Провадження № 1-кс/750/1511/13
У Х В А Л А

18.10.2013 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Григор'єв Р.Г., при секретарі Чернобай Н.О., з участю слідчого Злобіна О.П., власника майна ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

17.10.2013 року слідчий слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області Злобін О.П. звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено начальником відділу прокуратури Чернігівської області Маслаком О.О., в якому просить накласти арешт на особисте майно ОСОБА_1, а саме: автомобіль НОМЕР_1.

В судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Власник майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши доводи слідчого, власника майна, дослідивши матеріали кримінального провадження, якими обґрунтоване клопотання, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання, з огляду на таке.

Слідчим відділом УСБУ в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000207, порушеному за ч. 2 ст. 332 КК України, за фактом незаконного переправляння двадцяти чотирьох громадян Ісламської Республіки Афганістан через державний кордон України з території РФ.

В ході огляду місця події в рамках даного кримінального провадження співробітниками УСБУ в Чернігівській області 14.10.2013 року був вилучений автомобіль НОМЕР_1, на якому за даними органу досудового слідства було здійснено переправляння через державний кордон України громадян Ісламської Республіки Афганістан.

Згідно пояснень слідчого в судовому засіданні названий автомобіль визнаний речовим доказом, як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.

Згідно витягу з інформаційної системи НБД ДАІ, автомобіль НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обгрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий вказує на те, що автомобіль НОМЕР_1 є знаряддям вчинення злочину, не накладення арешту на даний транспортний засіб може призвести до його відчуження власником, втрати чи пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Щодо доводів слідчого слід зазначити наступне.

Підстави для арешту майна, передбачені ст. 170 КПК України.

За змістом наведеної норми арешт може бути накладено, зокрема, на рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб.

Тобто, процесуальний закон окреслює виключне коло осіб, на майно яких може бути накладений арешт в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні. Це підозрюваний, обвинувачений, особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000207, а відповідно не відноситься до кола осіб, визначених у ст. 170 КПК України, на майно яких може бути накладено арешт.

Крім того, санкцією ч.2 ст. 332 КК України передбачена спеціальна конфіскація транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину.

Спеціальна конфіскація, передбачена ч.2 ст. 332 КК України не є видом покарання та застосовується на підставі вимог кримінального процесуального закону, зокрема п.1 ч. 9 ст. 100 КПК України. Так, відповідно до п.1 ч.9 ст. 100 КПК України грошові цінності та інше майно, які належать обвинуваченому і були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскується.

З системного аналізу положень ч.2 ст. 332 КК України, п.1 ч. 9 ст. 100, 170 КПК України слідує, що забезпечення застосування спеціальної конфіскації, передбаченої санкцією частини статті закону про кримінальну відповідальність шляхом накладення арешту на майно можливе виключно щодо майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.

На користь неможливості конфіскації транспортних засобів, які хоча і були знаряддям злочину, але не належать винній особі свідчить і п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року.

Отже, і у випадку забезпечення в подальшому можливої спеціальної конфіскації транспортного засобу, правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_1 не має, оскільки у даному кримінальному провадженні він не є підозрюваним.

Варто також зазначити, що на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб є знаряддям злочину та визнаний речовим доказом, слідчим не надано жодного процесуального рішення.

За приписами ч. 7 ст. 237 КПК України автомобіль НОМЕР_1 має статус тимчасово вилученого майна. Тому клопотання про арешт даного майна має бути подане слідчим не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (ч.5 ст. 171 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що з клопотанням про арешт автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 слідчий звернувся до слідчого судді лише 17.10.2013 року, в той час як даний автомобіль був вилучений 14.10.2013 року, тобто слідчим порушений строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України.

З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 167, 170, 172, 173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області Злобіна О.П. про накладення арешту на особисте майно ОСОБА_1, а саме: автомобіль НОМЕР_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до апеляційного суду Чернігівської області протягом п'яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Григор'єв Р.Г.