У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Селівона О.Ф.,

суддів

Кривенди О.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Микитенка О.П.

та засуджених

ОСОБА_1 і ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні 10
травня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок
Апеляційного суду Донецької області від 9 жовтня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
м. Хабаровська Російської

Федерації,
громадянина України,

раніше
судимого:

28.07.2003
р. за ч. 2 ст. 286 КК України на

2 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

02.12.2003
р. за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 188 із засто-

суванням
ст. 69 та ч. 4 ст. 70 КК України на

2
роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого

05.08.2005
р. за відбуттям покарання,

визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст.
115; ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 153 КК України і йому призначено покарання:

- за п. п. 6, 12
ч. 2 ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 6, 12 ч.
2 ст. 115 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України 12
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч. 2 ст. 153 КК України 5
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 призначено 15 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця
м. Родинське Донецької області,

громадянина
України, раніше судимого:

16.07.1996
р. за ч. 3 ст. 140 КК України на

3
роки 6 місяців позбавлення волі;

05.03.2001
р. за ч. 3 ст. 141, ч. 2 ст. 140 КК

України
на 4 роки позбавлення волі, звільне-

ного
03.06.2004 р. умовно-достроково на

6
місяців 2 дні,

визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст.
115; ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 153 КК України і йому призначено покарання:

- за п. п. 6, 12
ч. 2 ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 6, 12 ч.
2 ст. 115 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України 12
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч. 2 ст. 153 КК України 5
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно ОСОБА_2. призначено 15 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна.

За ч. 3 ст. 357 КК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виправдано за недоведеністю
їх участі у вчиненні злочину.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_3
11000 грн.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Згідно з вироком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні злочинів за
таких обставин.

26 лютого 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1, перебуваючи у м. Родинському
Красноамійського району Донецької області, разом вживали алкогольні напої.
Цього ж дня, приблизно о 17 годині у ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1
виник умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном.

З цією метою 26 лютого 2006 року, приблизно о 17 годині ОСОБА_2та ОСОБА_1.,
який взяв з собою розкладний ніж, прийшли до будинку ОСОБА_3, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, де за попередньою змовою проникли до житла ОСОБА_3, у якому
знаходились ОСОБА_3., а також ОСОБА_4 і ОСОБА_5

У приміщенні літньої кухні зазначеного вище будинку ОСОБА_3. та ОСОБА_4
стали висловлювати засудженим претензії з приводу проникнення у будинок. В цей
час засуджені стали вимагати гроші у потерпілих і в ході розбійного нападу у
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з корисливих мотивів. Для реалізації умислу, направленого на
позбавлення життя цих двох осіб, ОСОБА_1, діючи умисно, з корисливих мотивів,
за попередньою змовою з ОСОБА_2, напав на ОСОБА_3 і, застосовуючи насильство,
небезпечне для його життя та здоров'я,
розкладним ножем наніс йому кілька ударів область грудної клітки, а коли той
упав, наніс йому не менше трьох ударів руками і ногами по голові.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на позбавлення життя двох осіб з
корисливих мотивів, ОСОБА_2 також застосував насильство до ОСОБА_3 і молотком,
що знаходився у приміщенні, наніс йому не менше трьох ударів по голові.

Зразу ж після заподіяння ОСОБА_3. тілесних ушкоджень ОСОБА_1. з метою
реалізації умислу на вбивство двох осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, за
попередньою змовою зОСОБА_2, напав на ОСОБА_4 і, застосовуючи насильство,
небезпечне для його життя та здоров'я, ножем, який був у нього, наніс йому
численні удари в тулуб та голову, а також наніс кілька ударів руками і ногами в
голову. ОСОБА_2 при цьому наносив удари ОСОБА_4. молотком по голові.

Внаслідок цих спільних дій ОСОБА_3. заподіяно проникаючі колото-різані
поранення грудної клітки, які ускладнились пневмотораксом і плевритом, забійні
рани голови, лоба зі струсом головного мозку та інші тілесні ушкодження, які в
сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення
до кінці свого умислу на позбавлення життя ОСОБА_3, але злочин не було
закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки потерпілого було в
той же день доставлено до лікарні, де йому було надано медичну допомогу.

