АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0007269 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше

судимого: - 25.01.2007 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2

ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК

України звільненого від покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 30.01.2008 Солом`янським районним судом м. Києва за ст. ст. 185 ч.2, 309

ч.1, 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого

22.05.2012 по відбуттю покарання,

по обвинуваченню за ч.2 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

цим вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13.01.2015 у виді 2 місяців арешту, більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

______________________
Справа № 11-кп/796/937/2015
Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він, будучи раніше судимим та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 22 грудня 2014 року приблизно о 09 год. 30 хв., знаходячись в маршрутному таксі № 205, діючи умисно, з корисливих спонукань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту «Струтинського», що розташована в м. Києві, бул. Д.Народів, 40-а, викрав із сумки раніше йому незнайомої ОСОБА_9 гаманець з грошима в сумі 323 грн., спричинивши матеріальну шкоду, після чого вийшов з маршрутного таксі на вищевказаній зупинці, але невдовзі був затриманий працівниками міліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, внаслідок порушення вимог КПК України, просить його скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі.

Вказує, що судове провадження здійснено за відсутності потерпілого.

Крім того, зазначає про невідповідність обвинувального акту вимогам закону, оскільки у ньому відсутнє формулювання пред`явленого йому обвинувачення.

Також вказує, що обвинувальний акт є неконкретним, що свідчить про порушення його права на захист.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений уточнив свою апеляційну скаргу та просив лише пом`якшити йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, сторін кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджені у суді в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

За встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України є правильною.

Покарання ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України.

Зокрема, при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що він неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинив вказаний злочин під час судимості, що не знята і не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, не працює, на спеціальних обліках не перебуває, має місце реєстрації, де характеризується задовільно, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, і на цих підставах призначив ОСОБА_5 покарання, з яким колегія суддів погоджується, як і з визначеним остаточним покаранням на підставі ч.4 ст. 70 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Будь-яких додаткових доводів для необхідності пом`якшення ОСОБА_5 покарання в апеляційній скарзі не наведено, а тому підстав для пом`якшення йому покарання колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3