Справа № 1-126/11
Номер провадження 1/833/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.11 року Рахівський районний суд Закарпатської області: в складі:

головуючої - судді Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А. з участю: прокурора - Кілічук И.И.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2. Закарпатської області, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2, 13 квітня 2011 року, близько 12 год. в урочищі Глодовець, в кварталі 12 виділ 42 на території лісів Станіславського лісництва ДП «Ясінянське ЛМГ», біля села Чорна Тиса, Рахівського району, з естакади приватного підприємця ОСОБА_3, умисно, таємно викрав один сортимент деревини хвойної породи пиловника другого сорту довжиною 8,5 м., діаметром ЗО см., кубомасою 0,77 кбм, вартістю 360 гривень за 1 кбм., загальною вартістю 277 грн., який належав ОСОБА_3, чим спричинив потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 277 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину свою у скоєному визнав повністю та показав суду, що на даний час він працює по найму в людей, заробляє гроші на продукти харчування. Неподалік будинку, в якому він проживає, знаходиться урочище «Глодовець», Станиславського лісництва ДП «Ясінянське ЛМГ». 13 квітня 2011 року він перебував вдома та, близько 10 год. 30 хв., вирішив піти в урочище «Глодовець» де хотів зрубати дерево породи (смерека) і продати людям на дрова. Після чого він взяв коня і направився до вищевказаного урочища, яке у 450 метрах від його будинку. Йдучи дорогою, в урочищі «Глодовець», підійшов до естакади, яка знаходилась у кварталі 19, виділ 42, де побачив декілька колод дерева різного розміру та різної товщини породи (смерека), які лежали зрубані на землі. Побачивши дану деревину він вирішив викрасти одну із вищевказаних колод. Про те, що вищевказана заготовлена деревина, що знаходиться на естакаді, належить приватному підприємцю ОСОБА_3, йому було відомо, але так як йому потрібні були гроші він вирішив викрасти деревину. Після чого підсудній взяв металеву скобу, яку приніс із дому і забив її гострою стороною в одну з вищевказаних колод, яка мала довжину близько 8,5 метрів та діаметром 30 см., після чого зачепив скобу до ланцюга, який закріпив до кінного спорядження і кінь почав трелювати колоду до його будинку. Протрелювавши вищевказану колоду близько 300 метрів від естакади він побачив, що йому на зустріч йде ОСОБА_4, який являється чоловіком приватного підприємця ОСОБА_3 та спитав в нього, звідки він трелює дану колоду, але він йому не відповів. Тоді ОСОБА_4 сказав, що дана колода із естакади його дружини і щоб він її негайно трелював назад до естакади, але він почав заперечувати, під час чого між ними виникла сварка. Після чого ОСОБА_3 викликала працівників міліції, яким він розповів, що дерев'яну колоду дійсно викрав із естакади, належної ОСОБА_3 та знаходиться в урочищі «Глодовець». Станиславського лісництва ДП «Ясінянське ЛМГ». У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_3, будучи допитаною в ході досудового слідства, ствердила, що вона являється приватним підприємцем і на даний час її робочими здійснюється розробка лісосіки в кварталі 19 виділ 42 Станиславського лісництва ДП «Ясінянське ЛМГ» у відповідності до укладеного договору підряду від 01.03.2011 року №014/11 та Лісорубного квитка №298754 від 04.03.2011 року. В низу розроблюваної лісосіки є естакада з якої проводиться відвантаження зрубаної деревини. Так, 13 квітня 2011 року в її робочих був вихідний день, на лісосіці нікого не було. Близько 12.00 год. на мобільний телефон її чоловіка ОСОБА_4, зателефонував лісничий ОСОБА_5 та повідомив його, що з її лісосіки, ОСОБА_2, мешканець їхнього села, викрав одну хвойну колоду, яку трелює конем з естакади в низ до річки ОСОБА_6. Почувши дане, вона зі своїм чоловіком відразу поїхали на власному автомобілі до вищевказаної лісосіки. Приїхавши на місце побачили, що ОСОБА_2 дійсно трелює хвойну колоду довжиною близько 8,5 м. Побачивши дане, її чоловік ОСОБА_4 відразу підійшов до ОСОБА_2 і спитав, що звідки в нього дана колода. Той спочатку нічого не відповів, тоді чоловік сказав йому щоб він негайно повернув дану колоду на естакаду, так як оглянувши вищевказану колоду вони зрозуміли, що вона дійсно з її естакади. Про те, ОСОБА_2 почав заперечувати та говорити, що колода не з її естакади, тоді вона зателефонувала до дільничного інспектора міліції, якому ОСОБА_2 зізнався у крадіжці (а.с.27). У своїй заяві, надісланій до суду 08.06.2011 року,просила дану справу слухати у її відсутності, ствердила, що цивільного позову не заявляє, а міру покарання залишає на розсуд суду.

Суд, на підставі ст.299 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, тобто без дослідження показів свідків, зазначених у списку обвинувального висновку, про що не заперечують учасники судового розгляду, при цьому підсудному роз'яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Окрім повного визнання вини підсудним ОСОБА_2 винність його у вчиненому доведена перевіреними в ході судового слідства матеріалами справи:

· протоколом усної заяви^про злочин, із якої вбачається, що ОСОБА_3 13.04.2011 року звернулася в Рахівський РВ УМВС України в З/о з заявою про те, що 13 квітня 2011 року біля 12 години, по вул. Центральній в с. Чорна Тиса, громадянин ОСОБА_2, викрав одну хвойну колоду із естакади, що їй належить ( а.с.З);

· протоколом огляду від 13.04.2011 року та фото таблицями до нього, в ході якого було оглянуто викрадену колоду хвойної деревини довжиною 8,50 метра та діаметром поперечного перерізу в тоншому кінці 30 см. (а.с.4-8);

· довідкою про вартість сортименту (а.с.17);

· постановою від 19 квітня 2011 року про приєднання до кримінальної справи речових доказів, а саме хвойної колоди (а.с.25);

· протоколом відтворення обстановки та обставин подій та фото таблицею до нього, де підсудній ОСОБА_2 відтворив обставини скоєння ним злочину (а.с.46-49).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Цивільного позову не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речовий доказ: один сортимент деревини хвойної породи пиловника другого сорту довжиною 8,5 м., діаметром 30 см., кубомасою 0,76 кбм., що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_3 (а.с.25), по вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_3 як власнику.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує як пом'якшуючі вину обставини те, що він раніше не судимий, вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, по місцю проживання характеризується посередньо, є особою молодого віку, має перестарілих віком батьків.

Обставин, які би обтяжували покарання підсудному в ході досудового слідства та в суді не встановлено.

Приймаючи до уваги конкретні обставини даної справи, особу винного, його щире розкаяння, те, що злочин він скоїв вперше, активно сприяв розкриттю злочину, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт, що прямо передбачено санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Керуючись ст.ст.323, 324 КГІК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним за ст.185 ч.1 КК України та призначити покарання - 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

Речовий доказ: один сортимент деревини хвойної породи пиловника другого сорту довжиною 8,5 м., діаметром 30 см., кубомасою 0,76 кбм., що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_3, по вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_3, як власнику.

На вирок може бути внесена апеляція в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуюча: О.Б. Бліщ