№ 1-75
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№52

16 липня 2007 року місто
Київ

Військовий
місцевий суд Київського гарнізону в складі: головуючого - судді підполковника
юстиції ДЯЧУКА С.І., при секретарі Загородній Ю.М., за участю державного
обвинувача - помічника військового прокурора Київського гарнізону старшого
лейтенанта юстиції Петрика
В.А., у присутності підсудного ОСОБА_1, його захисника - адвоката
ОСОБА_2, потерпілих
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні в
приміщенні військового місцевого суду розглянув кримінальну справу за
обвинуваченням військовослужбовця військової частини А- 1789 старшого солдата

ОСОБА_1,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Борова Фаствського району Київської області,
українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого,
несудимого, призваного на військову службу у листопаді 2006 року Фастівським
РВК Київської області, -

у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України.

Судовим
слідством військовий місцевий суд

ВСТАНОВИВ:

14 та 16
червня 2007 року ОСОБА_1, діючи з єдиною метою принизити честь та гідність
військовослужбовців більш пізнього призову на службу, з якими у відносинах
підлеглості не перебував, застосував насильство до рядових ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, бажаючи продемонструвати перед іншими військовослужбовцями
свою удавану перевагу над потерпілими, а саме; 14 червня 2007 року близько 11
години в спальному приміщенні казарми наніс ОСОБА_3 один удар кулаком правої
руки в груди; того ж дня близько 22 години 20 хвилин змусив ОСОБА_4 стати перед
собою на коліна і схрестити руки долонями на зовні на чолі, після чого наніс
один удар кулаком правої руки по схрещених долонях; 16 червня 2007 року при
наведених вище з потерпілим ОСОБА_4 обставин застосував насильство близько 7
годин 30 хвилин до ОСОБА_5, а біля 22 годин 30 хвилин декілька разів до
ОСОБА_6. Своїми діями, ОСОБА_1 спричинив потерпілим, кожному окремо, фізичний
біль, тобто інше насильство.

Вказаними
діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 11 та 49 Статуту внутрішньої служби
Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, які
зобов'язують військовослужбовців у відносинах між собою додержуватися правил
військової ввічливості, проявляти взаємну повагу та не допускати негідних
вчинків.

Допитаний
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у пред'явленому обвинуваченні
визнав повністю і пояснив, що, дійсно 14 та 16 червня 2007 року у різний час
він застосував при наведених вище обставинах насильство до потерпілих ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, бажаючи у такій спосіб продемонструвати свій
авторитет та перевагу над потерпілими. Також підсудний повідомив, що особистих
рахунків він із потерпілими не мав, у відносинах підлеглості з ними не
перебував.

Крім
особистих показань вина підсудного ОСОБА_1 у порушенні статутних правил
взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, що
виявилося у заподіянні шляхом застосування фізичного насильства потерпілим,
підтверджується розглянутими в судовому засіданні протоколами слідчих дій, які
були проведені з участю потерпілих, підсудного, свідків, витягами з наказів
командира військової частини А-1789, розглянутими у судовому засіданні іншими
доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Згідно з
довідкою військово-лікарської комісії ОСОБА_1 визнаний не придатним за станом
здоров'я до військової служби, хвороба загострилася під час проходження служби.

Органи
досудового слідства ставили у вину підсудному порушення ним вимог ст. 50
Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Разом з тим, вказівку на
порушення вказаних положень військового статуту суд виключає з обвинувачення
ОСОБА_1, оскільки вона має загальний характер і не визначає конкретних
обов'язків підсудного по службі.

Таким
чином, дії ОСОБА_1, який, будучи військовослужбовцем строкової служби, порушив
статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності
відносин підлеглості шляхом застосування іншого насильства щодо кількох осіб,
суд кваліфікує за ч. 2 ст. 406 КК України.

Призначаючи
підсудному ОСОБА_1 покарання, суд бере до уваги і визнає обставинами, які
пом'якшують покарання та в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину, його щире та дієве каяття, явку з повинною, сприяння
розкриттю злочину, а також і те, що потерпілі примирилися з підсудним і
претензій до нього не мали.

Беручи
до уваги вказані обставини, а також враховуючи стан здоров'я підсудного, дані
про його матеріальний стан та особу, який раніше ні в чому протизаконному
замічений не був, під час проходження служби і до неї характеризується
позитивно, до служби займався суспільно-корисною діяльністю, до кримінальної
відповідальності

притягається
вперше, суд знаходить можливим застосувати до підсудного ст. ст. 69, 53 КК
України і призначаючи покарання, перейти до іншого, більш м'якого виду
основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 406 КК України і не
пов'язаного з обмеженням волі, оскільки саме даний вид покарання, на думку
суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення.

На підставі
викладеного та, керуючись ст. ст. 299, 323 - 325, 332 КПК України, військовий
місцевий суд Київського гарнізону

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, за
якою призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 та 53 КК України у виді
штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на
суму 680 гривень.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1 - нагляд командування військової частини скасувати.

Вирок
може бути оскаржений і на нього може бути внесене подання прокурора в
апеляційному порядку до військового апеляційного суду Центрального регіону
через військовий місцевий суд Київського гарнізону протягом 15 діб з моменту
його проголошення.