мазепи в м. Івано-Франківську, з корисливих
спонукань, таємно викрав жіночу сумку визнаної потерпілою по справі ОСОБА_2.
вартістю 75 грн., яка лежала на господарських сумках потерпілої і в якій
знаходились : гроші в сумі 276 грн., гроші в сумі 100 доларів США, що в перерахунку
на українську гривню становить 505 грн., гроші в сумі 150 Євро, що в
перерахунку на українську гривню становить 963 грн., шкіряний гаманець,
вартістю 50 грн., невикористана картка поповнення рахунку „Київстар",
вартістю 25 грн. та з викраденим з місця вчинення злочину скрився, чим
спричинив потерпілій ОСОБА_2. майнової шкоди на загальну суму 1894 грн.. В
подальшому підсудний ОСОБА_1. був затриманий, викрадені гроші та майно
потерпілої ОСОБА_2. в нього було вилучено та повернуто потерпілій.

В судовому засіданні підсудний свою вину у вчиненні
вказаного злочину не визнав та суду пояснив, що 20 вересня 2006 року він був в
м. Івано-Франківську. Сів у маршрутний мікроавтобус «Івано-Франківськ -
Луквиця» з метою поїхати додому. Він вже сидів в мікроавтобусі, коли підійшла
потерпіла з речами. Вона попросила допомогти завантажити її сумки і килим у
мікроавтобус. Допоміг їй. Після цього потерпіла попросила подивитися за її

речами а сама пішла.
Повернулася вона через хвилин
10. Маленька шкіряна сумка потерпілої була зверху інших сумок. В час
відсутності потерпілої підсудний взяв її сумочку і пішов з нею через дорогу від
маршрутки щоб купити пиво. Виходив він на виду у всіх. Пояснив, що купив пляшку
пива, поставив сумочку потерпілої на бордюр і пив пиво. В цей час підбігла
потерпіла і почала кричати, що він викрав у неї сумочку. Двоє мужчин тримали
його. Потерпіла перерахувала гроші в гаманці, дві гривні поставила йому в
кишеню. Коли він підійшов до маршрутки, то потерпіла вже викликала міліцію.
Співробітники міліції посадили його в автомобіль і відвезли у відділок, де
пробув близько 10 годин. Після цього до нього підійшов працівник міліції, який
сказав, що у потерпілої у сумочці були три купюри по 50 евро, яких зараз
немає. Далі йому дали прочитати і підписати документ про це. Підсудний
підписав. Після він ще один документ підписав, де було зазначено, що зникли ще
100 доларів США. Втікати
з даною сумочкою не мав наміру. Також пояснив, що він не перебував у стані
алкогольного сп'яніння.

