Справа №1-15/2008 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2008
року. Варвинський
районний суд Чернігівської області

в складі судді Семенченка О.М.,

з участю
секретаря Тарасенко А.О.,

прокурора Рубан О.Б.,

підсудної ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

потерпілої ОСОБА_3,

представник потерпілої ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Григорівщина,
Варвинського району Чернігівської області,
жительки АДРЕСА_1, громадянки України, з
середньою освітою, одруженої, працюючої машиністкою по пранню білизни
дитячого навчального закладу “Джерельце” смт. Варва, раніше не судимої, у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 квітня 2007 року близько 20 год. 30 хв.
прибула разом зі своєю дочкою ОСОБА_5 в кімнату гуртожитку АДРЕСА_2, де
мешкають ОСОБА_6 та її неповнолітня дочка ОСОБА_3, і там під час
сварки, що переросла в бійку між нею (ОСОБА_1) та ОСОБА_6, спочатку
поштовхом рук у плечі умисно кинула
потерпілу неповнолітню ОСОБА_3 на вхідні двері, після чого нанесла удар
кулаком в область носа. Від поштовху та
удару в ніс потерпіла ОСОБА_3 вдарилася потиличною частиною голови та спиною об
двері, від чого отримала тілесні
ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму з комотацією мозку, забій
поперекового відділу хребта та забій зовнішнього носу, що відноситься до
категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я

Таким чином,
своїми діями, що виразились в умисному
нанесенні легких тілесних ушкоджень,
ОСОБА_1 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України.

В судовому
засіданні підсудна ОСОБА_1 не визнала
себе винною у пред'явленому їй обвинуваченні і пояснила, що 13 квітня 2007 року
вона випадково побачила, як в автомобіль її чоловіка сідала ОСОБА_6. Для
з”ясування цих обставин вона (підсудна
ОСОБА_1) разом зі своєю дочкою ОСОБА_5 близько 20 години цього ж дня прийшли в гуртожиток, де мешкає ОСОБА_6. разом зі
своєю дочкою ОСОБА_3 Після того, як з”ясувалося, що вдома ОСОБА_6. немає, а
лише її неповнолітня дочка ОСОБА_3 та її подруга ОСОБА_7, вони вирішили
почекати її в кімнаті. При цьому ОСОБА_7 вона попросила вийти з кімнати.
Остання виконала її прохання. ОСОБА_3 заперечувала , щоб вони (ОСОБА_1 та
ОСОБА_5) залишалися в кімнаті, посилаючись на те, що їй треба збиратися на
дискотеку, проте на її заперечення не звернули увагу. Хвилин через 15 ОСОБА_1
почула кроки по коридору. Після того, як двері в кімнату відкрила ОСОБА_6., ОСОБА_1 схопила ОСОБА_6. за волосся,
втягла в кімнату. ОСОБА_3 намагалася
втрутитися та оборонити свою матір ОСОБА_6.. В цей час вона (ОСОБА_1) штовхнула
ОСОБА_3 на якусь шафу. Ні ОСОБА_6. ні ОСОБА_3 вона не била. Проте бачила, як її
донька ОСОБА_5 випадково, стоячи на колінах на підлозі перед ОСОБА_3, яка
намагалася розборонити її доньку з ОСОБА_6, вириваючись з її рук, випадково
тильною стороною кісті правої руки
ударила ОСОБА_3 по носу, а та відхитнулася і ударилася головою та спиною об
холодильник. Хвилин через 10 після того,
як прийшла ОСОБА_6., вони з дочкою залишили кімнату і пішли додому. Коли вони
виходили з кімнати, ОСОБА_3 стояла біля вхідних дверей. Тілесних ушкоджень на
її тілі вона не помітила.

Проте суд
вважає, що вина ОСОБА_1 у заподіянні нею
умисних тілесних ушкоджень потерпілій
ОСОБА_3, що спричинило короткочасний розлад її здоров”я, доведена
повністю і підтверджується наступними доказами.

За підсумками
висновку судово-медичної експертизи № 124 від 13 лютого 2008 року (а.с.162-164)
та № 148 від 21 лютого 2008 року (а.с. 168-170) у ОСОБА_3, 1989 року
народження мало місце: закрита черепно-мозкова травма від 13.04.07 р. з
комоцією головного мозку. Забій поперекового відділу хребта. Після травматична люмбалгія.
Забій зовнішнього носу. Дані тілесні
ушкодження виникли від дії твердих, тупих предметів і відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Дані тілесні ушкодження по давності можуть
відповідати 13.04.07 р. і могли виникнути як при ударі головою об
двері, так і при падінні, також і від ударів сторонньої особи ладонями,
кулаками, або іншими предметами.

