У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А., Вус С.М.,

за участю прокурора

Кравченко Є.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 23 вересня 2008 року
кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення
щодо нього,

в с т а н о в и л а :

вироком Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 1 червня 2005 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 152 КК України до позбавлення волі на строк сім
років.

Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 17 листопада 2005 року вирок щодо засудженого залишено без
зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому,
що він 19 серпня 2002 року близько 24
год., перебуваючи у лісосмузі біля с. Вигін Білгород-Дністровського району
Одеської області та будучи у стані алкогольного сп'яніння, із застосуванням
фізичного насильства з погрозою його застосування та з використанням
безпорадного стану потерпілої зґвалтував неповнолітню ОСОБА_2

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 вказує про те, що інкримінований йому злочин він не вчиняв, оскільки
потерпіла добровільно вступила з ним в статеві зносини, а також він не знав про
її неповнолітній вік. Крім того, посилається на однобічність та неповноту досудового
слідства і судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи. Просить судові рішення скасувати, а справу направити на нове
розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора Кравченко
Є.С. про законність та обґрунтованість судових рішень, перевіривши матеріали
справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню
не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1
у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на доказах, зібраних у
встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно
оцінених судом, і є обґрунтованим.

Так, потерпіла ОСОБА_2, як під час
досудового слідства так і судового розгляду давала послідовні показання про те,
що 19 серпня 2002 року, коли вона разом з ОСОБА_1 перебувала у лісосмузі, він,
застосовуючи фізичне насильства, зґвалтував її.

Як убачається з показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вранці 20
серпня 2002 року ОСОБА_2 повідомила їм про те, що ОСОБА_1 її зґвалтував.

Ці показання повністю
узгоджуються з показаннями законного представника ОСОБА_5, свідка ОСОБА_6 на
досудовому слідстві, даними протоколів огляду місця події, очної ставки між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, під час якої потерпіла підтверджувала, що саме ОСОБА_1 із
застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування зґвалтував її.

Згідно з висновком
судово-медичної експертизи у ОСОБА_2 виявлено пошкодження дівочої пліви, а
також синці, численні садна і подряпини на тілі, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень, заподіяння яких можливо в строк і при обставинах, вказаних
потерпілою ( а.с. 37).

Таким чином, дії ОСОБА_1 правильно
кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 152 КК України, оскільки він із застосуванням
фізичного насильства та з погрозою його застосування всупереч волі потерпілої
вчинив зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_2

У ході досудового слідства та
при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини,
з'ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, тому
колегія суддів вважає, що доводи скарги про невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, однобічність та неповноту досудового слідства і
судового розгляду, а також непричетність ОСОБА_1 до вчинення злочину щодо
потерпілої ОСОБА_2 є безпідставними.

Також необґрунтованими є
доводи засудженого про те, що він не знав про неповнолітній вік потерпілої
ОСОБА_2 З показань свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 убачається, що під час
знайомства ОСОБА_2 у присутності засудженого говорила, що вона закінчила
навчання в школі та буде поступати до технікуму.

Покарання ОСОБА_1 призначено з
дотриманням вимог ст. 65 КК України і є справедливим.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок при перевірці справи в касаційному порядку не виявлено.

Оскільки передбачені ч.1 ст.
398 КПК України підстави для зміни чи скасування судових рішень щодо
засудженого відсутні, колегія суддів вважає, що в задоволенні скарги має бути
відмовлено.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 1 червня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2005 року щодо засудженого
ОСОБА_1 без зміни.

судді:

Паневін В.О. Коротких О.А. Вус С.М.