Будучи притягнутий та допитаний як обвинувачений в ході
досудового слідства підсудний ОСОБА_1. вину в інкримінованому йому злочині
визнав повністю та пояснив, що 15 вересня 2006 року він звільнився з
колонії-поселення, що в с.
Тростянець Долинського району де відбував покарання. Після
звільнення з колонії-поселення він додому одразу ж не поїхав, а поїхав до своїх
знайомих в м. Івано-Франківськ, де протягом трьох днів ночував. 20 вересня 2006
року близько 15 год. 30 хв.
знаходився на автостанції № З по вул. Г.Мазепи в м. Івано-Франківська з метою
поїхати додому в с.
Кривець Богородчанського району, де, на частину з залишених на
дорогу грошей придбав та пізніше вжив чотири пляшки пива, від чого трохи
сп'янів. В той час коли на зупинку для посадки пасажирів заїхав мікроавтобус ,
який здійснює пасажирські перевезення по маршруту „Івано-Франківськ -
Богрівка", він побачив жінку, яка попросила його допомогти їй занести в салон
даного мікроавтобуса килим та сумки, які вона мали при собі, на що він
погодився. Після чого він через задні двері даного автобуса помістив в салон
килим, а потім допоміг даній жінці занести в салон вказаного мікроавтобуса
декілька її сумок. В той час, коли всі сумки даної жінки були занесені в салон
мікроавтобуса , підсудний, знаходячись ззаду даної жінки в салоні
мікроавтобуса, побачив, що потерпіла нагнулась до сумок, які були на підлозі і
щось в них шукала. Вона поскладала свої сумки поряд з переднім сидінням
вказаного мікроавтобусу. На той час в салоні даного мікроавтобусу знаходилась
ще одна жінка, яка також складала свої сумки, інших пасажирів в салоні
мікроавтобуса не було. Зверху на сумках потерпілої знаходилась її жіноча
сумочка, яку вона постійно тримала в своїх руках. І у нього раптово виник
умисел вчинити крадіжку даної сумки. З цією метою, він, переконавшись що
потерпіла та інша жінка, яка була в салоні мікроавтобусу, не будуть бачити як
він вчиняє крадіжку сумочки, виходячи з мікроавтобусу взяв сумку жінки, якій
допомагав перед цим заносити в салон мікроавтобусу килим та її сумки, після
чого разом з даною сумкою вийшов з салону мікроавтобусу, і направився в
напрямку дворів будинків, які знаходиться за продуктовим базарчиком по вул.
Мазепи в м. Івано-Франківську. Він не бачив щоб потерпіла помітила, як він
викрав її сумочку, крім цього він не чув щоб дана жінка виявивши крадіжку своєї
сумочки, кричала чи вказувала на нього як на особу яка викрала в неї сумочку.
Перейшовши базар, зайшовши в двір будинку, який знаходиться за даним базаром ,
він відкрив сумочку , з якої вийняв гаманець в якому виявив гроші, вийняв дані
гроші, помістив їх у дві кишені своїх штанів. Після чого оглянувши вказану
сумочку і не виявивши більше цінних речей, паспорта потерпілої він також не
бачив. Після огляду викинув сумку на сходи будинку. Після цього з викраденими з
сумочки грошима пішов до магазину де придбав за свої особисті гроші ( не за
гроші потерпілої ) одну пляшку пива. Коли вийшов з магазину то побачив
потерпілу, яка йшла прямо на нього. Побачивши його потерпіла почала кричати де
він подів її сумку з грошима. В цей час до неї підійшли двоє чоловіків, які
разом з потерпілою підійшли до нього, при цьому потерпіла сказала щоб він
повернув їй сумку з грошима. Тоді він без будь-якого примусу, витягнув з кишень
своїх штанів гроші, які перед цим забрав з сумки і передав їх потерпілій, вона
їх

перерахувала.
Потім, переконавшись, що всі гроші на місці, дана жінка запитала його де він
подів її сумку, на що той відповів, що сумку викинув на сходи будинку і підвів
дану жінку до будинку на сходах якого лежала сумка яку він викрав. Після того
як потерпіла забрала свою сумку та гроші у нього, вона розвернулась і пішла в
напрямку автостанції, вказані вдоє чоловіків також кудись пішли. В цей час
підсудний з метою поїхати додому, так як в нього ще залишилось близько 2-х
гривень на дорогу додому, також пішов до автостанції, де мав намір сісти на
маршрутний мікроавтобус і поїхати додому. Однак додому поїхати не зумів, так як
побачивши його на території автостанції, диспетчер АС № 3 разом з потерпілою
завели в приміщення АС № 3 де він разом з ними став очікувати приїзду
працівників міліції, які через декілька хвилин приїхали і доставили його у
відділ міліції.

Проте, незважаючи на невизнання в судовому засіданні підсудним своєї вини
вона повністю доведена як показами самого підсудного даними ним в ході
досудового слідства, що зазначено вище так і показами потерпілої, свідків,
матеріалами справи.