Тілесні
ушкодження у ОСОБА_3: закрита черепно-мозкова травма від 13.04. 07р. з комоцією
головного мозку, забій поперекового відділу хребта, післятравматична люмбалгія,
забій зовнішнього носу були наслідком нанесення ударів сторонніх осіб, а міопія
слабого ступеню і міокардичний кардіосклероз являються захворюванням ОСОБА_3

Суд не може
погодитися з висновком експерта, який не
виключає можливість, що дані тілесні ушкодження у ОСОБА_3 могли виникнути під
час штовханини, в якій приймали участь чотири особи, оскільки це суперечить
обставинам справи. Крім того, допитаний в судовому засіданні експерт Малка Л.О. зазначив, що тілесне ушкодження - забій
зовнішнього носу виник,
ймовірніше, від акцентованого
удару в ніс спереду. При цьому, удар
повинен бути сильним, щоб вивести з
рівноваги людину.

Експерт Малка
Л.О. також підтвердив у судовому засіданні,
що зроблений ним висновок про те, що будь-яке із перелічених тілесних
ушкоджень, які завдані потерпілій ОСОБА_3 13 квітня 2007 року, як і всі разом
взяті тілесні ушкодження, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з
короткочасним розладом здоров`я.

Вина ОСОБА_1 у
вчинені злочину також підтверджується оголошеними в судовому засіданні
показаннями свідка ОСОБА_7, даними нею під час допиту на досудовому слідстві
(а.с. 51), де пояснила, що після того, як ОСОБА_1 попросила її вийти з кімнати,
вона знаходилася в коридорі поблизу кімнати, де мешкає ОСОБА_3, і чула, як її
мати ОСОБА_6. кричала, щоб не били її дочку, чула сильний стукіт. Після
того, як ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вийшли з гуртожитку і їй винесла курточку ОСОБА_3, вона бачила, що у неї з носа текла
кров і на одязі потерпілої також були плями крові.

Не можуть
бути визнані судом показання свідка
ОСОБА_5, дані нею в суді, такими,
що відповідають дійсності, оскільки вони суперечать обставинам справи. Зокрема,
свідок ОСОБА_5 пояснила в судовому засіданні, що вона нанесла ненавмисно удар
кистю правої руки, тильною стороною в ніс ОСОБА_3, коли та, перебуваючи ззаду
неї, намагалася оборонити свою матір ОСОБА_6.., відтягуючи ОСОБА_5 за тулуб назад, а ОСОБА_3 відхитнулася і
вдарилася об холодильник. При цьому
свідокОСОБА_5 зазначила, що вона не бачила обличчя потерпілої ОСОБА_3, але
відчула, що удар рукою прийшовся в область носа, проте однозначно стверджує, що
бачила той момент, коли ОСОБА_3 в цю мить ударилася об холодильник, який
знаходився ззаду ОСОБА_3. В момент, коли свідок ОСОБА_5 та підсудна ОСОБА_1
залишали помешкання ОСОБА_6., ОСОБА_3
стояла біля вхідних дверей, на якій не було ознак тілесних ушкоджень.

Зазначені
показання свідкаОСОБА_5 розбігаються з показаннями підсудної ОСОБА_5, яка в
судовому засідання пояснила, що її донькаОСОБА_5 знаходилася в момент нанесення
випадкового удару кистю правої руки
навпроти ОСОБА_3, а не ззаду як пояснила це свідок.

Крім того, експерт Малка Л.О. в судовому засіданні
пояснив, що заподіяння тілесних ушкоджень, які мали місце у потерпілої ОСОБА_3 за обставин, які зазначила
свідок ОСОБА_5, є малоймовірним,
зазначивши, що забій зовнішнього носу ОСОБА_3 міг утворитися внаслідок удару
спереду, закрита черепно-мозкова травма, як від удару в область носу, так і від
удару об тверді тупі предмети головою ззаду, а
забій поперекового відділу хребта
- від удару ззаду об тверді тупі предмети, можливо двері.

Тому суд прийшов
до переконання, що свідченняОСОБА_5 не можуть бути покладені в основу вироку.

