У Х В А Л А
08.07.2015 Справа №607/9288/14-к

Тернопільський міськрайонний суд в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду провадження стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.2 ст.345 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 заявила клопотання визнати неналежним і недопустимим доказом висновок експерта №1699, мотивуючи його тим, що постановою слідчого була призначена експертиза щодо виявлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , які їй нанесла ОСОБА_6 . Аналогічне вказано у висновку експерта №1699. Також ОСОБА_4 вказала, що у висновку є посилання на довідку №1475 травмпункту Тернопільської комунальної лікарні швидкої допомоги, згідно з якою ОСОБА_5 звернулася до лікаря 27 листопада 2013 року в 23 год. 30 хв., а подія злочину відбулася цього ж дня в 12 год. 45 хв. і після цього потерпіла була у судовому засіданні, однак без слідів побиття на обличчі, губа розбита не була. Отже, огляд у травмпункті ОСОБА_5 відбувся через 11 годин після події злочину. Довідка на яку посилається експерт у висновку №1699 до матеріалів кримінального провадження не долучена і прокурором не надана суду, що унеможливило її дослідження у судовому засіданні. Досудовим слідством не встановлено, що відбувалося з ОСОБА_5 протягом цього часу. Тобто висновок експерта №1699 немає відношення до події про яку повідомила ОСОБА_5 у заяві та не може бути доказом нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Прокурор клопотання заперечив і пояснив, що ці недоліки не є істотними.

Потерпіла клопотання заперечила, як безпідставне.

Прокурор не надав суду постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи для виявлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , тобто суд не мав можливості встановити, чи дійсно у цьому процесуальному документі вказано, що тілесні ушкодження потерпілій нанесено ОСОБА_6 , а не ОСОБА_4 .

З висновку експерта №1699 вбачається, що у ньому вказано про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а також є посилання на довідку №1475 травмпункту Тернопільської комунальної лікарні швидкої допомоги.

На підставі ст.101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на недопустимих доказах.

Прокурор суду не надав для дослідження довідку №1475 травмпункту Тернопільської комунальної лікарні швидкої допомоги, а тому неможливо зробити висновок щодо належності висновку експерта №1699.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Прокурор і потерпіла не надали суду жодних доказів, які б спростовували клопотання ОСОБА_4 .

Згідно з ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до переконання, що висновок експерта №1699 містить відомості про заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а не ОСОБА_4 , тому він є очевидно недопустимим і його дослідження необхідно припинити. Оскільки, експертне дослідження було здійснено з використанням відомостей, що не стосуються обвинуваченої, тому висновок експерта №1699 є також неналежним доказом у судовому провадженні стосовно ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 62 Конституції України, 89, 94 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати неналежним і недопустимим доказом висновок експерта №1699 від 28.11.2013 року.

Суддя ОСОБА_1