Так, потерпіла по справі ОСОБА_2. у судовому засіданні
ствердила, що 20 вересня 2006 року вона була в м. Івано-Франківську. Приїхала
на АС-3. З собою вона мала 3-4 сумки і килим. Близько 16 години приїхав
мікроавтобус, яким мала їхати додому. Попросила підсудного, який був в
автобусі, допомогти їй занести в автобус килим, той допоміг. Почала складати
свої сумки. В цей час підсудний виходив з автобуса. Коли оглянулася за своєю
сумочкою, яку поставила на інші сумки, то не побачила її на місці. Після цього
вийшла з буса. На лавочці сиділа жінка, яка сказала, що мужчина з жіночою
сумочкою побіг через дорогу. Відправилася в тому напрямку і побачила
підсудного. Вона запитала його де сумочка, однак той спочатку казав, що не
знає. Потім до них підійшов якийсь чоловік, він взяв підсудного за руку і
підсудний тоді показав, де він викинув сумочку. Вона була біля сходинок.
Перевірила вміст сумочки - все було на місці. Ствердила, що не просила
підсудного наглядати за її сумками. Пояснила, що не пам"ятає на даний час
достовірно всіх обставин, оскільки пройшло багато часу.

Будучи допитаною в ході досудового слідства, одразу ж
після вказаного, потерпіла ОСОБА_2. по даному факту повідомила, що 20 вересня
2006 року вона зранку поїхала з дому в м. Івано-Франківськ з метою придбати
продукти харчування, килим та інші речі особистого користування. Після
придбання вказаних речей вона з трьома великими сумками, пакетом та килимом на
автомобілі таксі приїхала від універмагу „Прикарпаття" , що по вул.
Дністровській на автостанцію № 3 що по вул. Г.Мазепи в м. Івано-Франківську. Близько
15 год. 30 хв.
для посадки пасажирів на автостанцію № 3 під'їхав маршрутний мікроавтобус
„Івано-Франківськ - Богрівка". Після цього вона та ще одна жінка з
сусіднього села, прізвища якої вона не знає, стали складати у вказаний
мікроавтобус свої сумки. Перед тим як поскладати у вказаний мікроавтобус свої
сумки вона попросила незнайомого їй чоловіка, який стояв на автостанції,
допомогти їй помістити в салон мікроавтобуса килим , на що останній погодився,
і після того як водій вказаного маршрутного мікроавтобусу відкрив задні
дверцята в автомобілі, даний чоловік заніс в салон мікроавтобуса її килим.
Після того як килим вже був поміщений в салон мікроавтобуса, водій задні двері
закрив, і вона стала заносити в салон даного маршрутного мікроавтобуса свої
сумки , які вона заносила самостійно , по дві за один раз. В той час, коли вона
заносила свої сумки в салон мікроавтобуса, чоловік який перед цим допомагав їй
ставити килим в салон того ж мікроавтобуса, ззаду неї також зайшов в салон
даного маршрутного мікроавтобусу і пройшов ближче до середини салону, а вона
поскладала свої сумки поряд з першим сидінням, одразу ж позаду місця водія.
Після того як вона поскладала свої сумки поряд з вказаним сидінням, вона сама
сіла на сидіння та стала поправляти свої сумки, в цей час вона свою жіночу
сумку положила зверху на свої сумки поряд з собою, і стала поправляти свої
господарські сумки та пакет, при цьому на нетривалий час відволіклась від того
місця де знаходилась її жіноча сумочка. На той час в салоні даного
мікроавтобусу знаходилась жінка з сусіднього села та той чоловік який допомагав
їй заносити килим, інших
людей в салоні
мікроавтобусу не було,
також в салоні

