Справа № 361/6644/13-к
Провадження № 1-кп/361/346/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Броварський
міськрайонний суд Київської області
в складі:

головуючого судді - Шевчука М.П.

при секретарях - Заковоротній
Т.І., Леоненко О.А.

з участю прокурорів - Таран Л.В.,
Іваненка О.П., Брагіна І.С., Коваля Р.В.

захисника - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

представника потерпілого -
ОСОБА_3

представника цивільного відповідача -
ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бровари
кримінальне провадження за № 0002698
внесеного до єдиного реєстру досудових
розслідувань 11.06.2013 року, по
обвинуваченню:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста
Дніпропетровська, українця

громадянина України, із не повною
середньою освітою,

тимчасово не працюючого, одруженого
на утриманні має

одну неповнолітню дитину,
проживаючого в АДРЕСА_1,

раніше не судимого.

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2
КК України (ред. 2001р.)

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 порушив правила
безпеки дорожнього руху, що спричинило
тяжке тілесне ушкодження потерпілому
ОСОБА_6 від яких він помер в
реанімаційному відділенні Броварської
ЦРЛ, при таких обставинах.

Так, 11 червня 2013 року близько 15 години 30
хвилин в м. Бровари Київської області,
обвинувачений ОСОБА_5 в світлу пору
доби, на вул. Кірова в районі буд. № 47,
керував технічно справним автомобілем
" УАЗ-3962" д.н.з. НОМЕР_2, який належить
Броварській центральній районній
лікарні. Рухаючись по вказаній вулиці
та керуючи вищевказаним автомобілем, в
напрямку до м.Києва, з швидкістю біля 5
км./годину, обвинувачений проявив
неуважність, не діяв таким чином, щоб не
створити небезпеки чи перешкоди для
руху інших учасників дорожнього руху,
не врахував дорожню обстановку, на
участку з спеціально виділеними
фішками про проведення дорожніх робіт,
чим грубо порушив вимоги п.2.3-б Правил
дорожнього руху /ПДР/ України,
відповідно до якого, для забезпечення
безпеки дорожнього руху, водій
зобов'язаний бути уважним, стежити за
дорожньою обстановкою, відповідно
реагувати на її зміну, стежити за
правильністю розміщення та кріплення
вантажу, технічним станом
транспортного засобу і не
відволікатись від керування цим
засобом у дорозі. Так, обвинувачений
ОСОБА_5 не дотримався безпечного
інтервалу руху, не врахував, що в
попутному йому напрямку, робітниками
проводяться дорожні роботи, яких він
завчасно побачив, місце було виділеним,
чим грубо порушив вимоги п.13.1 ПДР
України, відповідно до якого водій,
залежно від швидкості руху, дорожньої
обстановки, особистостей вантажу, що
перевозиться і стану транспортного
засобу, повинен дотримувати безпечної
дистанції та безпечного інтервалу.
Ігнорування та невиконання
обвинуваченим ОСОБА_5 вимог ПДР
України, призвело до того, що він
допустив наїзд, керованого ним
автомобіля " УАЗ-3962" д.н.з. НОМЕР_2, на
пішохода-робітника ОСОБА_6 який
перебував в нерухомому стані,
знаходився посередині проїзної
частини, і займався підготовкою до
проведення дорожніх робіт проїжджої
частини вул. Кірова.

В результаті вказаного наїзду, пішохід
- потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні
ушкодження у вигляді: - відкритої
черепно-мозкової травми., синець правої
завушної ділянки та шиї справа, садно
та синець., крововилив в м'яких покривах
правої тьмяно-скроневої ділянки.,
багато уламковий перелом правої
тьмяно-скроневої ділянки з переходом
на основу черепа, масивна
внутрішньо-мозкова гематома правої
лобної і скроневої часток, епіруальна
гематома, субдуральна гематома та
гідромас., набряк-набухання головного
мозку., прямих переломів 8-10 ребер зліва
по лопатковій лінії, садна зовнішньої
поверхні правого променево-запясного
суглобу, які відповідно до висновку
судової-медичної експертизи за № 20/184
від 06.07.2013 року, відносяться до
категорії тяжких тілесних ушкоджень по
критерію небезпечності для життя.
Смерть потерпілого ОСОБА_6 наступила
внаслідок відкритої черепно-мозкової
травми у вигляді перелому кісток
склепіння та основи черепа з
крововиливами під оболонки в речовину
та шлуночки головного мозку.

