У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Коновалова В.М.,

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні 15 травня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Херсонської області на вирок
Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 серпня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця

сел. Яковлівка
Миколаївської області,

неодноразово судимого, останній раз 17 лютого 2000 року

за ч. 2 ст. 140 КК України на 4 роки позбавлення волі,

засуджено
за ч. 1 ст. 162 КК України на 3 роки обмеження волі, а на підставі ст. 75 КК України його звільнено
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та
покладенням обов'язків, передбачених п. 2 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути на користь ОСОБА_2 300 грн.
матеріальної шкоди.

В апеляційному порядку справа не
розглядалась.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він
у ніч на 11 липня 2007 року у
с. Нова Калуга, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, незаконно
без дозволу господарки проник до господарської споруди ОСОБА_2, де вчинив дрібну крадіжку її майна на суму 300 грн.
звідки викрав її майно на суму 300 грн., якої недостатньо для притягнення його
до кримінальної відповідальності за крадіжку.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину й
правильності кваліфікації його дій, посилається на безпідставне звільнення його
на підставі ст. 75 КК України
від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що суд не надав
оцінки ступеню тяжкості та характеру вчиненого злочину, не в повній мірі
врахував дані про особу засудженого, який характеризується негативно, зловживає
спиртними напоями, має непогашену судимість. Просить скасувати вирок і
направити справу на новий судовий розгляд у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що у
задоволенні подання слід відмовити.

Як видно з вироку, суд, звільняючи ОСОБА_1від відбування покарання на
підставі ст. 75 КК України, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь суспільної небезпечності вчинених
злочинів, обставини справи, дані про особу засудженого, зокрема, щире
каяття у вчиненому, наявність на утриманні неповнолітніх дітей співмешканки.
Суд також узяв до уваги, що потерпіла ОСОБА_2 не наполягала на призначенні
засудженому покарання з відбуванням у місцях позбавлення волі. Крім того, із
матеріалів справи вбачається, що прокурор, який брав участь у розгляді справи
судом, вважав, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1можливо без ізоляції від
суспільства.

Тому суд, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов до обґрунтованого
висновку про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком.

Даних, які б свідчили, що у справі щодо ОСОБА_1неправильно застосовано кримінальний закон чи
допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону, не
виявлено.

Отже, передбачені ч. 1 ст. 398 КПК
України підстави для призначення справи щодо ОСОБА_1до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційного подання прокурора відмовити.

С у д д і :

Коновалов В.М.
Канигіна Г.В. Мороз М.А.