Потерпілому ОСОБА_4. спільними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було заподіяно
множинні колото-різані поранення грудної клітки, живота, обличчя, голови,
відкриту черепно-мозкову травму з переломами кісток черепа та крововиливами під
м'які мозкові оболонки, закриті переломи ребер праворуч та ліворуч та інші
тілесні ушкодження. Внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудної
клітки та живота з пошкодженням правої легені, сальника, кореня брижі товстого
кишечника, які ускладнились гострою масивною крововтратою, ОСОБА_4 помер на
місці події.

Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заволоділи виявленими у будинку пачкою
сигарет, яка не складала матеріальної цінності, та годинником вартістю 10 грн.,
які належали ОСОБА_3., та підпалили зазначений вище будинок.

Крім того, у цьому ж місці після вчинення зазначених вище злочинів ОСОБА_2
та ОСОБА_1, діючи групою осіб, погрожуючи ОСОБА_5 застосуванням фізичного
насильства, демонструючи при цьому ножа, всупереч її волі неодноразово
задовольнили статеву пристрасть неприродним способом.

У касаційних скаргах та доповненнях до них:

Засуджений ОСОБА_1, посилаючись на неправильну оцінку судом доказів та на
неповноту судового слідства, оспорює обрунтованість засудження його за ст.ст.
153 ч. 2, 187 ч. 4 КК України просить переглянути вирок щодо нього. У
доповненні до касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що показання потерпілої
ОСОБА_5 наведені у вироку неправильно, свідка ОСОБА_6. судом не допитано, під
час досудового слідства до нього застосовувались незаконні методи слідства і
просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування.

Засуджений ОСОБА_2 просить вирок апеляційного суду скасувати, а справу
направити на додаткове розслідування, мотивуючи тим, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинами справи, засуджений ОСОБА_1 в ході досудового
слідства обмовив його внаслідок застосування до нього незаконних методів
слідства, а заяву ОСОБА_1 про це належним чином не перевірено, досудове та
судове слідство проведено однобічно та неповно, достовірні докази його винності
у вчиненні зазначених у вироку злочинів відсутні і вирок грунтується на
припущеннях. Зазначає також, що суд не дав належної оцінки показанням
потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а також неправильно визначив дату, з якої має обчислюватись
строк відбування ним покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення засуджених
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які підтримали свої касаційні скарги, міркування прокурора
про безпідставність касаційних скарг та законність і обгрунтованість вироку,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів
вважає, що скарги задоволенню не підлягають.

За змістом касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 обгрунтованість засудження
його за замах умисне вбивство ОСОБА_3 та за умисне вбивство ОСОБА_4 ним не
осорюється.

Твердження у касаційних скаргах засудженого ОСОБА_1 про необгрунтованість
засудження його за ч. 2 ст. 153 та ч. 4 ст. 187 КК України і засудженого
ОСОБА_2 про необгрунтованість засудження його за всім обсягом обвинувачення
безпідставні і спростовуються дослідженими судом доказами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовились давати показання.

