Справа № 192/1046/15-к
Провадження № 1-в/192/333/15
Ухвала
Іменем України
"23" липня 2015 р. смт Солоне

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 25 червня 2012 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,

Початок строку:27.03.2012 року

Кінець строку: 27.03.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація Солонянської виправної колонії № 21 та спостережна комісія Солонянської РДА звернулися до суду з поданням про умовнодострокове звільнення засудженого від відбування покарання, посилаючись на те, що він, на даний час відбув 2/3 частини покарання, до праці ставиться сумлінно: працевлаштований на виробництві установи вантажником до СПГ, має два заохочення за зразкову поведінку та ставлення до праці, допустив два порушення режиму утримання за що мав два стягнення, які погашене в установленому законом порядку. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Повернення». Визнає провину у скоєному злочині.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 у судовому засіданні подання підтримав.

Засуджений в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Суд, вислухавши представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, засудженого, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Незважаючи на те, що засуджений працевлаштований в колонії з часу відбування покарання в Солонянській виправній колонії № 21, а саме з серпня 2012 року, він має лише два заохочення за сумлінне ставлення до праці, які призначені йому 22 квітня 2013 року та 31 січня 2015 року, тобто раз на два роки, що говорить про неналежне ставлення до праці засудженого. Крім того засуджений за час відбування покарання в установах виконання покарань мав два стягнення, за одне з яких відбував покарання в ДІЗО.

З наявних в матеріалах особової справи характеристик вбачається, що в 2013, 2014 роках засуджений характеризувався посередньо, участь в благоустрою колонії не приймав (а.о.с. 20, 43); в 2013 році приймати участь в програмах диференційованого виховного впливу не бажав. Тому суд вважає, що засуджений на даний час, своєю поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання не довів свого виправлення.

На доводи представника адміністрації, про відсутність у засудженого на даний час стягнень, оскільки вони є погашеними на підставі ст. 133 КВК України, суд зазначає, що дійсно згідно ст. 134 КВК, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення, але при визначені підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання, як зазначалось судом вище, суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не тільки на даний момент, і оцінює всі обставини в їх сукупності, а не тільки враховуючи обставини наявності чи відсутності стягнень.

На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1