Не виконання та грубе порушення водієм
- обвинуваченим ОСОБА_5 вимог п. п. 2.3-б.,
13.1 ПДР України призвело до виникнення
аварійної ситуації, що являється
слідчою причиною скоєння
дорожньо-транспортної пригоди та
знаходиться в прямому причинному
зв'язку наслідками, що наступили: -
отриманням, потерпілим ОСОБА_6
тілесних ушкоджень, що відносяться до
категорії тяжких, від яких він помер
18.06.2013 року, в реанімаційному
відділенні Броварської ЦРЛ .

Органом досудового розслідування,
дії обвинуваченого ОСОБА_5
кваліфіковано, як вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_5 вину в
пред'явленому обвинувачені не визнав,
факт та обставити злочину частково
підтвердив та пояснив, що він дійсно
11.06.2013 року близько 15 години 30 хвилин,
керував технічно справним автомобілем
" УАЗ-3962" д.н.з. НОМЕР_2, який належить
Броварській ЦРЛ та рухався в м. Бровари
Київської області, на вул. Кірова буд. №
47, в районі дитячої лікарні. Рухався в
напрямку до м.Києва, з швидкістю біля 5
км./годину, він був уважним, їхав ближче
до осьової лінії, на участку була
тягучка, він бачив, що участок, був
виділеним спеціальними фішками, про
проведення дорожніх робіт. Він бачив
двох робітників, один з яких сидів,
інший стояв на осьовій лінії до нього
лівим боком, вони щось робили. Коли він
під'їздив до цих робітників, назустріч
проїхав автомобіль «Валдай», він почув
крик - «ОСОБА_6» і він зразу ж зупинився,
відкрив дверки і під авто лежав
чоловік, головою в сторону м.Києва, це
було між «лежачими поліцейськими» і
він побіг за лікарями до дитячої
лікарні, після викликам швидку
допомогу. Спочатку про автомобіль
«Валдай» він не говорив, а коли став
аналізувати подію, то згадав за
зустрічний автомобіль, крім фішок,
більше ніяких огороджень місця роботи
не було. Він не бачив, щоб він дзеркалом
заднього виду, зачепив того пішохода,
він нікому не пропонував грошей.

Просить врахувати, що він не вчиняв
наїзду, вину свою не визнає та
виправдати його.

Крім показів обвинуваченого
ОСОБА_5 його винність в інкримінованому
правопорушенні підтверджується
слідуючими доказами, а саме :

- показами в судовому засіданні
потерпілого ОСОБА_2, який пояснив, що
дійсно 11.06.2013 року близько 16 години,
йому подзвонив батька та повідомив, що
перебуває в Броварській ЦРЛ, так як, на
вул. Кірова, в районі дитячої лікарні
його збив автомобіль. Коли він приїхав
до лікарні, то біля батька перебував
обвинувачений ОСОБА_5 з свідком ОСОБА_7,
при цьому, обвинувачений обіцяв
батькові відшкодувати всі витрати на
лікування, якщо той напише заяву, що не
було ніякого ДТП, однак батько
відмовився це зробити. Батько
скаржився на біль в голові, після йому
зробили операцію та перевели в
реанімацію, де він помер 18.06.2013 року. Ним
було заявлений цивільний позов до ВАТ
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта», про стягнення 7 132
гривні 26 копійки за спричинення
матеріальної шкоди та 13 764 гривні за
спричинення моральної шкоди, а також до
Броварської ЦРЛ, про стягнення 86 236
гривні, за спричинення моральної шкоди,
який він підтримує в повному обсязі та
просить його задоволити. До
обвинуваченого ніяких протезній не
має, що стосується міри покарання, то
покладається на думку суду, однак
просить суворо покарати
обвинуваченого, позбавити волі.

- показами в судовому засіданні
свідка ОСОБА_8, яка пояснила, що вона
дійсно 11.06.2013 року близько 15 години 30
хвилин, в м. Бровари керуючи своїм
автомобілем та рухаючись по вул. Кірова
в сторону стадіону, бачила, як
автомобіль "УАЗ-3962", що рухався їй
назустріч, який належить Броварській
ЦРЛ, та рухався на вул. Кірова, в районі
дитячої лікарні, зачепив лівим
дзеркалом заднього виду, робітника,
який був на осьовій лінії, від чого той
упав. Той чоловік стояв на осьовій
ліній до автомобіля «УАЗ», був
розвернутий спиною, удар відбувся в
праву половину голови потерпілого.
Вона зупинилась та викликала міліцію
та швидку допомогу, все це відбувалось
у неї на очах в метрах 5 від неї і саму
подію вона бачила чітко. Через неділю в
прокуратуру зайшов молодий чоловік, та
повідомив, що його батька збив
автомобіль, а міліція все хоче зам'яти,
коли запитала про подробиці, то
зрозуміла, що вона є очевидцем та дала
по цій події сама покази.

