Справа № 507/128/15-к
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2015 року смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Катеринівка, Любашівського району, Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, працює по найму населення, освіта неповна середня, гр. України, українця, військовозобов`язаного, раніше засудженого: 05.04.2012 р. Любашівським р/с, Одеської області за ст. 122 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,в силу п. 1 ст.89 КК України - раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 25 січня 2015 року біля 22:00 години, знаходячись в гостях у своєї двоюрідної сестри гр.. ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , де в житловому будинку, вживав алкогольні напої, за раптово виниклим у нього корисливим мотивом та протиправний умислом, направленими на крадіжку належного їй мобільного телефону, з ліжка тієї ж кімнати будинку, таємно викрав б/к мобільний телефон марки «ALCATEL» серії «ONETOUCH» вартістю 1700 гривень та б/к сім-карту мобільного оператора «Лайф» вартістю 15 гривень,без грошей на рахунку, які належали останній, чим спричинив матеріальні збитки ОСОБА_5 , на загальну суму 1715 гривень. Після чого викрадений мобільний телефон та сім-карту привласнив, тобто розпорядився на власний розсуд викраденим майном.
Умисні дії ОСОБА_4 слідством кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно даної угоди обвинувачений з однієї сторони та потерпіла, з другої сторони, дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що підозрюваний повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, активно сприяв у розкритті даного злочину, розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні, відшкодував збитки потерпілій, яка не має до підозрюваного матеріальних та моральних претензій, раніше не судимий.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести підозрюваний за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді ста двадцяти годин громадських робіт.
В угоді про примирення передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені сторонам кримінального провадження.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення. Шляхом опитування він повідомив суду про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 , також, не заперечувала проти укладення угоди про примирення з обвинуваченим, і розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердила суду, що не має до підозрюваного матеріальних та моральних претензій.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у формі приватного обвинуваченням може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим - про визнання винуватості.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Узгоджена угодою про примирення міра покарання для ОСОБА_4 , з урахуванням його характеризуючих даних, відповідає чинному законодавству.
Крім того, він, в цілому позитивно характеризується за місцем проживання.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про примирення та наслідки її невиконання.
Оскільки умови угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_4 , повністю відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому, узгодженої сторонами міри покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -
засудив:
затвердити угоду про примирення від 29 січня 2015 року, укладену між
потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому
узгоджене сторонами покарання у вигляді сто двадцять годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30
днів з дня його оголошення через Любашівський районний суд Одеської області.
Суддя ОСОБА_1