Проте з показань засудженого ОСОБА_1, даних ним під час досудового
слідства, убачається, що 26 лютого 2006 року, удень він та ОСОБА_2 вживали
алкогольні напої, які купляли за зібраний та зданий металолом. Надвечір за
пропозицією ОСОБА_2 зайшли до його знайомого. В літній кухні, куди вони зайшли,
були два чоловіки і одна жінка. Чоловік, який відкрив їм двері і яким, як він
пізніше узнав, був ОСОБА_3., запитав, чого вони прийшли. Тон ОСОБА_3 здався
йому грубим і він спочатку наніс ОСОБА_3 удар кулаком в обличчя, а потім дістав
з кишені розкладного ножа і наніс ним удар ОСОБА_3 в груди, після чого той сів
на диван. У цей час до нього став наближатись інший чоловік, і він наніс цьому
чоловіку кілька ударів ножем в груди, від чого цей чоловік упав на підлогу біля
дивану. Після цього він став вимагати у чоловіків, щоб вини віддали гроші, які
нібито украли у його знайомого, на що ОСОБА_3. заперечував. Потім він підійшов
до ліжка, на якому сиділа жінка, і став розмовляти з нею. Почувши звуки ударів,
він побачив, що ОСОБА_2наносить удари молотком чоловіку, який лежав на підлозі,
та ОСОБА_3Він побачив пачку з кількома сигаретами і забрав її. Потім він та
ОСОБА_2обшукали кімнату в пошуках грошей, цінностей та речей, які можна було б
забрати, але нічого не знайшли. Під час пошуків він спіткнувся, упав та поранив
собі руку ножем, якого тримав у руці. Потім він побачив, що ОСОБА_2підпалив
ковдру, яка лежала на чоловікові, Ковдра загорілась і вогонь почав поширюватись
на диван. ОСОБА_2 вибіг з приміщення літньої кухні, за ним вибігла жінка, а він
- за ними. На виході його наздогнав ОСОБА_3. і вони обидва упали. Він наніс
ОСОБА_3., який лежав спиною до нього, кілька ударів ножем у спину. Після цього
він та ОСОБА_2залишили подвір'я будинку, забрали із собою жінку, пішли в
квартиру знайомого ОСОБА_2., якого звали ІНФОРМАЦІЯ_3, де задовольнили статеву
пристрасть з цією жінкою за її згодою.

Такі показання ОСОБА_1 давав неодноразово, у тому числі і за участю
захисника, і підтвердив їх під час відтворення обстановки та обставин події.

Посилання у скаргах на те, що під час досудового слідства ОСОБА_1 дав
показання внаслідок застосування працівниками міліції до нього незаконних
методів слідства, спростовуються матеріалами прокурорської перевірки його
заяви, проведеної на підставі судового доручення. За результатами цієї
перевірки постановою в. о. Красноармійського міжрайонного прокурора від 23 серпня
2006 року відмовлено у порушенні кримінальної справі щодо колишнього слідчого
прокуратури та працівників міліції, причетних до затримання ОСОБА_1 та
розслідування даної справи, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Підстав для обмови ОСОБА_1 ОСОБА_2, на що він посилається у касаційній
скарзі, з матеріалів справи не убачається.

Крім того, такі показання ОСОБА_1 підтверджуються іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3 показав, що хлопці, які увірвались до літньої
кухні, де були він, ОСОБА_4. та ОСОБА_5., побили його та ОСОБА_4 На деякий час
він знепритомнів, а коли опритомнів, хлопці були біля ОСОБА_5., яка говорила:
"Не треба, боляче!". Потім хтось із хлопців став вимагати у нього
5000 грн., які він нібито у когось забрав, і стали бити ОСОБА_4 та його молотком,
якого взяли у сумці з інструментом. Один із хлопців щось підпалив на підлозі, а інший наніс йому
ще один удар молотком по голові, від чого він знову знепритомнів. Через деякий
час відчув, що у кімнаті повно диму і став виходити на подвір'я. На виході
зіткнувся з одним із хлопців, з яким упали на землю і стали боротись, і цей
хлопець наніс йому удар ножем у спину.

З показань потерпілої ОСОБА_5 убачається, що 26 лютого 2006 року, приблизно о 17 годині до
літньої кухні, де перебували вона, ОСОБА_3. та ОСОБА_4., з сильним стуком та
вимогою відкрити двері зайшли два хлопці. Хтось з них зразу ударив ОСОБА_3 і
потяг його до кімнати, де спав ОСОБА_4. Вона чула звідти звуки ударів, вимоги
віддати гроші. Вона злякалась і сиділа на дивані. Через деякий час до неї
підійшов хлопець, який першим зайшов до літньої кухні, і погрожуючи ножем, якого тримав у
руці наказав мовчати. Потім цей хлопець повернувся до приміщення, де були
ОСОБА_3. та ОСОБА_4., звідки вона почула голоси обох хлопців, які вимагали
гроші, крики погрози вбивством та звуки ударів. Потім до неї підійшов хлопець,
який зайшов першим, і, погрожуючи застосуванням ножа, задовольнив з нею статеву
пристрасть неприродним способом. Другий хлопець перебував в іншій кімнаті. Вона
чула його слова "Цей ще живий" і звуки ударів. Перший хлопець пішов
до кімнати, а другий підійшов до неї і задовольнив статеву пристрасть
неприродним способом проти її волі, а потім вони вчинили такі ж дії удвох. Коли
вона закричала від болі, перший хлопець приставив ножа до її горла і наказав
мовчати. Потім вона відчула запах гару, у приміщенні розпочалась пожежа і вони
разом вибігли з літньої кухні. Хлопці забрали її із собою, вони разом ходили
містом, а потім вона, скориставшись тим, що хлопці відішли від неї на деяку
відстань, утекла від них, а ранком залишила місто.