мікроавтобусу не було водія, він був десь на вулиці.
Поправляючи свої сумки та пакет вона краєм ока побачила як з салону
мікроавтобусу вийшов підсудний. В цей час вона на місце де знаходилась її
жіноча сумка не дивилась так як поправляла свої господарські сумки та пакет.
Через деякий час вона подивилась на місце де залишила свою жіночу сумку, але
там її не виявила, цьому подумала, що її сумку викрав той чоловік який
допомагав їй заносити в салон мікроавтобусу килим, так як він незадовго перед
цим вийшов з салону мікроавтобусу, а інші люди не заходили в салон
мікроавтобусу, і ніхто з салону мікроавтобусу крім нього не виходив. Виявивши
крадіжку своєї сумки вона запитала в жінки яка була в салоні мікроавтобусу
разом зі нею, чи не бачила вона хто забрав її сумку, на що вказана жінка
відповіла що не бачила, так як щось шукала в своїй сумці. Після цього вона
вийшла з мікроавтобусу і стала роздивлятись навкруги де пішов той чоловік який
допомагав їй заносити в салон мікроавтобус килим, при цьому вона запитувала в
людей які були на автостанції чи не бачили вони чоловіка якого вона їм
описувала і в якого в руках могла бути її сумка. При цьому двоє жіночок які
сиділи на лавці, і яких вона не знає взагалі, сказали їй що чоловік який вийшов
з мікроавтобусу пішов в напрямку базарчика і рукою вказали напрямок руху даного
чоловіка. Про вказаний факт крадіжки своєї сумки вона повідомила диспетчера АС
№ 3, яка по телефону викликала працівників міліції. Після цього вона попросила
жіночку яка сиділа в салоні мікроавтобуса та водія, щоб вони подивились за її
сумками, а сама побігла в тому напрямку куди їй вказали жіночки і куди по їх
словам побіг той чоловік. У викраденій сумочці знаходились гроші в сумі 245
грн., купюрами 100, 50, 20, 10, 5 грн., 100 доларів США, однією купюрою,
150 Євро, купюрами три по 50. Вартість сумки становить 75грн., вказану сумку
вона придбала в 2005 році. Крім грошей у вказаній сумці знаходився паспорт
громадянина України, на ім'я потерпілої, шкіряний коричневий гаманець, вартістю
50 грн., був придбаний літом 2006року. У вказаному гаманці знаходились гроші, а
також невикористана картка поповнення рахунку „Київстар" номіналом 25 грн.
Долари США та Євро
знаходились в чорному пластиковому
пакеті, який вартості не представляє, і який також знаходився в сумці
окремо від гаманця. Пробігши базарчик, що по вул. Мазепи і не виявивши даного
чоловіка , вона побігла в один з дворів, що знаходяться за даним базаром, в
якому випадково побачила того самого чоловіка який допомагав їй заносити килим
в салон мікроавтобуса, якого вона впізнала по росту, тіло будові, формі
обличчя, та одягу в який він був одягнений, підбігши до якого вона стала
голосно кричати на нього щоб він повернув їй її сумку з грошима . Спершу даний
чоловік відмовлявся повертати їй її сумку з грошима, пояснюючи що нічого не
брав. На її крик до того місця де вона кричала на даного чоловіка, підійшли
двоє незнайомих їй чоловіків, яким вона сказала, підсудний викрав її сумку,
після чого вказані два чоловіки підійшли до підсудного, взяли його за руки, і
своїми руками повитягували з двох кишень його штанів та кишені курточки її
гроші, а саме : 245 грн., купюрами одна 100 грн., одна 50 грн., чотири по 20
грн., одна 10 грн., одна 5 грн., тобто такими самими купюрами які були в неї
викрадені. Витягнувши вказані гроші дані чоловіки перепитали її чи це її гроші
на що вона їм відповіла що гроші її, після чого дані чоловіки повернули їй
вказані гроші. Після цього вона стала запитувати у підсудного, де він подів її
сумку, на що останній відповів, що сумку викинув на сходи одного будинку, після
чого відвів її до того місця де він викинув її сумку. Підійшовши до одного з
будинків, чоловік який викрав в неї сумку, показав на сходи де він викинув її
сумку. На тому самому місці де даний чоловік вказав, що викинув її сумку її
сумка і знаходилась. Піднявши свою сумку вона перевірила її вміст і побачила що
в сумці знаходився її паспорт громадянина України , чорний пластиковий пакет, в
якому були замотані гроші в сумі 100 доларів США однією купюрою та 150 Євро
купюрами 3 по 50 Євро. Також в сумці знаходився її шкіряний гаманець
коричневого кольору в якому знаходились грошів сумі 31 грн , купюрами 2-10
грн., 1-5 грн., 3-2 грн., а також невикористана картка поповнення рахунку
„Київстар" вартістю 25 грн. Тобто всі її речі, які знаходились в сумці,
крім грошей в сумі 245 грн., були на місці. Коли вказаний чоловік, який викрав
в неї сумку, їй фактично повернув, а також

