АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/557/15 Справа № 204/219/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Дніпропетровської області матеріали подання представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», лікаря-психіатра ОСОБА_6 ., про продовження примусових заходів медичного характеру, застосованих відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Донецьк, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10 ,

представників установи: ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ,

особи, відносно якої застосовано

примусові заходи медичного характеру: ОСОБА_7 .

В апеляції:
- прокурор просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати, та ухвалити нову ухвалу якою задовольнити подання лікаря психіатра про продовження ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом. В обґрунтування зазначив, що вищевказана ухвала винесена з порушенням вимог КК України та КПК України, та вийшов за межі заявленого клопотання. На момент скоєння злочину, ОСОБА_7 страждала і страждає у теперішній час на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, не могла на момент скоєного давати звіт своїм діям та керувати ними.

В запереченнях захисника ОСОБА_10 , які надійшли на адресу апеляційного суду 16.02.2015 року, в яких останній просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2015 року без змін. В обґрунтування зазначає, що доводи зазначені в апеляційній скарзі прокурора є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на те, що стан ОСОБА_7 відповідно до висновку комісії № 13, покращився, остання приймає участь у реабілітаційних програмах та соцреабілітаційних заходах, а також приймає активу участь у заняттях з арт-терапії.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2014 року в задоволенні подання представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», лікаря-психіатра ОСОБА_6 , про продовження примусових заходів медичного характеру, призначених постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10.02.2011 року відносно ОСОБА_7 , відмовлено та змінено примусові заходи медичного характеру на примусове лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом. Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_7 знаходилась на лікуванні в психіатричній лікарні з суворим наглядом з 29 лютого 2012 року. Згідно висновку комісії лікарів психіатрів № 13 від 12.01.2015 року, особа яка перебуває на примусових заходах медичного характеру ОСОБА_7 страждає на шизофренію, параноїдна форма, безперервний перебіг, ремісія «С», помірно-виражений змішаний тип дефекту, потребує подальшого впровадження медикаментозного та психотерапевтичного лікування, за міжкомісійний період психічний стан хворої покращився, активної психотичної симптоматики не спостерігалось, та на теперішній час ОСОБА_7 не становить особливої небезпеки для оточуючих.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи прокурора ОСОБА_9 який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 щодо пом`якшення виду застосовного до неї примусового заходу медичного характеру, доводи представників Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_6 та ОСОБА_11 відносно того, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, доводи захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 95 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» та ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст.95 КК України та ст. 512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Як вбачається з матеріалів подання, відповідно до постанови Ворошилівського районного суду м. Донецька від 10.02.2011 року до ОСОБА_7 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом. Оскільки остання притягувалась до кримінальної відповідальності за п. 2 ч. 2 ст.115 КК України.
Згідно висновку комісії лікарів психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 13 ДЗ «Дніпропетровська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» від 12.01.2015 року ОСОБА_7 страждає на шизофренію, параноїдна форма, безперервний перебіг, ремісія «С», помірно- виражений змішаний тип дефекту. В обґрунтування продовження примусових заходів медичного характеру зазначено про наявність в клінічній картині захворювання резидуальної параноїдної симптоматики, формальних розладів мислення з непослідовністю, паралогічністю, резонерськими тенденціями, докладністю; виражених емоційних розладів з актуальною депресивною симптоматикою та суїцидальними думками на фоні формування ремісії психотичного епізоду та поступового усвідомлення свого стану та тяжкості скоєного правопорушення зумовлюють особливу небезпеку пацієнтки для себе та необхідність подальшого впровадження активного медикаментозного та психотерапевтичного лікування.
В апеляційній інстанції, представники установи ДЗ «Української психіатричної лікарні з суворим наглядом м. Дніпропетровська» вказують на те, що тяжкість скоєного злочину зумовлюють особливу небезпеку пацієнтки для себе. При цьому, також підтверджують, що психічний стан особи, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру покращився та у період проходження лікування у психіатричному закладі з суворим наглядом з 29.02.2012 року по теперішній час суїцидальних спроб не спостерігалось.
Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо в наслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру
Як вбачається з вищевказаного висновку № 13, за міжкомісійний період психічний стан хворої покращився, активної психотичної симптоматики не спостерігається. На теперішній час ОСОБА_7 не становить особливої небезпеки для оточуючих.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що на теперішній час ОСОБА_7 не становить особливої небезпеки для суспільства, а тому доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції кримінального закону та порушень кримінально-процесуального закону, колегія суддів, вважає такими які не знайшли свого підтвердження.
Посилання прокурора на скоєння особою, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, не виключає можливості зміни застосування примусових заходів медичного характеру у відповідності до вимог вказаної норми закону.
За таких обставин, колегія суддів, вважає постановлену судом ухвалу обґрунтованою, та не вбачає підстав для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4