АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/450/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/262/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 07 липня 2015 року апеляційні скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року, за яким були визнані винними
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Білове Кемеровської області, громадянин України, українець, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Укромне Сімферопольського району АР Крим, громадянка України, українка, не заміжня, не працююча, має на утриманні сина ОСОБА_8 , 2005 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та кожному призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України суд звільнив обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, та поклав на них, згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінальновиконавчій інспекції.
Питання з речовим доказом вирішено згідно ст. 100 КПК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнати винними за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їм покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, кожному.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, застосувавши положення п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
За вироком суду ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнані винними у скоєнні кримінального правопорушення при наступних обставинах.
31 січня 2015 року ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 викрасти металевий контейнер для сміття, що знаходиться на території КЗ «Апостолівська ЦРЛ» ДОР», по вул. Фрунзе, 63, в м. Апостолове Дніпропетровської області.
Погодившись на цю пропозицію, ОСОБА_7 близько 17 год. разом з ОСОБА_6 прийшли на територію лікарні, де таємно, шляхом вільного доступу, біля приміщення моргу викрали металевий контейнер для сміття, вартістю 499 грн., який завантажили на візок, та обернули викрадене на свою користь.
В обгрунтування свої апеляційних скарг апелянти посилаються на те, що відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не може бути застосовано до жінок, що мають дітей віком до 14 років.
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_7 судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки вона має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_8 , 2005 року народження.
При апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційні скарги, а обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили винести законне та обгрунтоване рішення.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами апеляційного розгляду подані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області та прокурора в кримінальному провадженні підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на розглянутих в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, вірно кваліфіковані та сторонами не оскаржуються.
Між тим, при призначенні покарання ОСОБА_7 у виді обмеження волі судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т. 2 а.к.п. 45), ОСОБА_7 має на утримані малолітню дитину сина ОСОБА_8 , 2005 року народження, тому згідно ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не може бути застосовано до жінок, що мають дітей віком до 14 років.
Виходячи з цього, покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено у виді позбавлення волі.
Оскільки ОСОБА_6 був ініціатором вчинення кримінального правопорушення, то покарання йому також повинно бути призначено у виді позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що доводи апелянтів обгрунтовані і повинні бути частково задоволенні.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, колегія суддів згідно ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинувачених, відсутність цивільного позову, тому покарання, кожному з обвинувачених, повинно бути призначено у виді позбавлення волі в межах санкції статті, на мінімальний строк, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів,
З А С У Д И Л А:
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області та прокурора у кримінальному провадженні частково задовольнити, а вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати.
Ухвалити свій вирок, призначивши визнанним винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, кожному.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінальновиконавчій інспекції.
В іншій частині вирок Апостолівського районого суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4