перед цим віддав гроші
в сумі 245 грн., то вона перестала мати будь-які претензії до нього, і сказала
одному чоловіку який тримав даного чоловіка ( злодія ), так як другий на той
час вже пішов, що він його відпустив, що той чоловік і зробив. Після чого вона
разом зі своєю сумкою, в яку помістила поверненні їй гроші в сумі 245 грн.
направилась до автостанції № З з метою поїхати додому, а той чоловік який
викрав в неї дану сумку залишився на місці де він викинув її сумку. Коли
потерпіла прийшла на автостанцію № 3, то маршрутний мікроавтобус, в який вона
помістила свої сумки ще знаходився на платформі і здійснював посадку пасажирів.
В цей час вона з сумкою підходила до вказаного мікроавтобусу, і до неї підійшла
диспетчер, яка здивувалась що вона повернулась зі своєю сумкою, і яка її
повідомила, що вона вже викликала працівників міліції. В цей час позаду неї в
напрямку АС № 3 йшов той самий чоловік який викрав її сумку, і який прийшовши
на території АС № З сів в маршрутний мікроавтобус, який також кудись мав
відправлятись, в якому напрямку мав їхати той маршрутний мікроавтобус, в який
сів чоловік що викрав в неї її сумку вона не знає, так як не зауважила. В цей
час диспетчер підійшла до водія того маршрутного мікроавтобуса в який сів
підсудний і сказала, щоб він відвів в диспетчерську підсудного, пояснивши що
він злодій, і по нього зараз приїде міліція. Водій мікроавтобусу вивів з салону
свого мікроавтобусу підсудного і завів його в приміщення диспетчерської, де той
разом з потерплою та диспетчером очікував приїзду працівників міліції. Через
декілька хвилин на територію АС № 3 приїхали працівники міліції, які розпитали
у потерпілої, що трапилось, і доставили підсудного у відділ міліції. У відділі
міліції працівники міліції провели вилучення та огляд сумки потерпілої,з
грошима, паспортом та іншими речами, які були викрадені підсудним ОСОБА_1.
Будь-яких товарних чеків , які би свідчили про те, що вона придбала сумку та
гаманець , які були викрадені в неї гр. ОСОБА_1. потерпіла не зберегла. В
зв'язку з вчиненням крадіжки її сумки з грошима та іншими особистими речами
вона будь-яких претензій до ОСОБА_1 не має, оскільки всі речі та гроші, які
були викрадені в неї підсудним ОСОБА_1. ним же були повернені, а тому заявляти
цивільний позов у справі відмовляється. Також потерпіла ствердила, що
підсудного вона до моменту його затримання не знала ( а.с. 4-5, 28-29 ).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила, що 20 вересня 2006 року в
диспетчерську автовокзалу, де вона працює, забігла потерпіла і сказала, що у
неї викрали сумочку. Потерпіла додала, що підозрює чоловіка, який допомагав їй
заносити килим в мікроавтобус, попросила викликати міліцію, а сама пішла за
підсудним. Свідок викликала міліцію. В цей час підсудний сумочку потерпілій
повернув і просив у неї вибачення. Потерпіла при свідкові перерахувала гроші і
інші цінності, що були в сумочці і сказала, що все на місці. Теж не пригадує в
деталях всіх обставин так як це було давно.

А під час проведення досудового слідства свідок ОСОБА_3
по даному факту підтвердила, що на посаді оператора АС № 3 вона працює протягом
10-ти років, АС № З знаходиться по вул. Г.Мазепи 162 а, що в м.
Івано-Франківську. 20 вересня 2006 року з 07 год. вона знаходилася на робочому
місці, близько 15 год. 55 хв., коли вона знаходилась на території АС № 3, до
неї підійшла стривожена незнайома їй жінка, та повідомила що невідомий їй
чоловік викрав її жіночу сумочку, яка лежала на передньому сидінні
мікроавтобусу, маршрут якого «Івано-Франківськ - Богрівка». Після цього
потерпіла попросила свідка викликати працівників міліції, та спитала чи не
бачила вона чоловіка з жіночою сумочкою, якщо бачила то куди він направився. На
що вона їй відповіла, що не бачила. Після цього потерпіла почала розпитувати
людей які були присутні на території АС № 3, чи вони нікого не бачили, в якусь
мить вона почула як дві жінки які сиділи на лавці, яка знаходиться на території
АС №3, повідомили потерпілій що бачили чоловіка з жіночою сумочкою, та вказали
,що вказаний чоловік направився в сторону базарчика, який розташований навпроти
АС № 3. Після цього жінка в якої викрали її сумочку, також направилася в
сторону базарчика в цей час вона залишилася на подвір'ї АС № 3. Через деякий
час вона побачила вказану жінку яка направлялася в сторону АС №3, котра несла в
руках свою сумочку. Підійшовши в приміщення АС № 3 вона запитала потерпілу де

