Справа № 1-374/11 Провадження №11/0390/167/2012
Головуючий у 1 інстанції:Остапук В.І.
Категорія: Доповідач: Філюк П. Т.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого -Філюка П.Т.

суддів -Хомицького А.М., Борсука П.П.

з участю прокурора -Синюка О.В.

засудженого -ОСОБА_2

захисника -ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції
на вирок Луцького міськрайонного суду
від 26 грудня 2011 року, яким:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2, громадянина України,
з вищою освітою, працюючого директором
ТОВ «Українська Ресурсна Компанія»,
одруженого, раніше не судимого,

засуджено:

за ч.2 ст.367 КК України у виді
позбавлення волі на 2 роки з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських
обов'язків, строком на 2 роки без
штрафу.

На підставі ст. 75 КК України звільнено
ОСОБА_2 від відбування призначеного
основного покарання, якщо він протягом
2 років іспитового строку не вчинить
нового злочину.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України
«Про амністію у 2011 році» звільнено
ОСОБА_2 від призначеного основного
покарання.

Запобіжний захід -підписку про невиїзд,
скасовано.

Цивільний позов Луцької ОДПІ про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином вчиненим ОСОБА_2,
залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави
судові витрати по справі за проведення
судово-бухгалтерських,
комп'ютерно-технічної, почеркознавчої
та технічної експертиз документів в
сумі 3 070 гр. 42 коп.

Арешт накладений на майно ОСОБА_2,
знято.

Вироком вирішено долю речових доказів
по справі.

Розглянувши справу в апеляційному
порядку, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

Даним вирком ОСОБА_2 засуджений
за те, що будучи службовою особою -
генеральним директором спільного
українсько-російського підприємства
-ТОВ «Укрбашнафта», виконуючи
організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські функції
на займаній посаді, через несумлінне
ставлення до них та, нерозуміючи змісту
і важливості значення документів,
підписав: податкову декларацію з
податку на додану вартість за вересень
2004 року та розрахунок коригування сум
податку на додану вартість до
податкової декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2004 року з
неправдивими відомостями, в результаті
чого не було сплачено до державного
бюджету за вересень-жовтень 2004 року
податку на додану вартість в сумі 1 721 749
гривень, що є тяжкими наслідками.

В своїй апеляції прокурор, який
брав участь в суді першої інстанції,
просить, скасувати вирок Луцького
міськрайонного суду від 26 грудня 2011
року, а справу направити на новий
судовий розгляд в іншому складі суду у
зв'язку із невідповідністю висновків
суду, викладеним у вироку фактичним
обставинам справи в частині
перекваліфікації дій підсудного, що
потягло неправильне застосування
кримінального закону та призначення
покарання, що не відповідає тяжкості
злочину та особі засудженого. Вказує,
що судом дано неправильну юридичну
оцінку вірно встановленим фактичним
обставинам справи.

Заслухавши доповідача, який доповів
суть вироку суду першої інстанції,
повідомив ким і в якому обсязі він
оскаржений, виклав основні доводи
апеляції прокурора, який підтримав її
у повному розмірі, думку засудженого
ОСОБА_2 та його захисника, які кожен
зокрема, заперечили проти апеляційної
скарги та просили вирок суду першої
інстанції залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляція до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у
вчиненні злочину при зазначених у
вироку обставинах ґрунтуються на
досліджених в судовому засіданні
доказах, яким судом дана вірна оцінка.

Хоча ОСОБА_2 своєї вини в
інкримінованому йому злочині не
визнав, його винуватість повністю
підтверджується зібраними та
дослідженими у судовому засіданні
доказами.

Покликання в апеляції прокурора, на
висновок судово - бухгалтерської
експертизи № 0378 від 23.10.2006 року, як на
беззаперечний доказ вини ОСОБА_2, в
ухиленні від сплати податків, не є
переконливим, оскільки в матеріалах
справи містяться інші висновки
експертиз (т.5 190-192; т.6 а.с.48-53; т.8 а.с.
340-343;) протилежні за змістом, які у своїй
сукупності не дають можливості прийти
до однозначного переконання про
доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
злочину передбаченого ст. 212 КК України.

ОСОБА_2 відповідно до свого посадового
становища зобов'язаний був забезпечити
умови щодо правильного ведення
бухгалтерського, фінансового та
податкового обліку, однак не зробив
цього, не усвідомлюючи важливості
фіксування проведення господарських
операцій.

Відсутність головного бухгалтера на
підприємстві протягом досить
тривалого періоду, передача
повноважень по веденню податкової
звітності ОСОБА_4, яка не перебувала у
трудових відносинах з ТзОВ СП
«Укрбашнафта»та визнала свою участь у
складанні такої звітності
підприємства, що підтверджено свідком
ОСОБА_1, призвело до певних порушень
податкового обліку підприємства,
оскільки накладна № 91 не була
відображена в книзі обліку проданих
товарів, так як ОСОБА_2 не передав даний
документ бухгалтеру ОСОБА_1, на яку
покладено ведення даної книги. (т 1
а.с.7-79; т.6 а.с. 96-99; т.6 а.с.121 ). Ці обставини
створили умови при яких вчинення
господарських операцій не
реєструвалось у податковому обліку.

Вказане підтверджує винуватість
ОСОБА_2 у вчиненні протиправного
діяння, яке мало форму необережності,
тому колегія суддів, приходить до
висновку, що судом першої інстанції дії
ОСОБА_2 були вірно перекваліфіковані за
ст. 367 КК України, оскільки останній не
передбачав, що його недбале відношення
до виконання покладених обов'язків
призведе до настання суспільно
небезпечних наслідків.

Перевіркою матеріалів
кримінальної справи процесуальних
порушень при збиранні, дослідженні та
оцінці доказів, які б ставили під
сумнів обґрунтованість висновків суду
першої інстанції не встановлено, а
тому, твердження апелянтів про те, що
судом дано неправильну юридичну
оцінку, вірно встановленим фактичним
обставинам справи, не відповідають
дійсності.

Враховуючи наведене, підстав
скасування вироку, про що ставиться
питання в апеляції, колегія суддів не
знаходить.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів судової палати, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав
участь в суді першої інстанції
Кухарука В.В. залишити без задоволення,
а вирок Луцького міськрайонного суду
від 26 грудня 2011 року, щодо ОСОБА_2 -без
зміни.

Головуючий

Судді