АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-сс/793/122/15 Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183, 193 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів при секретаріОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року про продовження строку тримання під вартою до 3-х місяців ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1,7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 27 грудня 2014 року близько 2 години 30 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 на грунті раптово виниклих неприязних відносин спричинив ОСОБА_9 декілька ударів тупим предметом в область голови та обличчя, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у виді забійної рани лівої надбрівної дуги, що відносяться до категорії легких, тілесних ушкоджень.

Він же, 27 грудня 2014 року близько 2 год. 30 хв. перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу зберігав вибухові пристрої.

Він же, 27 грудня 2014 року близько 3 годин перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 маючи умисел направлений на вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з хуліганських мотивів, кинув в них три вибухові пристрої, а саме гранати, в результаті чого пролунали два вибухи, однак умисного умислу не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишились живими.

По даному факту 27.12.2014 року внесено відомості до ЄРДР № 0000892 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1,7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України та повідомлено про підозру у їх вчиненні ОСОБА_7 ..

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду від 29.12.2014 року за відповідним клопотанням слідчого мвідносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 27.02.2014 року

Ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області ухвала Золотоніського міськрайонного суду від 29.12.2014 року залишена без змін.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду від 25.02.2015 року на задоволення відповідного узгодженого з прокурором клопотання слідчого вирішено продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 3-х місяців - до 26.03.2015 року, з посиланням на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому, з огляду на обставини та мотиви їх вчинення може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. У визначений строк тримання під вартою завершити досудове розслідування не надалося можливим, є необхідним дослідити та перевірити всі доводи підозрюваного, отримати висновки експертиз, повідомити ОСОБА_7 про підозру у кінцевій редакції, виконати вимоги ст.290 КПК України та скласти обвинувальний акт.

У апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить про скасування ухвали слідчого судді, вважаючи її незаконною та необґрунтованою. Посилається на положення ст.199 КПК України та звертає увагу, з що у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 зазначено виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та не вказано нових ризиків. Зокрема вказує, що ризик про можливість впливу на потерпілих та свідків перестав існувати, оскільки вказані особи допитані в рамках досудового розслідування. Вважає, що висновки слідчого судді про те, що підозрюваний не зміг пояснити причини порушення ним умов запобіжного заходу - домашнього арешту, застосованого до нього Волноваським райсудом Донецької області 30.07.2014 року, де він являється підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.263 КК України не відповідає фактичним обставинам, оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього аршту ОСОБА_7 закінчився через два місяці після його обраття - 30.09.2014 року. Також вважає, що твердження слідчого судді щодо наявності ризику про можливість вчинення іншого правопорушення чи продовження кримінального правопорушення не є обґрунтованим.

Просить урахувати, що ОСОБА_7 хворіє на вірусний гепатит та потребує постійного лікування, позитивно характеризується по місцю проживання, фактично проживає разом із своєю цивільною дружиною і малолітнім сином 2013 року народження та утримує їх, які потребують фінансової підтримки з боку ОСОБА_7 , має матір, яка являється інвалідом II групи, теж хвора і потребує постійної підтримки та піклування; ОСОБА_7 перебував в лавах Правого сектору на сході України, до нього не застосовувався привід у зв`язку з неявкою до органів слідства чи суду, він не протидіяв і не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, не приховував і не пошкоджував, не спотворював будь-які речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не впливав на свідків.

Наголосив, що тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України і, що відповідно до п.п. З і 4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини - обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і з викладених у ній підстав просили її задовольнити, при цьому просять також урахувати те, що сталося непорозуміння і підозрюваний вважав, що він захищався від нападу потерпілих і тому спільно з своїм знайомим кинули в сторону потерпілих бойові гранати, а також врахувавши надані суду заяви потерпілих, які не мають будь-яких претензій до підозрюваного, який відшкодував потерпілим заявлену шкоду, доводи прокурора про законність і обґрунтованість рішення суду, наявність ризиків передбачених законом, на які послався суд у своїй ухвалі, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду від 29.12.2014 року за відповідним клопотанням слідчого відносно підозрюваного ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, до 27.02.2014 року, і з таким рішенням слідчого судді за наслідками його апеляційного перегляду за скаргою захисника погодилася колегія суддів апеляційної інстанції.

Таким чином питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1,7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України, у даному кримінальному провадженні було вирішено у відповідності до ст.. 176-178, 183, 184,193-194 КПК України, з урахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя також обґрунтовано дійшов висновку, що прокурором доведено обставини, у тому числі, передбачені і ч. 3 ст. 199 КПК України: наявність доказів, які доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема - особливо тяжкого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, таких як - можливість переховуватися від органів досудового слідства і суду, продовжити або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Такі висновки слідчого судді з огляду на обставини та мотиви вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень є переконливими, незалежно від наведених у апеляційній скарзі обставин щодо особи ОСОБА_7 (його хворобу (вірусний гепатит В), позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини, що його мати являється інвалідом II групи і потребує підтримки), яким слідчим суддею дана належна оцінка і які можуть бути враховані як пом`якшуючі покарання обставини при вирішенні по суті у кримінальному провадженні питання (за наявності до того підстав) щодо застосування судом заходів примусу за вказані правопорушення, як і те, що потерпілим добровільно відшкодовано шкоду, на що є посилання у апеляційній скарзі.

Колегія суддів знаходить, що фактично заявлені у даному провадженні щодо ОСОБА_7 ризики не зменшилися та виправдують тримання підозрюваного під вартою, оскільки дійсно ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні зокрема особливо тяжкого злочину і, як встановлено судовими рішеннями дійсно може переховуватись від органів досудового розслідування та суду і з огляду на обставини та мотиви вчинення інкримінованого йому правопорушення може продовжувати або вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому в обґрунтування такого рішення не безпідставно було наголошено на тому, що підозрюваний після вчинення інкримінованих йому правопорушень залишив місце проживання і був затриманий лише у м. Львів, а тому не виключається така його поведінка і надалі.

Крім того, - як це слідує з пояснень сторін, - у даному кримінальному провадженні залишається не допитаним органам досудового слідства в якості свідка знайомого ОСОБА_7 , про якого останній заявляє, як про очевидця подій між ними та потерпілими в ніч на 27 грудня 2014 року в м. Золотоноша.

Як убачається з клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до закінчення дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 завершити досудове розслідування не надалося можливим, оскільки є необхідним дослідити та перевірити всі доводи підозрюваного, отримати висновки експертиз, та вчинити інші процесуальні дії, передбачені зокрема ст.ст. 279, 290-291 КПК України.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 3-х місяців по суті є законною і обґрунтованою, та не знаходить підстав для її скасування. Тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :
ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року про продовження строку тримання під вартою до 3-х місяців ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1,7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :