Справа №1-261/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 06 вересня 2007 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням
судді Лапіна О.Ф.,

за участі
секретаря Шуляк Л.В.,

прокурора
Волинець С.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженки с Звенигородка, Александрійського району Кіровоградської
області, українки, громадянки України, з незакінченою вищою освітою,
розлученої, не працюючої, мешканки с
Стеблі Ковельського району, раніше не судимої, у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, -

встановив:

Підсудна ОСОБА_1
з метою ухилення від сплати аліментів, присуджених згідно рішення Ковельського
міськрайонного суду від 20.09.2006 року на користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в розмірі 100
грн. щомісячно, починаючи з 24.07.2006 року до досягнення дитиною повноліття, -
добровільно рішення суду не виконувала, матеріальну допомогу на утримання
дитини не надавала, на попередження державного виконавця про необхідність
працевлаштування з метою сплати аліментів не реагувала та будучи попередженою
про кримінальну відповідальність за несплату аліментів будь - яких заходів з метою погашення заборгованості не
вживала. Внаслідок таких умисних дій виникла заборгованість у сплаті
аліментів за період з 24.07.2006 року по 30.06.2007 року на суму 925 грн. 80
коп.

Допитана в
судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю і прохає суд суворо її не
карати. Показала, що вона є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який проживає із батьком - потерпілим у справі та
перебуває на його утриманні. Ствердила, що про рішення суду яким із неї стягнуто
аліменти знала, проте аліменти з часу їх призначення не сплачувала, оскільки не
працювала та не мала можливості працевлаштуватись. На попередження щодо
необхідності сплати аліментів, які отримувала від державного виконавця, не
реагувала. Вказала, що після порушення справи почала відкладати гроші, щоб в
подальшому передати їх сину, однак на даний час на ім'я потерпілого чи
неповнолітнього сина їх не перерахувала. Запевняє, що буде погашати
заборгованість по мірі можливості. Прохає суворо не карати.

Крім повного
визнання своєї вини підсудною ОСОБА_1 її винність у вчиненні інкримінованого їй злочину стверджується показами
свідка та зібраними по справі доказами.

Так, допитана в
якості свідка ОСОБА_4, державний виконавець відділу ДВС Ковельського
міськрайонного управління юстиції показала, що на підставі виконавчого

2

листа,
виданого за рішенням Ковельського міськрайонного суду по справі про
стягнення аліментів з підсудної, - було відкрито виконавче провадження та
проводились виконавчі дії. Оскільки будь-якого майна, належного підсудній на
праві власності на яке можна було б накласти
арешт не має, а ОСОБА_5 у добровільному порядку аліменти не сплачувала, від
примусового виконання рішення ухилялась, на попередження з приводу необхідності
працевлаштування задля сплати аліментів не реагувала, змінювала місце
проживання не поставивши до відому виконавчу службу, внаслідок чого
оголошувалась у розшук, а тому й було порушено дану справ. Свідок ствердила, що
станом на 30.06.2007 року заборгованість по аліментах становить 925 грн. 80
коп. і за цей час підсудна будь-яких передбачених чинним законодавством дій до
погашення заборгованості не вчинила.

Крім того винність підсудної в повному обсязі доводиться матеріалами,
зібраними по справі, зокрема;:

· протоколом
усної заяви ОСОБА_2, із якої
вбачається, що підсудна з 24.07.2006 року не сплачує аліменти /а.с. 4/;

· поданням начальника відділу ДВС Ковельського
міськрайонного управління юстиції /а.с.5-6/;

- довідкою про заборгованість від 19.07.2007
року № 28274/14 із якої вбачається, що

заборгованість
по аліментах, які стягуються з підсудної на підставі виконавчого листа

Ковельського
міськрайонного суду від 13.102007 року за станом на 01.07.2007 року складає

925 грн. 80 коп.
/а.с.7/;

· копією
виконавчого листа по справі № 2-1307/06 від 20.09.2006 року / а.с. 8/;'

· попередженнями
ДВС про необхідність сплати аліментів /а.с.9-11/;

· ухвалою суду від 02.02.2007 року про розшук боржника /
а.С; 12/;

· постановами про привід боржника / а.с. 14; 15/;

- копією свідоцтва про народження
НОМЕР_1, виданого 19.08.1991 року

відділом ЗАГСу м. Рівне, із якого вбачається, що ОСОБА_3 народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 а його матір'ю є підсудна по справі /а.с.18/;

- довідкою про'склад сім'ї ОСОБА_2, виданою РЖКП
№ 2 24.07.2007

року, із якої
вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3, 1991 р.н.,

проживає разом
із батьком /а.с. 19/;

- даними про направлення постанови про
відкриття виконавчого провадження із

роз'ясненням
обов'язку про сплату заборгованості / а.с. 21, 22/;

· актом
державного виконавця від 19.07.2007 року про відсутність майна / а.с. 23/;

· довідкою
КП « ВО БТІ» №
213 від 06.11.2006 року, із якої вбачається, що цраво власності на нерухоме
майно за ОСОБА_1, - не зареєстровано / а.с. 24/;

· довідкою
Ковельського МРЕВ ВДАІ від 03.11.2006 року № 11/3272 про відсутність за
підсудною транспортних засобів / а.с. 25/;

· довідкою управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі
від 27.10.2006 року № 2765/02-20-05 із якого вбачається, що будь яких виплат управління
підсудній не проводить / а.с. 26/;

- довідками Скулинської сільської ради про
відсутність майна, земельних ділянок за

підсудною / а.с.
35, 36/.

Суд, аналізуючи
зібрані докази по справі, приходить до висновку, що злочинні дії підсудної
ОСОБА_1 вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 1 ст. 164 КК
України.

Своїми умисними діями, що виразились в тривалому,
систематичному ухиленні від сплати аліментів, незважаючи на попередження,
підсудна ОСОБА_1, вчинила злісне ухилення
від сплати встановлених рішенням суду аліментів, тобто, злочин, передбачений
ст. 164 ч.1 КК України.

3

При обранні міри
покарання підсудній суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину і особу
винної в їх сукупності.

Пом'якшуючих та
обтяжуючих вину обставин суд не вбачає.

Судом також
враховується і те, що підсудна раніше не судима, характеризується посередньо,
береться до уваги й щире каяття підсудної.

З врахуванням
наведеного суд вважає необхідним та достатнім призначити підсудній покарання в
межах санкції ст. 164 ч.1 КК України у виді обмеження волі та вважає, що її
виправлення та перевиховання можливе без відбування покарання, у відповідності
до ст. ст. 75, 76 КК України.

Беручи, до уваги
санкцію статті 164 ч. 1 КК України, особу засудженої, положення ст. 150, 151 КП
України, - суд вважає, що до набрання вироком законної сили засудженій слід
обрати міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати
винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України призначивши покарання
у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.:
ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання якщо вона
протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї
обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально - виконавчої системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично
з'являтись для реєстрації в органи кримінально -'виконавчої системи.

До набрання вироком
законної сили обрати щодо ОСОБА_1 міру запобіжного заходу - підписку про
невиїзд з постійного місця проживання.

На вироіс може
бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.