Суд приймає до
уваги показання потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6, які пояснили, що в кімнаті гуртожитку за місцем
їх проживання підсудна ОСОБА_1 та її донькаОСОБА_5 наносили побої ОСОБА_6 та
тримали її за волосся руками. Потерпіла ОСОБА_3, вимагала припинити бійку, а коли намагалася
вийти з кімнати і почала відкривати двері, щоб покликати на допомогу людей,
підсудна ОСОБА_1 схопила її за плечі
двома руками, розвернула спиною до дверей і штовхнула на двері. Від поштовху ОСОБА_3 вдарилася спиною та
головою об двері. Потім ОСОБА_1 нанесла кулаком удар ОСОБА_3 в область носа, від чого потерпіла знову
вдарилася головою та спиною об двері, а з носа у ОСОБА_3 пішла кров. Після
цього підсудна та її донька залишили їх помешкання, а ОСОБА_6 викликала
міліцію, а згодом ОСОБА_8 - швидку медичну допомогу.

Суд визнає зазначені
показання потерпілої та свідка ОСОБА_6 такими, що відповідають дійсності, оскільки вони
витікають з обставин справи та узгоджуються з іншими доказами по справі,
зокрема, з показаннями свідка ОСОБА_7 та висновками судово-медичної експертизи.

Посилання
підсудної на те, що в неї не було ніяких мотивів завдавати тілесних ушкоджень
потерпілій ОСОБА_3, не витікають з обставин справи, оскільки підсудна, нехтуючи
правом недоторканості житла, без дозволу неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3
зайшла в кімнату, розпорядилася вийти з кімнати неповнолітній ОСОБА_7, не
виконала вимогу ОСОБА_3 залишити її кімнату і перебувала там скільки їй було
потрібно. Крім того, підсудна ОСОБА_5, з”ясовуючи стосунки з ОСОБА_6 , в присутності дітей стала застосовувати
фізичну силу до ОСОБА_6, а коли потерпіла ОСОБА_3 намагалася припинити побиття
її матері підсудною ОСОБА_5 та її донькоюОСОБА_5 з допомогою покликів на
допомогу та залученням сторонніх осіб, підсудна ОСОБА_1 умисно завдала тілесні
ушкодження потерпілій ОСОБА_3. При цьому, підсудна ОСОБА_1 не могла не
усвідомлювати, що після поштовху спиною на двері та нанесення удару в ніс, потерпіла ОСОБА_3 не удариться головою та
спиною об двері, оскільки та знаходилася на незначній відстані від дверей,
стоячи спиною до них, і не могла уникнути зіткнення з дверима.

Таким чином, суд
приходить до переконання, що своїми умисними діями ОСОБА_1 заподіяла потерпілій
ОСОБА_3 тілесні ушкодження, а саме, закриту черепно-мозкову травму з комоцією
головного мозку, забій поперекового відділу хребта, що спричинило
післятравматичну люмбалгію, забій зовнішнього носу, які відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, чим
вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, за що і повинна нести
відповідальність.

Обираючи вид та
міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його
вчинення, те, що тяжких наслідків від злочину не настало, особу винного, а саме
те, що ОСОБА_1 до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не
притягувалася, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Обставин, що
пом'якшують чи обтяжують відповідальність підсудної ОСОБА_1, судом не
встановлено.

По справі заявлено позов прокурора про
стягнення з ОСОБА_1 на користь Варвинської ЦРЛ
1512 гривень, затрачених на лікування ОСОБА_3 (а.с. 70). Суд вважає, що
зазначений позов слід задовольнити з
таких підстав. Згідно довідки Варвинської ЦРЛ від 7 серпня 2007 року, ОСОБА_3
перебувала на стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні Варвинської ЦРЛ з 14 квітня по 4 травня 2007 року і
на її лікування затрачено 1512 гривень, виходячи з того, що затрати за 1 день її лікування
становлять 71 гривню (а.с. 69).

Згідно ст. 1166
ЦК України, майнова шкода , завдана неправомірними діями, рішеннями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Заявлений
позов потерпілої слід залишити без розгляду за її клопотанням.

На
підставі наведеного, керуючись ст.28,
321-324 КПК України, ст. 1166 ЦК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і
призначити їй покарання у виді виправних робіт строком на шість місяців з відбуванням покарання за місцем роботи засудженої. Із суми заробітку
засудженої ОСОБА_1 відраховувати в дохід держави у розмірі
двадцяти відсотків щомісячно.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь Варвинської центральної районної лікарні одну тисячу п'ятсот
дванадцять гривень на відшкодування коштів,
затрачених на лікування ОСОБА_3 в період з 14 квітня 2007 року по 4 травня 2007
року.

Запобіжний захід
засудженій у виді підписки про невиїзд до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного
суду Чернігівської області на протязі 15 діб з дня його проголошення.

Суддя
підпис
О.М. Семенченко

Копія
вірна: суддя Варвинського

Районного
суду О.М.
Семенченко