- показами в судовому засіданні
свідка ОСОБА_9, який пояснив, що він
дійсно 11.06.2013 року близько 15 години 30
хвилин в м. Бровари Київської області,
на вул. Кірова буд. № 47, в районі дитячої
лікарні, разом з ОСОБА_6 проводив роботи
по наведенню осьової лінії. Місце
роботи були визначене фішками, від
нього ОСОБА_6 перебував до метра. Коли
він був зігнутий та тримав гвіздок, то
потерпілий біля нього стояв, це було
прямо на осьовій ліній, між «лежачими
поліцейськими». Після він почув писк
гальм і відчув поштовх у спину, від
якого упав, а коли піднявся то побачив
що потерпілий ОСОБА_6 лежав головою в
сторону м.Києва, водій, що вийшов з
автомобіля УАЗ «Швидка допомога»
сказав, що він його трохи зачепив
дзеркалом заднього виду, автомобіль
стояв на близькій віддалі від осьової
лінії. Він зрозумів, що коли ОСОБА_6
падав, то зачепив його ногами, він бачив
у потерпілого кров, що текла з носа. Він
водою відливав потерпілого, а коли той
прийшов до тями, то був неадекватним,
після приїхав автомобіль «Швидка
допомога» і ОСОБА_6 забрали до лікарні.
Самого моменту спричинення удару та в
якому положенні перебував потерпілий,
він не бачив.

- показами в судовому засіданні
свідка ОСОБА_7, який пояснив, що він, по
своїх справах перебував на вул. Кірова
в м. Бровари, де побачив автомобіль, з
Броварської лікарні, туди він приїхав з
механіком, там побачив ОСОБА_5, з яким
разом працював. Самої події ДТП він не
бачив, також там не бачив потерпілого.
Разом з ОСОБА_5 їздили до лікарні, в
прийомному бачив потерпілого, той
сказав, що втратив свідомість і упав,
після вони поїхали на місце де стояв
автомобіль.

- показами в судовому засіданні
експерта ОСОБА_10, який пояснив, що він
дійсно складав висновок СМЕ за № 20/184
від 06.07.2013 року, на підставі морфології
тілесних ушкоджень, які були на тілі
потерпілого ОСОБА_6 Первинний контакт
відбувся правою частиною голови з
травмуючою поверхнею, оскільки удар
відбувся вище центру ваги, тому
відбулось падіння потерпілого, що
призвело до травмування ребер. Він
повністю підтримує свій висновок, у
нього було достатньо даних для його
викладення.

- матеріалами протоколу огляду
місця події від 11.06.2013 року, план-схемою
до нього та фото таблицею, відповідно
до яких в м. Бровари на вул. Кірова в
районі будівлі за № 10-а, мала місце
дорожньо-транспортна пригода.

- матеріалами висновку
судово-медичної експертизи за № 20/184
від 06.07.2013 року, згідно яких потерпілому
ОСОБА_6 були спричинені тілесні
ушкодження в вигляді: - відкритої
черепно-мозкової травми., синець правої
завушної ділянки та шиї справа, садно
та синець., крововилив в м'яких покривах
правої тьмяно-скроневої ділянки.,
багато уламковий перелом правої
тьмяно-скроневої ділянки з переходом
на основу черепа, масивна
внутрішньо-мозкова гематома правої
лобної і скроневої часток, епіруальна
гематома, субдуральна гематома та
гідромас., набряк-набухання головного
мозку., прямих переломів 8-10 ребер зліва
по лопатковій лінії, садна зовнішньої
поверхні правого променево-запясного
суглобу, і відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень по критерію
небезпечності для життя. Смерть
потерпілого ОСОБА_6 наступила
внаслідок відкритої черепно-мозкової
травми у вигляді перелому кісток
склепіння та основи черепа з
крововиливами під оболонки в речовину
та шлуночки головного мозку.

Суд критично відноситься до
показів свідка ОСОБА_7 так як він, не був
очевидцем події.