остання
знайшла свою сумочку, на що та їй відповіла, що злодій який викрав в неї
сумочку стояв за базарчиком біля будинку, який знаходиться по вул. Мазепи, вона
почала кричати в його сторону, щоб він віддав їй сумочку, в цей час на крик
підійшли два невідомі їй чоловіки, з допомогою яких вона забрала в підсудного
свою сумочку та речі, які знаходилися в сумочці. Через деякий час вказана жінка
знову підійшла в приміщення АС № 3 та повідомила вищевказаного працівника даної
автобусної станції, що чоловік який викрав в неї сумочку знаходиться в
автобусі, та попросила щоб водій вказаного автобусу завів його в приміщення АС
№ 3, до приїзду працівників міліції. Після чого водій вивів з салону автобуса
чоловіка який викрав сумочку, та провів його в приміщення АС № 3. де вони стали
очікувати працівників міліції ( а.с. 36-38 ).

Крім вказаного
вина підсудного підтверджується :

Протокол-заявою
потерпілої ОСОБА_2. від 20 вересня 2006 року (а.с. З ).

Протоколом огляду місця події яким була автобусна стоянка по вул. Г.Мазепи
від 20 вересня 2006 року ( а.с. 6-8 ).

Протоколом медичного огляду підсудного від 20 вересня
2006 року котрий підтверджує, що підсудний станом на час вчинення злочину
перебував у стані алкогольного сп'яніння легкої степені ( а.с. 9 ).

Протоколом
огляду та вилучення викраденого підсудним майна ( а.с. 10 ).

Письмовим поясненням підсудного від 20 вересня 2006 року даним ним одразу ж
після затримання (а.с. 11).

Протоколом огляду викраденого майна, в тому числі грошових купюр, від 20
вересня 2006 року з фотографіями грошових купюр (а.с. 21-25 ).

Копією постанови суду від 22 вересня 2006 року про обрання підсудному
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою коли він в судовому засіданні
повністю визнав свою вину у вчиненні даного злочину ( а.с. 33 ).

Досліджені в ході судового слідства докази дають підстави прийти до
висновку про те, що дії підсудного слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 2 КК
України оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ),
вчинене повторно.

Суд вважає, що в судовому засіданні підсудний змінив свої покази та став не
визнавати своєї вини з метою уникнути відповідальності за фактично скоєне і
бере за основу його покази дані ним при проведенні досудового слідства які в
сукупності з іншими доказами достовірно підтверджують, що підсудний вчинив
даний злочин.

Призначаючи підсудному покарання суд враховує як ступінь тяжкості
вчиненого, так і особу винного.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність підсудного суд враховує те, що
він в ході досудового слідства визнав свою вину чим сприяв швидкому розкриттю
злочину, що заподіяна злочином матеріальна шкода відшкодована, викрадене
повернуто потерпілій.

Обставинами які обтяжують вину підсудного суд вважає те, що злочин вчинено
у стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, суд вважає, що покарання підсудному
слід обрати в межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі.
Підстав для призначення покарання не пов'язаного з позбавленням волі суд не
вбачає.

Цивільного
позову по справі не заявлено.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 185 ч. 2 КК України та призначити покарання -
один рік позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбування
призначеного покарання рахувати з 21 вересня 2006 року.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну
силу залишити попередньо обраний - тримання під вартою.

На вирок протягом 15 діб з часу його проголошення, а
засудженим у той же строк з часу отримання ним копії вироку, може бути подана
апеляція до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.