Показання потерпілих ОСОБА_3. та ОСОБА_5 послідовні, не містять
суперечностей, відображають сприйняття кожним із них обставин вчинення
злочинів, а тому посилання у скаргах на неправильність та на недостовірність
показань потерпілих не можна визнати обгрунтованими.

В ході досудового слідства у ОСОБА_2 було виявлено годинника, якого
потерпілий ОСОБА_3. впізнав як свого, а
у ОСОБА_1 - розкладного ножа, яким він, з його слів, наносив удари чоловікам у
літній кухні.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи при дослідженні трупа ОСОБА_4
було виявлено численні колото-різані рани грудної клітки, живота, обличчя, шиї,
тупу травму грудної клітки переломи ребер, відкриту черепно-мозкову травму з
переломами кісток черепа та крововиливами під м'які мозкові оболонки. Причиною
смерті ОСОБА_4 стали проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та
живота з ушкодженням правої легені, сальника, кореня брижі товстого кишечника,
які ускладнились гострою масивною крововтратою. Не виключається можливість
виникнення цих поранень від дії ножа, наданого для дослідження (вилученого у
ОСОБА_1.), а забійні рани голови та вдавлені переломи кісток черепа могли
виникнути від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, що травмує, округлої форми,
якою могла бути робоча частина молотка.

У ОСОБА_3 було виявлено колото-різані поранення грудної клітки, які
ускладнились пневмотораксом і плевритом, забійні рани голови зі струсом
головного мозку, опіки лівих верхньої і нижньої кінцівок, які в сукупності
мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя.

Після проведення для перевірки показань ОСОБА_1 відтворення обстановки та
обставин події було призначено додаткову судово-медичну експертизу, за
висновками якої виявлені у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 тілесні ушкодження могли
виникнути за обставин, зазначених ОСОБА_1 в ході цієї слідчої дії.

Досудове та судове слідство проведено з достатньою повнотою, суд дав
належну оцінку наведеним вище та іншим дослідженим доказам і обгрунтовано
визнав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винними у вчиненні злочинів, за які їх засуджено.

Посилання у скарзі засудженого ОСОБА_1 як на неповноту судового слідства на
те, що суд не допитав свідка ОСОБА_6., не можна визнати обгрунтованим,
оскільки, як убачається з матеріалів справи, суд вживав заходів для допиту
цього свідка, ухвалу про привід цього свідка не було виконано у зв'язку з тим,
що за зазначеною адресою його не виявлено і місце проживання його невідомо, а з
показань ОСОБА_6., які він дав під час досудового слідства, убачається тільки
те, що 27 лютого 2006 року ранком ОСОБА_2, якого він знав, та ОСОБА_1 заходили
до нього, розпили разом принесену ними пляшку горілки, хтось із них залишив у
нього свої брюки, які потім вилучили працівники міліції.

Злочинні дії засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кваліфіковано правильно, а
покарання їм призначено відповідно до вимог ст.65 КК України: з урахуванням
ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про їх особу та конкретних обставин
справи.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які могли б бути
підставою для зміни або скасування ухваленого у даній справі вироку не
виявлено.

За наявності неправильності у визначенні дати, з якої має обчислюватись
строк відбування ОСОБА_2 покарання, на що він посилається у своїй касаційній
скарзі, то цю помилку можу бути усунуто судом, який ухвалив вирок, у порядку,
передбаченому ст. 411 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Касаційні
скарги засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок
Апеляційного суду донецької області від 9 жовтня 2006 року щодо них - без
зміни.

Судді:

Селівон О.Ф.
Кривенда О.В.
Мороз М.А.

З
оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України О.Ф.
Селівон