Справа № 473/5138/13-к
ВИРОК
іменем України
"18" березня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді -- ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

при секретарі ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження № 0002586 по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Архангельськ, Російської Федерації, росіянки, громадянки Російської Федерації, не заміжньої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

18 вересня 2013 року о 8 годині 45 хвилин в м. Вознесенську Миколаївської області ОСОБА_9 , з метою спричинення тілесних ушкоджень прибула до Вознесенської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 10 Вознесенської міської ради Миколаївської області, що по вул. Урсулова, 1, де в приміщенні спортзалу, під час проведення уроку фізкультури, на грунті особистих неприязних відносин вчинила сварку з учнем 4-го класу ОСОБА_10 . В ході якої ОСОБА_9 умисно нанесла удар рукою в область обличчя ОСОБА_10 в результаті чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді садна на верхньому віці правого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину не визнала. Пояснила суду, що у її дитини ОСОБА_11 , яка навчається у одному класі з потерпілим ОСОБА_10 та з іншими дітьми виникали конфлікти. Вона з цього приводу зверталася до класного керівника. Після того як потерпілий знов образив її дочку, вона 18 вересня 2013 року прийшла до школи з метою відвести потерпілого до директора, щоб останній дав пояснення з приводу своєї негативної поведінки відносно її дочки. Вона прийшла в спортзал на урок фізкультури, де був потерпілий та інші діти, взяла потерпілого за руку, але той вирвався. Потім між нею на потерпілим став учитель, обвинувачена ще два рази намагалася взяти за руку ОСОБА_10 , але вчитель перешкоджала цьому та вона його не дістала, так як потерпілий уходив в бік. Крім того обвинувачена вказує, що дуже нервувала, плакала, була в шоковому стані, тому емоційно розмахувала руками під час того як намагалася дістати ОСОБА_10 . Потім вона побачила як останній відійшов та тер очі, які були червоні, того ж дня після уроків вона зустрічала потерпілого та стверджує, що ніяких тілесних ушкоджень на ньому не було. Крім того обвинувачена вказала суду, що 17.09.2013 року вона заходила в клас, де знаходився потерпілий та зверталася до нього з претензіями з приводу його ставлення до її дочки та лише доторкнулася пальцем до його вуха.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні вину не визнала, її вина підтверджується:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні був допитаний в присутності законного представника матері ОСОБА_12 , та пояснив суду, що до 18 вересня 2013 року у нього з дочкою обвинуваченої виникали сутички та суперечки, ініціаторами яких були обоє. 17 вересня 2013 року обвинувачена прийшла до нього в клас, намагалася з`ясувати з ним стосунки на підвищеному тоні з приводу їх конфліктів та підняла його за вухо. 18 вересня 2013 року обвинувачена пришла зі своєю дочкою в спорт зал на урок фізкультури, прибігла до нього та почала розмахувати руками, нецензурно виражатися та вдарила по правій щоці долоню руки та нанесла тілесне ушкодження в праве око і нігтем спричинила садну на верхньому віці правого ока. Потім він убіг в кінець спортивного залу, почав плакати, обвинувачена пішла за ним, між ними став вчитель, захищаючи його собою та обвинувачена намагалась його дістати, розмахуючи руками при цьому кричала. Потім потерпілий побіг до директора, де був оглянутий медичною сестрою від якої отримав пігулку, та згодом був допитаний працівниками міліції.

Крім того вина обвинуваченої підтверджується:

- поясненнями свідка ОСОБА_13 , яка є директором школи та в судовому засідання пояснила суду, що того ж дня коли відбулися вказані події, з ранку до неї в кабінет приходила мама потерпілого та скаржилася на те, що обвинувачена ОСОБА_9 в класі школи тягала за вуха її дитину ОСОБА_10 , прохала виключити дані випадки. В цей же день, через кілька хвилин до неї на робоче місце привели потерпілого ОСОБА_10 , який був сильно наляканий, дуже плакав. Вона побачила на його правій верхній частині щоці відбиток (слід) руки. Потім свідок пішла до спортивного залу школи, де була ОСОБА_9 , яку свідок попросила звільнити приміщення, обвинувачена була в агресивному стані, але вийшла. ОСОБА_9 неадекватно реагувала на її зауваження, тому свідок змушена була викликати працівників міліції. Медсестра учбового закладу оглянула потерпілого.

