АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1256/15 Справа № 202/3428/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за №00000546, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2015 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кашира, Московської області Російської федерації, громадянин України, проживає: АДРЕСА_1 ,

був визнаний винним та засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_8 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку 3 роки, та покладенням на нього відповідних обов`язків.

Питання про речові докази та процесуальні витрати вирішено відповідно вимог закону.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, оскільки ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі. До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Отже, ОСОБА_8 судом призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, в той час як суд мав керуватися вимогами ст. 69-1 КК України і призначити покарання не більше двох третин максимального строку, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, тобто не більш як 4 роки позбавлення волі.

Також зазначає, що судом, відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 374 КПК України, у вступній частині вироку повинен бути зазначений номер кримінального провадження.

Просить вирок суду змінити, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також просить зазначити у вступній частині вироку номер кримінального провадження.

Згідно вироку суду 31.03.2015 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , знаходився між 8 та 9 поверхом 1 під`їзду буд. АДРЕСА_2 де побачив підсобне господарське приміщення, яке не було зачинене на замок. Перебуваючи біля зазначеного приміщення ОСОБА_8 в щілину між дверима та одвірками, побачив пакунок, в якому знаходилось 8 упаковок з борошном по 2 кілограма кожна, викрутку, свердло, та щипці залізні, доступ до яких був обмежений, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємні, ОСОБА_8 , скориставшись відкритими дверима вказаного приміщення, проник до приміщення звідки таємно викрав 8 пакунків з борошном по 2 кілограми кожна, викруткою, свердлом, та щипцями залізними, загальною вартістю 214.85 грн, які належать потерпілій ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 , в цьому ж під`їзді між 6 та 7 поверхом, з ціллю викрадення чужого майна, за допомогою викрутки, викраденої ним раніше, шляхом пошкодження замку проник в підсобне приміщення, звідки викрав три дорожні валізи, загальною вартістю 1926 грн., які належать потерпілій ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції кримінального закону, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими та ніким з учасників провадження не оскаржуються.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_8 доведена повністю та належним чином мотивував у вироку свої висновки.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні зазначеного у вироку злочину та кваліфікація його дій за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами і в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, тобто чотирьох років.

За вказаних вище умов суд зобов`язаний (а не має право) призначити покарання з урахуванням вимог ст. 69-1 КК України.

Як вбачається з вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_8 , встановив, що останній визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в повному обсязі, та визнав обставинами, що пом`якшують покарання щиросердне каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 69-1 КК України, є обґрунтованими, а відтак вирок підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В той же час не зазначення у вироку номера кримінального провадження не є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону, у зв`язку з чим доводи апеляції прокурора в цій частині є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2015 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69-1 КК України до покарання у виді позбавленння волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді: