Справа № 646/5272/15-к
№ провадження 1-в/646/216/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2015 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Диканівської виправної колонії №12 ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст. 81 КК України засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст.. Балковська, Виселківського району, Красноградського краю, Російської Федерації, громадянина Росії, росіянина, з неповною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , відбуваючого покарання в Диканівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12) за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 20.08.2007 року за ч.3 ст.27 ч.3 ст.149, ч.2 ст.27 ч.3 ст.303, ч.2 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.149, ст..70 КК України засудженого до 9 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити останнього умовно-достроково від відбування покарання.

У своїй заяві адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Диканівській виправній колонії №12 з 25.02.2013 року за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 20.08.2007 року за ч.3 ст.27, ч.3 ст.149, ч.3 ст.27, ч.3 ст.303, ч.3 ст.27, ч.3 ст.15 ч.3 ст.149, ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Термін відбування покарання рахується з 04 січня 2007 року згідно вироку. Враховуючи відбуття трьох четвертей призначеного строку покарання, а також поведінку та сумлінну працю ОСОБА_6 адвокат звернувся до суду щодо застосування до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування подальшого покарання. Проте, 30 жовтня 2013 року комісія Диканівської виправної колонії УДПС України в Харківській області (№12) з розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення постановила: стриматися від подання матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 оскільки своєю поведінкою і ставленням до праці він не довів свого виправлення., має чисельні дисциплінарні стягнення. Вказані обставині стали підставою для відмови комісією установи щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення. Не погоджуючись з рішенням комісії, адвокат звернувся до суду зі скаргою щодо застосування до засудженого умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Крім того, заявник вказує, що засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований на виробництві колонії, приймав участь у роботах по поліпшенню житлово-побутових умов місць позбавлення волі та інших допоміжних роботах. За період відбування покарання вимог режиму тримання не порушув, не згоден з накладеними дисциплінарними стягненнями, має заохочення, характеризується задовільно.

Заслухавши думку прокурора та представника колонії, які заперечували проти задоволення скарги та вважали, що підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання немає, оскільки повторно вирішити вказане питання комісія може лише через рік, після звернення адвоката до суду, захисника - адвоката ОСОБА_5 і засудженого ОСОБА_6 , які просили задовольнити скаргу в повному обсязі, суд вивчивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, прийшов до наступного висновку.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 20.08.2007 року за ч.3 ст.27, ч.3 ст.149, ч.3 ст.27, ч.3 ст.303, ч.3 ст.27, ч.3 ст.15 ч.3 ст.149, ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна Початок строку 04 січня 2007 року. 25.02.2013 року засудженого ОСОБА_6 переведено до Диканівської виправної колонії №12.

Виходячи з положень статті 91 КВК України в судовому засіданні вивчалися матеріали особової справи засудженого, з яких вбачається, що за час перебування в слідчому ізоляторі та інших пенітенціарних установах, допускав порушення вимог режиму тримання, за що неодноразово притягуався до дисциплінарної відповідальності, які у встановленому законом порядку не погашено, має 4 заохочення.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення. Отже, захисник засудженого - адвокат ОСОБА_5 відповідно до чинного законодавства скористалася наданим йому правом і надіслав до Червонозаводського районного суду м. Харкова клопотання про застосування відносно засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення.

Статтею 81 Кримінального кодексу України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.

Інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання врегульований нормами кількох галузей права, - кримінального права, кримінального процесу та кримінально-виконавчого права, яке регулює порядок та умови винесення установою (органом) виконання покарання подання до суду про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно положень статті 154 КВК України рішення про внесення подання про умовно-дострокове звільнення приймається на засіданні комісії, яку очолює начальник установи (органу) виконання покарань. Засідання комісії проводиться відкрито з метлою здійснення виховного впливу на засуджених. На засідання комісії запрошуються засуджені, питання про можливість подання до умовно-дострокового звільнення якого розглядається.

Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 08.12.2003 року №239 передбачено обов"язкову участь на всіх засіданнях адміністрації установ виконання покарань представників служб соціально-виховної та психологічної роботі зі спецконтингентом та по контролю за виконанням судових рішень регіональних управлінь (п.3.2). Крім цього, відповідно до вказівки Державного департаменту України з питань виконання покарань матеріали на деякі категорії засуджених, зокрема, засуджених за злочини проти національної безпеки тощо) підлягають обов"язковому узгодженню в регіональному управлінні.

На підставі виладеного, суд вважає, що на момент розгляду клопотання рішення комісії Диканівської виправної колонії УДПС України в Харківській області (№12) з розгляду питання про можливість умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 не прийнято.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.

За весь час перебування в місцях позбавлення волі, засуджений ОСОБА_6 характеризується формально, в матеріалах особової справи відсутні відомості про те, з якого часу він працевлаштований в колонії. При цьому, будь-яких заяв засудженого щодо відмови від місця або умов роботи, визначених адміністрацією колонії відсутні.

Суд зазначає, що матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, а також відомостей, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду у відношенні засудженого.

Враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що без дотримання порядку розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який вчинив злочин проти волі, честі та гідності особи, та детального вивчення даних щодо залучення засудженого до трудової діяльності, на даний час не можливо прийняти рішення щодо умовно-дострокового звільнення в порядку, визначеному ст.81 КК України, а тому клопотання адвоката ОСОБА_5 є передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст.81 КК України, ст. 154 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

СУДДЯ