- поясненнями свідка ОСОБА_14 , яка є психологом в Вознесенській школі № 10, вказала суду, що вона знаходилася з медсестрою в приймальні школи біля кабінету директора. Куди зайшов ОСОБА_10 , який був заплаканий, та вказав, що його б`є мама Писаревської. Тримався за шоку, за яку саме не пам`ятає. Стан у нього був подавлений та наляканий, обличчя було червоне. Тоді свідок повідомила директору про даний випадок та остання пішла до спортивного залу. Медсестра забрала потерпілого умити та заспокоювати.

- поясненнями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що вона в приймальні директора встріла ОСОБА_10 , який був істеричному стані, трусився, та тримався за щоку. Вона та психолог ОСОБА_14 запитали у потерпілого: «Що трапилося?» На що останній заїкаючись відповів, що його вдарила мама Писаревської. Тоді свідок відвела за руку дитину до умивальника щоб вмити, він тримався за щоку, яка була червона та мала відбиток кісті руки. Крім того свідок вказала, що у потерпілого на рівні брові бачила садну на правій стороні обличчя, яку обробила перекісю воднію. Потім вони зайшли в кабінет директора, де потерпілий заїкався та не міг нічого розповісти, йому свідок давала воду та валеріану, згодом коли він трохи заспокоївся пояснив, що на уроці фізкультури мама Писаревської підійшла до нього та вдарила.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_9 підтверджується:

- поясненнями свідка ОСОБА_16 , яка суду пояснила, що у восени 2013 році працювала в СШ № 10 педагогом-організатором та замінювала основного вчителя четвертого класу. Перший раз, 17.09.2013 року ОСОБА_9 з її дозволу зайшла в клас, тоді свідок стояла біля дошки, потерпілий ОСОБА_10 сидів за останньою партою, обвинувачена ОСОБА_9 підійшла до нього з криками чого ти ображаєш мою дочку поганими словами. Та смикнула 2 рази за одяг. На що свідок вказала, що покличе директора школи, та обвинувачена тоді вийшла. Другий раз обвинувачена 18.09.2013 року прийшла на урок фізкультури без її дозволу забігла до спортивного залу, була в неспокійному стані. Спочатку обвинувачена намагалася рукою дістати потерпілого з криками та схопила ОСОБА_17 за що саме не пам`ятає. Потім свідок стала між ними, обличчям до обвинуваченої, та перешкоджала її діям, потерпілий знаходився за свідком. Разом з цим свідок вказує, що обвинувачена в деякій мірі дістала потерпілого та зачепила. Крім того свідок вказала суду, що подробиць поведінки обвинуваченої вона не пам`ятає, оскільки на той час для неї було головне, щоб дитина була ціла. Такі протиправні дії обвинуваченої розпочиналися в центрі зали, а продовжувалися біля вікна, де обвинувачена намагалася схопити потерпілого. Потерпілий був сильно схвильований, навіть плакав. Після того як потерпілий вибіг обличчя його не бачила, при цьому уточнює, що має зір 3, 5 діопрії та окулярами на уроці фізкультури не користується.

- поясненнями свідка ОСОБА_18 , яка була допитана у присутності законного представника ОСОБА_19 , та пояснила суду, що перший раз обвинувачена приходила до них в клас, де з`ясовувала стосунки з ОСОБА_20 та брала його за вухо. Тоді класний керівник наказала їй вийти. Під час уроку фізкультури вона прийшла в спортзал в нервовому стані, чіплялася до потерпілого, словесно ображала його маму, вдарила по потилиці, а потім вчитель намагалася його захистити.

- поясненнями свідка ОСОБА_21 , який був допитаний у присутності законного представника ОСОБА_22 , та пояснив суду, що перший конфлікт між обвинуваченою та потерпілим відбувся у класі. Другий конфлікт на наступний день або через день. Під час уроку фізкультури обвинувачена зайшла до спортивного залу та почала з`ясовувати стосунки з ОСОБА_10 , словесно його ображала, перебувала у неспокійному стані. Свідок бачив, як обвинувачена нанесла удар по потилиці та по щоці потерпілому. Вчитель намагався завадити обвинуваченій підійти до потерпілого. Потім директор забрала ОСОБА_9 з спортзалу.

Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що потерпілий ОСОБА_10 раніше ображав як морально та і фізично, вона в свою чергу скаржилася мамі, а та вчителю, але потерпілий продовжував свої негативні дії відносно неї. Того дня мама прийшла в школу, щоб відвести потерпілого до директора. Свідок вказує, що мама підійшла до потерпілого, щоб взяти за руку, але він почав вириватися та вирвався та підійшов до кута та почав терти щоки, мама плакала, увірвалась директор та питала у мами чому вона б`є дитину. Щоб ОСОБА_9 зачепляла потерпілого рукою, вона не бачила. Стверджує, що на кануні подій її мама приходила до школи вказувала ОСОБА_10 , щоб той її не чепляв, за вуха не тягала.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_9 підтверджується:

--Заявою директора Вознесенської школи № 10, в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_9 , яка в школі нецензурно висловлювалася, нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_10 (а.п.57);

· Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.09.2013 року, з якого вбачається, що законний представник потерпілого ОСОБА_12 повідомила про те, що 18 вересня 2013 року обвинувачена наносила тілесні ушкодження її сину ОСОБА_10 (а.п.58);
· висновком судово-медичного експерта № 379 від 27.09.2013 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_10 , мали місце садни на верхньому віці правого ока, ушкодження виникло від дії тупого предмету, можливе його виникнення від удару рукою людини; ушкодження виникло у проміжок часу від однієї до трьох діб на момент проведення експертизи; за ступеням тяжкості садно належать до легких тілесних ушкоджень. (а.п. 61-62);
· протоколом огляду від 27.09.2013 року відеозапису з камери спостереження, відповідно до якого було відтворено файл з інформацією від 18 вересня 2013 року в проміжок часу з 08 години по 09 годину та відображаються події кримінального правопорушення. (а.п.63);
· речовим доказом: відеозаписом з камери спостереження зі спортивного залу школи, відповідно до якого зафіксовано початок злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_9 (а.п.55, 64);
Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_9 в пред`явленому їй обвинувачені.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_9 стосовно того, що 18 вересня 2013 року вона не наносила тілесних ушкоджень потерпілому спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , які судом беруться за основу, так як вони були логічними та послідовними під час судового розгляду, та цілком співвідносяться з об`єктивними доказами по кримінальному провадженню.

Суд не приймає до уваги та критично розцінює покази свідка ОСОБА_23 стосовно того, що вона не бачила як обвинувачена наносила тілесні ушкодження потерпілому. Ці покази не спростовують обвинувачення, оскільки свідок не була постійно присутня поряд з обвинуваченою та потерпілим. Разом з цим свідок вказала, що потерпілий вирвався від обвинуваченої, що також підтверджує наявність конфлікту.

Тому, суд розцінює її покази, як бажання допомогти матері ОСОБА_9 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність показів як потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , які були безпосередньо свідками конфлікту та спричинення тілесних ушкоджень, так і свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .. ОСОБА_15 , які бачили потерпілого відразу після конфлікту та з його слів знають, що тілесні ушкодження були нанесені йому обвинуваченою ОСОБА_9 , крім того свідок ОСОБА_15 , яка є медсестрою школи, першою оглядала потерпілого, обробляла садну, давала заспокійливе, а також достовірність і об?єктивність висновку судово-медичного експерта №379 від 27.09.2013 року, у суду немає підстав.

Їх показання цілком відповідають доказам по кримінальному провадженню, та підтверджують вину обвинуваченої у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Невизнання своєї вини та заперечення факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 обвинуваченою ОСОБА_9 суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене правопорушення та відсутністю критичного аналізу своїх дій.

Тому, аналізуючи викладене вище, суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним в повному обсязі і дії ОСОБА_9 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_9 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої особи.

За місцем мешкання обвинувачена характеризується задовільно, має на утриманні одну малолітню дитину (а.п.78), на обліках у нарколога та психіатра не перебуває (а.п.76, 77). На час вчинення злочину не судима, але є вирок Вознесенського міськрайонного суду від 18.08.2014 року яким засуджено ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України до 80 годин громадських робіт (а.п.220).

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій суд керується вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зокрема п. 2, де зазначається, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України, передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи.

Виходячи з вимог п. 2 даної Постанови, призначаючи покарання у виді штрафу, суд має враховувати майновий стан обвинуваченої. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена не працює, та має на утриманні малолітню дитину (а.п.78), тобто буде не спроможна виконати таке покарання, тому, на думку суду, такий вид покарання призначити не можливо.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт також неможливо застосувати, оскільки ОСОБА_9 є непрацездатною.

В той же час, відповідно до ст. 56 КК України, обмежень щодо призначення покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченій суд не вбачає. Тому саме такий вид та міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373 - 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_9 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання в виді громадських робіт тривалістю 80 (вісімдесят) годин.

Речовий доказ: пакунок з компакт диском, який містить відеоінформацію залишити в матеріалах кримінального провадження. (а.п.64, 55).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченою в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_24