Не визнання своєї вини,
обвинуваченим ОСОБА_5 судом
розцінюється, як намагання
обвинуваченого уникнути
відповідальності за вчинене
кримінальне правопорушення та
введення в обману суд. Так його покази,
про невинуватість в скоєному, є
неправдиві, не щирі, вони не
відповідають дійсним обставинам
справи та зібраним матеріалам, а також
вони спростовуються показами в
судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2,
- показами в судовому засіданні свідка
ОСОБА_8, - показами в судовому засіданні
свідка ОСОБА_9, - показами в судовому
засіданні судово-медичного експерта
ОСОБА_10.- матеріалами висновку СМЕ за №
20/184 від 06.07.2013 року, щодо наявності
тілесних ушкоджень, механізму
спричинення тілесних ушкоджень
потерпілому та причина смерті.

Аргументи захисника в тій частині,
що його підзахисний не вчиняв наїзду на
потерпілого, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.
Оскільки обвинуваченим був порушений
п.13.1 ПДР України, а саме безпечний
інтервал при роз?їзді з пішоходом, то
таке порушення є явним і судом такому
факту дається юридична оцінка, без
призначення судової автотехнічної
експертизи. При цьому суд вважає за
необхідне відмітити, що вчинене
обвинуваченим правопорушення, дії
якого знаходяться в прямому причинному
зв'язку з суспільно-небезпечними
наслідками, що настали. Інші посилання
захисника на порушення, допущені
нібито органом розслідування і
прокурором норми Закону, суд не приймає
до уваги, оскільки оцінка дається тим
доказам, які були предметом
дослідження в судовому засіданні і
надані стороною обвинувачення.

Суд не знаходить в доводах
захисту та обвинуваченого
переконливих аргументів про
необ'єктивність судового провадження
та про допущення таких порушень, які
перешкоджають прийняття рішення по
суті.

Таким чином, суд за своїм
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному й
неупередженому дослідженні всіх
обставин кримінального провадження,
керуючись Законом, оцінивши кожний
наданий доказ з точки зору належності,
допустимості, достовірності, а
сукупність зібраних доказів - з точки
зору достатності та взаємозв'язку,
приходить висновку, що такі докази
об'єктивно узгоджуються між собою,
доповнюють один одного і не суперечать
між собою і тому в суду не виникає
ніяких сумнівів, щодо їх достовірності,
для прийняття відповідного
процесуального рішення - постановлення
обвинувального вироку, який відповідно
до вимог ст.370 КПК України повинен бути
законним, обґрунтованим і
вмотивованим.

Аналізуючи зібрані по матеріалах
кримінального провадження докази, в їх
сукупності, в результаті повного,
усестороннього та об'єктивного
дослідження, суд вважає, що винуватість
обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні ним,
порушення правил безпеки дорожнього
руху, що спричинило тяжке тілесне
ушкодження потерпілому ОСОБА_6 від
якого наступила його смерть, - доведена
повністю, тому він повинен нести за
такі дії кримінальну відповідальність
.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд
кваліфікує за ст. 286 ч. 2 КК України /в
ред.2001 р./, як порушення правил безпеки
дорожнього руху, особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило
потерпілому тяжких тілесних ушкоджень,
за критерієм небезпеки для життя та
знаходяться в прямому причинному
зв'язку, з настанням смерті.

Обираючи обвинуваченому покарання,
суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК
України щодо загальних засад
призначення покарання, межі санкції ч.2
ст.286 КК України, що вказане
правопорушення відноситься до
категорії тяжких, особу
обвинуваченого, характер і ступінь
суспільної небезпечності вчиненого
кримінального правопорушення,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
покарання, дані про його особу. А також
роз'ясненнями Постанови Пленуму ВС
України від 24.10.2003 року «Про практику
призначення судами кримінального
покарання», зі змінами та доповненнями,
виходить з принципів законності,
справедливості обґрунтованості та
індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання
стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд
визнає такі: вперше притягується до
кримінальної відповідальності,
знаходження на утриманні
неповнолітньої дитини, що передбачено
ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання
стосовно обвинуваченого ОСОБА_5
передбачених ст.67 КК України, в
обвинувальному акті затвердженого
прокурором не вказано.

Призначаючи вид і міру покарання
обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує до
уваги вище наведене, обставини
матеріалів, дані про особу
обвинуваченого, що він задовільно
характеризується по місцю проживання,
раніше не притягувався до кримінальної
відповідальності, не визнав своєї вини
в скоєному, вказане правопорушення не є
навмисним, на утриманні має
неповнолітню дитину. Потерпілий
заявив, що до обвинуваченого претензії
матеріального та морального характеру
немає, клопоче про найсуворіше
покарання обвинуваченого.
Обвинувачений має постійне місце
проживання, однак ніде не працює, від
вказаного правопорушення, яке він
вчинив, наступили тяжкі наслідки -
смерть людини, а тому суд вважає, що
виправлення і перевиховання
обвинуваченого можливе лише при
призначенні йому покарання у
відповідності із санкцією ст.286 ч.2 КК
України, в виді позбавлення волі і не
вбачає можливості та підстав для
приміненя іншої міри покарання.

Саме таке покарання, на думку суду,
буде достатнім для його виправлення
та попередження нових кримінальних
правопорушень.

Відповідно до ст. 77 КК України, до
обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за
необхідне застосувати додаткове
покарання, у вигляді позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобами, обвинувачений скоїв дорожню -
транспортну пригоду, що потягло важкі
наслідки, смерті людини.

Заходи забезпечення кримінального
провадження в порядку ст.131 КПК України,
в тому числі запобіжний захід стосовно
ОСОБА_5 під час досудового
розслідування і судового провадження
не застосовувалися, а щодо обрання
вказаній особі запобіжного заходу до
набрання вироком законної сили
відповідно до вимог ст.ст.176,177 КПК
України, то суд вважає за необхідне
обрати йому запобіжний захід у вигляді
особистого зобов'язання, та покласти на
нього наступні обов'язки: 1) прибувати
до суду по викликах на судові
засідання; 2) не відлучатися з м.
Бровари Київської області без дозволу
суду; 3) повідомляти суд про зміну свого
місця проживання чи роботи, а також
роз'яснити обвинуваченому, що в разі їх
невиконання до нього може бути
застосований більш жорсткий
запобіжний захід.

Цивільний позов по справі, який був
заявлений потерпілим до початку
судового розгляду, суд вважає за
необхідне задоволити в повному обсязі.
Згідно п.10 ст.56 КПК України потерпілий
протягом кримінального провадження
має право на відшкодування завданої
кримінальним правопорушенням шкоди в
порядку, передбаченому законом.
Потерпілий ОСОБА_2 визнаний судом
цивільним позивачем по цій справі, а
тому відповідно до вимог ст.61 КПК
України має право підтримувати
заявлений цивільний позов.

Відповідно ч.1 ст.1172 ЦК України
передбачено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України,
шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Враховуючи те, що
автомобіль «УАЗ-3962», реєстраційний
номер НОМЕР_2 належить Броварській
центральній районній лікарні /ЦРЛ/, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, обвинувачений ОСОБА_5 на момент
вчинення ДТП перебував у трудових
відносинах з Броварською ЦРЛ - працюючи
водієм, за ним закріплений автомобіль
«УАЗ-3962», реєстраційний номер НОМЕР_2,
що підтверджується довідкою
Броварської ЦРЛ від 01.07.2013 року № 1898 та
на момент вчинення ДТП виконував свої
трудові обов'язки і керував вказаним
автомобілем на підставі подорожнього
листа службового легкового автомобіля
№ 2117 від 11.06.2013 року, тому завдана
останнім шкода повинна
відшкодовуватись Броварською ЦРЛ.

Крім того, на момент скоєння ДТП
транспортний засіб «УАЗ-3962»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 був
забезпеченим, що підтверджується
наявним у матеріалах кримінального
провадження Полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/9223723 від
21.01.2013 року, виданим ВАТ «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта».
Ліміт відповідальності по даному
Полісу на одного потерпілого за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю - сто тисяч
гривень, за шкоду, заподіяну майну -
п'ятдесят тисяч гривень, франшиза - нуль
гривень.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням). Відповідно до
ст. 23 Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" № 1961-ІV від 01.04.2004
року шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є: -
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого., - шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим.,- шкода, пов'язана із
стійкою втратою працездатності
потерпілим., - моральна шкода, що
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких потерпілий - фізична
особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я., - шкода,
пов'язана із смертю потерпілого. Згідно
з п. 27.4. ст.27 вище зазначеного Закону
страховик (МТСБУ) здійснює
відшкодування особі, яка здійснила
витрати на поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, за умови
надання страховику (МТСБУ) документів,
що підтверджують такі витрати, та
пред'явлення оригіналу свідоцтва про
смерть.

