Справа
№1-134/07
ВИРОК

ім'ям України

смт. Кегичівка 5
жовтня 2007 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді
Криворотова СВ., при секретарі Колотюк
Ю.В., з участю сторін: з боку
обвинувачення - прокурора Новікова Ю.О.,
з боку захисту - підсудного ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_11, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду справу, за якою

ОСОБА_1 що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Красне Кегичівського району Харківської області, українець,
громадянин України, освіта
неповна середня, неодружений, невійськовозобов'язаний, до арешту не працював, проживав в с Красне Кегичівського району Харківської області, до 6.05.2005р. в силу ст. 89
КК України судимостей не має,
засуджений:

1)
6 травня 2005 року
Кегичівським райсудом
Харківської області за ч.2 ст.
15, ч.3 ст.
185 КК України - до 3 років позбавлення волі зі звільненням від
відбування покарання, згідно зі ст. 75
КК, з іспитовим строком на 1 рік;

2)
20 жовтня 2006 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Харкова за ч.2, 3 ст. 185,
ч.1 ст. 188,
ч.2 ст. 187 КК України - до 4 (чотирьох) років 6
(шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна - це покарання
відбуває з ЗО березня 2006 року,

- обвинувачується за ч.3
ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2005р.,
приблизно о 1 год., ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, умисно, таємно,
із корисливих спонукань, з метою
крадіжки чужого майна, через незамкнені
двері проник до кімнати гуртожитку ТОВ „Агрофірма „Сади України", розташованого в с Красне Кегичівського району
Харківської області. Звідти,
скориставшись тим, що мешканці
спали, викрав: мобільний телефон „NOKIA-3210" вартістю 410 грн. зі
стартовим пакетом „SIM-SIM" вартістю 50
грн., належних ОСОБА_2 (всього на суму
460 грн.), мобільний телефон „MOTOROLA-T 192" вартістю 530
грн. зі стартовим пакетом „SIM-SIM" вартістю 50
грн., належних ОСОБА_3. (всього на суму
580 грн.), мобільний телефон „LG" вартістю 540
грн. зі стартовим пакетом „SIM-SIM" вартістю 50 грн., грошей в сумі 340 грн., картки поповнення рахунку на ЗО грн., належних ОСОБА_4 (всього на суму 960 грн.), загальна сума завданих усім потерпілим
збитків складає 2000 грн.

Збитки не відшкодовані, позови про
їх відшкодування не заявлені.

У пред'явленому обвинуваченні за ч.3
ст. 185 КК України у судовому
засіданні підсудний винним себе визнав повністю, дати пояснення погодився і пояснив:

27 червня 2005р., приблизно о 1 год., випивши пива, він пішов до гуртожитку с Красне. Двері в кімнату виявились відчиненими, він зайшов до неї, побачив,
що там спало три чоловіки. На тумбочці та столі лежали барсетка та два мобільних
телефони „NOKIA" і „MOTOROLA",
він забрав все з собою і вийшов. Відкривши барсетку, побачив у ній мобільний телефон „LG", а також гроші в сумі 340 грн. та картку поповнення рахунку на ЗО грн. Гроші
та картку забрав собі, телефони вимкнув
і заховав у скирті сіна, повернувся до
тієї ж кімнати і знову поклав барсетку на стіл. Наступного дня два телефони
продав перекупникам у м. Лозова, картку - 303улі в смт. Кегичівці,
із виручених грошей 200 грн. віддав на лікування приятелю ОСОБА_5, решту витратив на власні потреби. У вчиненому
розкаюється, жалкує, що вчинив злочин та засуджує свою поведінку

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали
до суду заяви, якими дані на досудовому
слідстві показання підтвердили,
повідомили, що претензій до
підсудного не мають і просять розглянути справу без їх участі. Потерпілий ОСОБА_2, неодноразово
повідомлений про місце та час судових засідань,
до суду не з'явився, про
наявність поважних причин неявки не повідомив. При цих обставинах, відкладення судового засідання визнане
таким, що призводить до невиправданої
тяганини у справі, по якій підсудний
утримується під вартою. Враховуючи, що
потерпілі не були безпосередніми очевидцями події, цивільні позови не заявили, а захист їх прав та законних інтересів у справі, при наявності представника
обвинувачення, можливий у їх
відсутність, суд, відповідно до ч.1 ст.
290 КПК України, визнав можливим
розгляд справи без їх участі, при умові
обов'язкового дослідження протоколів їх показань, даних на досудовому слідстві. Взято до
уваги, що питання про відшкодування
збитків може бути вирішене ними у порядку цивільного судочинства.

У зв"язку з цим, у судовому
засіданні досліджені протоколи допитів усіх трьох потерпілих, в яких вони повністю підтверджують усі
обставини викрадення, найменування та
перелік викрадених речей, про що вони
повідомили у міліцію. ОСОБА_4
доповнив, що після зникнення
речей він дізнався про те, що уночі до
гуртожитку приходив ОСОБА_1. При зустрічі підсудний сам зізнався йому у
крадіжці Потерпілий ОСОБА_2 уточнив, що
після крадіжки ОСОБА_1 сам підходив до нього,
обіцяв заплатити за телефон і просив забрати заяву із міліції. ОСОБА_4 і
ОСОБА_2також повідомили, що про причетність
ОСОБА_1 до крадіжки їм стало відомо і від ОСОБА_6, яка під час розмови з абонентом із вкраденого
телефону пізнала голос підсудного. Потерпілі ОСОБА_2та ОСОБА_3 також повідомили, що
претензій до підсудного не мають, позови
заявляти не збираються (а.с. 89, 91, 93).

2

У судовому засіданні досліджені також наступні докази:

-протокол допиту свідка ОСОБА_7,
який показав, що 29 червня 2005
року, приблизно о 10 годині, на ринку в м.
Лозовій до нього підходили молоді люди і один з них (як він потім
дізнався - це був ОСОБА_1) продав йому два мобільні телефони „NOKIA" і „MOTOROLA" по 140 грн.
кожен. При цьому сім-картки ОСОБА_1 вилучив,
сказав, що телефони належать йому
та його братові. Наступного дня свідок ці телефони перепродав (а.с. 65)

-протокол допиту свідка ОСОБА_8,
який показав, що у період з 26 по
27 червня 2005 року на Кегичівському ринку ОСОБА_1 продав йому карту поповнення
телефонного рахунку „sim-sim UMS" (а.с. 94);

-протокол відтворення обстановки та обставин події, згідно з яким ОСОБА_1 у присутності понятих
показав гуртожиток в с
Красне,
кімнату, до якої він
проникав, конкретне місце знаходження
викрадених ним речей, а також місце, де він їх переховував, після чого забрав і продав (а.с. 115-121);

- копії паспорта та свідоцтва про народження підсудного з підтвердженням
анкетних даних (а.с. 22, 122-123);

-довідка та копії вироків, згідно з
якими ОСОБА_1 був засудженим: 17 січня 2002 року Кегичівським районним судом
Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України зі звільненням від відбування
покарання згідно зі ст. 75 КК з іспитовим строком на 1 рік -
судимість погашена, 6 травня 2005 року
Кегичівським райсудом
Харківської області за ч.2 ст.
15, ч.3 ст. 185 КК України - до 3 років позбавлення волі
зі звільненням від відбування покарання,
згідно зі ст. 75 КК,
з іспитовим строком на 1 рік; 20 жовтня 2006 року Орджонікідзевським
районним судом м. Харкова за ч.2, 3 ст.
185, ч, 1 ст.
188, ч.2 ст. 187 КК України - до 4 (чотирьох) років 6
(шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна -це покарання
відбуває з ЗО березня 2006 року (а.с. 124, 130-143);

-висновок судово-психіатричної експертизи від
22.06.2007р., згідно з яким ОСОБА_1 страждав
і страждає на олігофренію у ступені дебільності без ознак психозу, у скоєному розкаюється, критичний,
під час вчинення діяння знаходився у стані простого алкогольного
сп'яніння, у тимчасовому хворобливому
стані не перебував, на той час був і зараз
також є осудним (а.с. 105-106);

-довідки про те, що підсудний
знаходиться на обліку з приводу зазначеного психіатричного захворювання, на наркологічному обліку не перебуває (а.с.
23-24, 126-127),

-довідка Красненської сільської ради про те, що до складу сім'ї підсудного входять його
мати ОСОБА_9, 1957р.н., вітчим ОСОБА_10, 1962р.н.,
та брат ОСОБА_1 1977р.н. (а.с.
25);

-характеристика, за якою підсудний
зарекомендував себе негативно, як
такий, що схильний до крадіжок, неодноразово притягався до відповідальності
(а.с. 26);

-довідка Нововодолазько-Кегичівського ОРВК про те, що підсудний призовною комісією за станом
здоров'я визнаний непридатним до військової служби у мирний час та є обмежено
придатним до неї у військовий час (а.с. 27).

Суд визнає, що докази по справі
зібрані у порядку і відповідно до вимог закону,
є стосовними, допустимими, достовірними та достатніми для постановления вироку.

Відповідно до ст. 299 КПК України, суд,
за ініціативою та згодою усіх учасників процесу, вважає недоцільним дослідження решти доказів
стосовно фактичних обставин справи,
оскільки вони відповідають показанням підсудного і ніким не оспорюються.
При цьому з'ясовано, що підсудний та
інші учасники розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності
та істинності їх позиції, а також у
розумінні того, що в такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи чи розмір
цивільного позову в апеляційному порядку.

Заслухавши пояснення підсудного та дослідивши докази у справі, суд вважає,
що пред'явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю.

Суд вважає доведеним, що підсудний
умисно, таємно, із корисливих спонукань, вчинив крадіжку чужого майна. При цьому
проник у приміщення жилої кімнати гуртожитку,
діяв повторно, після засудження
його 6 травня 2005 року вироком Кегичівського райсуду Харківської області за
ч.2 ст.
15, ч.3 ст.
185 КК України, отже, його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, і є всі підстави для того, щоб визнати його винним у вчиненні цього
злочину.

Оскільки вчинення підсудним злочину є доведеним, суд,
при вирішенні справи по суті,
виходить із того, що підсудний є
суб'єктом цього злочину, а його об'єктом
є права потерпілих, непорушність яких
захищена ст. 21,
заборона на їх посягання та обов'язок неухильно додержуватись законів
встановлені ст. 68 Конституції України. Згідно зі ст. 2
КПК України, кожний, хто вчинив злочин, має бути притягнутий до відповідальності.

Призначаючи покарання у межах закону за скоєння цього злочину, суд,
відповідно до ст. 12 КК України, визнає його тяжким. Суд враховує також особу підсудного: те, що він страждає на психічне
захворювання, але є осудним, характеризується негативно. Взято до
уваги, що на цей час підсудний відбуває
покарання у місцях позбавлення волі.

Як обставина, що пом'якшує
покарання, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 66
КК України, визнається щире каяття, оскільки підсудний жалкує, що вчинив злочин та засуджує свою поведінку.
Обставин, які обтяжують покарання
підсудного, суд не вбачає. Той
факт, що підсудний вчинив злочин у стані
алкогольного сп'яніння, суд, керуючись ч.2
ст. 67 КК України, не вважає обтяжуючою обставиною, оскільки цей стан після вживання пива був
незначним, і не мав суттєвого впливу на
вчинення злочину.

Зазначені відомості, що
характеризують як обставини злочину, так
і особу підсудного, у сукупності дають
підстави для висновку, що його
перевиховання та виправлення можливе лише в умовах ізоляції від
суспільства, чому буде сприяти
призначення покарання у вигляді позбавлення волі Таке покарання суд визнає
достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

з

Враховуючи, що зазначений злочин вчинено до постановления попереднього
вироку Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 20 жовтня 2006 року,
суд, відповідно до ч.4 ст. 70
КК України, визнає правильним визначити
остаточне покарання за сукупністю злочинів,
зарахувавши, як частково відбуте
з ЗО березня 2006 року покарання,
призначене за цим вироком.

Розглядаючи
питання щодо обраної міри запобіжного заходу у вигляді тримання під
вартою, суд бере до уваги, що підсудний вчинив злочин, за який передбачене покарання у вигляді
позбавлення волі на строк понад 3 роки,
схильний до вчинення злочинів, і
зараз відбуває покарання, тому підстав
для її зміни не знаходить.

Цивільні позови
по справі не заявлялись

Розглядаючи
питання про речові докази, суд
констатує, що під час досудового
слідства воно не вирішувалось, оскільки
відповідні предмети, що могли мати
відношення до вчиненого злочину, такими
в цій якості не визнавались.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченому
ч.3 ст.
185 КК України, і призначити йому
покарання - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами ч.1 цієї статті, застосувати поглинення цього покарання
основним покаранням, призначеним
попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2006 року за ч.2,
3 ст.
185, ч.1 ст.
188, ч.2 ст.
187 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців
позбавлення волі з конфіскацією усього майна.

Зарахувавши
частково відбуте за попереднім вироком основне покарання, остаточне покарання, за сукупністю злочинів, призначити у вигляді 4 (чотирьох) років 6
(шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна.

Строк
відбування остаточного покарання відраховувати з часу початку відбування
покарання за попереднім вироком - з ЗО березня 2006 року.

Міру
запобіжного заходу залишити попередню - у вигляді тримання під вартою у
слідчому ізоляторі №27 Держдепартаменту України з питань виконання покарань у
Харківській області.

Вирок може
бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через Кегичівський районний суд, протягом 15 діб: засудженим - з моменту
отримання копії вироку, іншими
учасниками - із часу його проголошення.

Вирок
віддруковано в нарадчій кімнаті.