Справа № 11-724/ 2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Вавринчук О.М.
Категорія: ст. 122 КК України Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04
грудня 2007 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Хмельницької області у складі:

Головуючого
Кульбаби В.М.

Суддів:
Лінника П.О., Козачка С.В.

з
участю прокурора Крохмалюк Л.Б.

та
адвоката ОСОБА_3.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
кримінальну справу за апеляційною
скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову
Хмельницького міськрайонного суду від 16 жовтня 2007 року

Цією
постановою кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КК
України провадженням закрито. Передано обвинуваченого на поруки трудовому
колективу Чорноострівської районної лікарні № 2.

ОСОБА_1
обвинувачувався в тому, що в приміщенні лікарні, в ході конфлікту з лікарем,
завідуючим відділенням ОСОБА_2. умисно заподіяв останньому середньої тяжкості
тілесні ушкодження.

Пославшись
на позитивну характеристику особи, визнання вини та щире каяття ОСОБА_1, суд
провадження по справі закрив.

В
апеляційній скарзі потерпілий ставить питання про скасування постанови.
Стверджує, що суд необгрунтовано визнав про спричинення тілесних ушкоджень в результаті падіння.

ОСОБА_1
вину не визнав, не розкаявся, тому рішення суду є необгрунтованим.

Перевіривши
матеріали справи, доводи скарги, заслухавши пояснення потерпілого на підтримку
апеляції, заперечення ОСОБА_1 та його захисника, міркування прокурора про
необхідність скасування постанови, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу
такою, що підлягає частковому задоволенню.

Постанова
суду підлягає скасуванню через суттєві неповноту та односторонність досудового
та судового слідства, істотне порушення вимог КПК України.

Підставою
звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України є щире
каяття особи, яка вчинила злочин. Щире розкаяння передбачає визнання особою
факту вчинення злочину, дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у
вчиненому, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Між
тим, із показань підсудного ОСОБА_1 ( а.с.66) вбачається, що він вину в
умисному заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому не визнав.

Таким
чином висновок суду про щире розкаяння підсудного не відповідає матеріалам
справи.

Відповідно
до вимог ст. 47 КК України, ст.ст. 10, 282 КПК України, розґяснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від
23.12.2005 року „Про практику застосування судами України законодавства про
звільнення особи від кримінальної відповідальності” при вирішенні питання про
звільнення суд під час судового слідства повинен переконатися, що діяння, яке
поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і
особа винна в його вчиненні, а також що умови і підстави її звільнення від
кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Тільки
після цього можна постановити відповідне судове рішення.

Між
тим суд у постанові не навів доказів вини ОСОБА_1 та не дав їм юридичної
оцінки.

В
свою чергу органи досудового слідства неповно та однобічно розслідували
обставини злочину та зробили суперечливі висновки.

Із
показань потерпілого вбачається, що ОСОБА_1 спричинив йому тілесні ушкодження
шляхом нанесення ударів. Про це можуть свідчити і висновки судово-медичної
експертизи.

Між
тим, у постанові про притягнення як обвинуваченого за ст. 122 ч.1 КК України
(а.с.31) слідчий зазначив, що від поштовху та втрати рівноваги потерпілий
вдарився рукою об стіл та отримав тілесні ушкодження, в тому числі забиту рану
підборіддя, кусану рану язика.

Таке
обвинувачення є неконкретним, оскільки викладені слідчим обставини злочину
істотно суперечать висновкам.

При
цьому слідчим не дана оцінка показанням потерпілого про обставини отримання
тілесних ушкоджень та оцінка показань обвинуваченого на свій захист.

В
обвинувальний висновок слідчий механічно дослівно переніс показання всіх
допитаних осіб по справі без оцінки того які обставини злочину ці
показання підтверджують, а які
спростовують.

Таким
чином предґявлене обвинувачення не відповідає вимогам ст. 132 КПК України, а
обвинувальний висновок - ст. 223 КПК України.

Через
істотні порушення вимог КПК України, суттєву неправильність та неповноту
досудового та судового слідства постанова суду підлягає скасуванню, а справа -
направленню на додаткове розслідування.

При
новому розслідуванні належить перевірити показання потерпілого та
обвинуваченого, дослідити обставини заподіяння тілесних ушкоджень, обвинувальні
документи скласти відповідно до вимог ст.ст. 132, 223 КПК України.

Виходячи
з наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 377, 382 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну
скаргу потерпілого задоволити частково. Постанову Хмельницького міськрайонного
суду від 16 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити
прокурору Хмельницького району для проведення додаткового розслідування.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Вірно: суддя апеляційного суду В.М.Кульбаба