Таким чином, виходячи з норм
чинного законодавства, матеріальна
шкода в розмірі 7 132 гривні 26 копійки.
(шкода, пов'язана з лікуванням ОСОБА_6 в
сумі 5504,71 грн. + витрати на поховання в
сумі 1 627,55 грн.) підлягає стягненню з ВАТ
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта», на користь
потерпілого ОСОБА_2 і така сума
належним чином підтверджується
наданими суду копіями, чеків та
квитанцій.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, фізичної або юридичної особи,
яка її завдала, якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної безпеки.

Заявлений потерпілим ОСОБА_2
цивільний позов про стягнення з ВАТ
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта»» та Броварської ЦРБ
в загальному 100 000 гривень моральної
(немайнової) шкоди підлягає розгляду по
суті, а тому розглянувши такий позов,
суд вважає за необхідне задовольнити
його частково, стягнувши кошти на
користь потерпілого.

Згідно відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема полягає у
фізичному болі та стражданнях, яких
фізична особа зазнала з ушкодженням
здоров'я, в душевних стражданнях, яких
вона зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї та її близьких
родичів. Моральна шкода може
відшкодовуватись грішми. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначені
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Суд приймає до уваги, що в
результаті вчинення правопорушення,
загинув батько потерпілого ОСОБА_2 і
він переніс душевну і фізичну біль,
тривалі переживання через втрату
рідної людини, страждання в зв'язку з
цим, сталися неповторні та негативні
зміни в його житті, був порушений
нормальний ритм його життя та
суспільні зв'язки, витрачено багато
часу на відвідування правоохоронних
органів і судових засідань, що вплинуло
на нормальну реалізацію його
здібностей в суспільстві.

Враховуючи принципи розумності і
справедливості, суд вважає, що позов
потерпілого ОСОБА_2 про відшкодування
йому моральних збитків, підлягає
частковому задоволенню на суму 80 000 грн.
Так, з ВАТ «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта»» необхідно
стягнути суму 13 764 гривні та з
Броварської ЦРБ необхідно стягнути
суму 66 236 гривні, моральної (немайнової)
шкоди, на користь потерпілого ОСОБА_2

Судові витрати по матеріалах
провадження відсутні.

Речові докази в обвинувальному акті не
вказані.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 368., 370., 374., 376 КПК
України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5, визнати винуватим у
пред'явленому обвинувачені за вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України /в
ред.2001 р./ та призначити йому покарання
за цією статтею у виді позбавлення волі
на строк - 4 (чотири) роки, з позбавленням
права на керування всіма видами
транспортних засобів строком на два
роки.

До набрання вироком законної сили
відповідно до вимог ст.ст.176,177 КПК
України обрати засудженому ОСОБА_5
запобіжний захід у вигляді особистого
зобов'язання, та покласти на нього
наступні обов'язки: 1) прибувати до суду
по викликах на судові засідання; 2) не
відлучатися з м.Бровари Київської
області без дозволу суду; 3) повідомляти
суд про зміну свого місця проживання чи
роботи, а також роз'яснити засудженому,
що в разі їх невиконання до нього може
бути застосований більш жорсткий
запобіжний захід. Контроль за
виконанням особистого зобов'язання
відповідно до ч.3 ст.179 КПК України,
покласти на прокурора.

Строк покарання засудженому
ОСОБА_5 рахувати з часу його затримання
по цьому вироку після набрання ним
законної сили з послідуючим його
поміщенням до Київського СІЗО № 13 УДПС
України в м.Києві та Київській області
та направленням в місця позбавлення
волі для відбуття призначеного
покарання.

Стягнути з ВАТ «Національна
акціонерна страхова компанія
«Оранта»» ( м. Київ
вул.Здолбунівська 7-д) на користь
потерпілого ОСОБА_2 суму 7 132 (сім тисяч
сто тридцять дві) гривні 26 копійки за
спричинення матеріальної шкоди та 13 764
(тринадцять тисяч сімсот шістдесят
чотири) гривні за спричинення
моральної (немайнової) шкоди.

Стягнути з Броварської ЦРБ ( м. Бровари вул. Шевченка 14
Київської області) на користь
потерпілого ОСОБА_2 суму 66 236
(шістдесят шість тисяч двісті тридцять
шість) гривні за спричинення моральної
(немайнової) шкоди.

Вирок суду першої інстанції, може
бути оскаржено учасниками процесу,
протягом 30-ти діб з моменту його
проголошення, до апеляційного суду
Київської області, шляхом подачі
апеляції до Броварського
міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності
після закінчення строку подання
апеляційних скарг, якщо такі скарги не
будо подано.

Учасники судового провадження мають
право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його
проголошення вручаються засудженому
та прокурору.

Суддя
М. П. Шевчук