Пр. №1-кс/155/130/15
Справа №155/898/15-к
У Х В А Л А
іменем України

24 липня 2015 року місто Горохів

Слідчий суддя Горохівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 28 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000381, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 28 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000381. Свою скаргу мотивує тим, що між ним та ОСОБА_7 була досягнута домовленість про те, що останній продасть йому автомобіль за умови, що скаржник погасить його кредитну заборгованість. На підтвердження цієї домовленості ОСОБА_7 видав ОСОБА_5 довіреність та надав у користування автомобіль. Свої зобов`язання ОСОБА_5 виконав належним чином та погасив вищевказану заборгованість. Однак після цього ОСОБА_7 анулював довіреність та у зв`язку з тим, що він мав ще іншу кредитну заборгованість в розмірі 50000,00 грн., на автомобіль останнього було накладено арешт. Крім того, ОСОБА_7 під надуманим приводом почав вимагати від скаржника додаткові кошти, а саме сплати першого внеску за автомобіль. 27 листопада 2014 року за даним фактом було внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. 28 травня 2015 року слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 вищевказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Однак скаржник вважає, що слідчимвсупереч вимогам кримінально-процесуального закону було проведено поверхневу та неповну перевірку фактичних обставин справи, а тому слідчий передчасно дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження. Зокрема, скаржник вказує на те, що в ході досудового розслідування слідчим не було з`ясовано обставин, за яких він почав здійснювати погашення кредитної заборгованості ОСОБА_7 , а також обставин, за яких відбулося анулювання довіреності. Крім того, слідчий не з`ясував, коли і за яких умов у ОСОБА_7 виникла нова заборгованість, через яку відділом державної виконавчої служби на автомобіль було накладено арешт. Також слідчий не з`ясував, коли і за яких умов ОСОБА_7 почав вимагати у скаржника додаткових коштів, та чому вказана вимога виникла лише після повної оплати ним кредиту. У зв`язку з вищевикладеним скаржник просить скасувати постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 28 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000381.
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_5 ОСОБА_4 скаргу підтримав із зазначених у ній підстав, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення скаржника та прокурора, дослідивши письмові матеріали скарги, приходжу до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

При розгляді скарги встановлено, що 28 травня 2015 року слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 27 листопада 2014 року до ЄРДР за № 0000381.

Також встановлено і це вбачається із постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 28 травня 2015 року та досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, що слідчим під час проведення досудового розслідування дійсно не перевірено вказаних скаржником обставин та не надано належної оцінки доказам, на які покликається скаржник. Зокрема, слідчим не з`ясовано обставин, за яких ОСОБА_7 набув право власності на спірний автомобіль шляхом отримання кредиту, не проаналізовано у повній мірі матеріалів відповідної кредитної справи, не з`ясовано, чи не був вищевказаний автомобіль об`єктом спільної сумісної власності подружжя і чи мав право ОСОБА_7 відчужувати цей автомобіль без дозволу співвласника. Крім цього, слідчий не встановив, коли і за яких умов у ОСОБА_7 виникла інша кредитна заборгованість, чи накладався відділом державної виконавчої служби арешт на спірний автомобіль, а також не встановив, коли саме і за яких умов ОСОБА_7 почав вимагати у ОСОБА_5 відшкодування сплаченого ним першого внеску на погашення кредиту, та не надав належної оцінки тому факту, що анулювання довіреності та письмова вимога про повернення автомобіля виникли лише після повної оплати скаржником кредиту.

З огляду на вищевказане вважаю, що слідчим при закритті кримінального провадження не в повній мірі дотримано процесуального порядку проведення досудового розслідування, прийняття процесуальних рішень, проведення слідчих дій та винесення оскаржуваної постанови, а тому приходжу до висновку про задоволення скарги та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 306-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 28 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000381 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1