Справа №1-179
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2007
року Хотинський районний суд
Чернівецької області

у
складі: головуючого Мартинюка А.О.

при
секретарі Паламар Н.В.

за
участю

прокурора Левчука О.С.

адвоката ОСОБА_4

підсудних: ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотині Чернівецької
області справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженя, українця,
гр..України, не одруженого, освіта повна загальна середня, не працює,
уродженця та жителя с. Чепоноси Хотинського району Чернівецької
області, не судимого;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народженя, українця,
гр.України, не одруженого, освіта повна загальна середня, не працює,
уродженця та жителя с. Чепоноси Хотинського району Чернівецької
області, не судимого;

Обох за ст.
296 ч.2 КК України

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, українця,
гр. України, неодруженого на час
вчинення злочину, одруженого на даний
час, освіта базова загальна середня, не працює,
уродженця та жителя с. Чепоноси Хотинського району Чернівецької
області, судимого 22 листопада 2005 року
Хотинським районним судом на 2 роки обмеження волі з іспитовим строком в
порядку ст. 75 КК України на 1 рік 6 -
ть місяців обмеження волі за ст. 296 ч.2
КК України за ст. 296 ч.3 КК України

встановив:

8 грудня 2006року біля 1.00 в с. Чепоноси
Хотинського району Чернівецької області ОСОБА_3,
ОСОБА_1 , ОСОБА_2,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вийшли із сільського будинку культури, де проводилась дискотека. В цей час звідти ж
вийшли жителі с. Рукшин Хотинського району ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які направились в сторону с. Рукшин.

ОСОБА_3 з метою повторного вчинення хуліганських дій, разом із ОСОБА_1
та ОСОБА_2, які також
з метою вчинення хуліганських дій,
направлених на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжується особливою зухвалістю,
ігноруючи загальноприйняті правила поведінки в суспільстві, проявляючи грубу силу та п'яну хвацькість на
околиці с. Чепоноси Хотинського
району безпричинно стали наносити удари руками та ногами по різних частинах
тіла ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кинувши їх на
землю в присутності інших громадян, що
вийшли з будинку культури та продовжували наносити удари потерпілим на землі.

Внаслідок хуліганських дій вчинених підсудними ОСОБА_5 було спричинено
тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани правої надбрівної дуги, синець обличчя, що призвели до короткочасного розладу
здоров'я і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що виникли в результаті не менш як
одноразової травмуючої дії, а ОСОБА_6
спричинило фізичний біль.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину у
вчиненому не визнав, суду пояснив, що 8 грудня 2006 року біля 1.00 він разом із
ОСОБА_7 курив на сходах будинку культури с.
Чепоноси. В цей час закінчилась дискотека і всі почали розходитись.
Почувши крики та впізнавши серед них
голос брата ОСОБА_2 разом із ОСОБА_7 побігли наголоси. Там побачили 6-7
осіб, які кричали, шарпались між собою. Він покликав брата, який обізвався на крик і він забрав його до
дому. ОСОБА_7забрав до дому ОСОБА_1 в цей же час. В ході досудового слідства оговорив
себе, поскільки вчинене братом
ОСОБА_2, який був неповнолітнім, взяв на себе.

Підсудні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вину у вчиненому
визнали частково і пояснили, що на
вулиці села Чепоноси по закінчені дискотеки вони побили потерпілих ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які проходячи мимо них свиснули
і з цього почалась бійка. Потерпілих кинули на землю, де продовжували бити. Заперечують, що били потерпілих ногами, а також,
що ОСОБА_3 вчиняв
хуліганські дії.

Про те, що його та потерпілого ОСОБА_6 по закінчені
дискотеки в будинку культури побили жителі с. Чепоноси без всяких на те причин
суду ствердив свідок ОСОБА_5

Аналогічні
покази дав потерпілий ОСОБА_6,
заявивши, що йому спричинено
діями підсудних фізичний біль.

Вина підсудних у
вчиненні злочину доведена також висновком судово-медичної експертизи згідно
якої потерпілому ОСОБА_5 було спричинено ушкодження к вигляді
забійно-рваної рани надбрівної дуги,
синця обличчя, які відносяться до
легких тілесних ушкоджень.

Таким
чином, вищенаведені докази в своїй
сукупності доводять вину підсудних у
вчинені злочину. їх дії свідчать про вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку
з мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжуються особливою зухвалістю,
вчинене групою осіб, а ОСОБА_3 і
особою раніше судимою за хуліганство, а
тому вчинене слід кваліфікувати за ст. 296 ч.2 КК України -ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і за ст.
296 ч.3 КК України- ОСОБА_3

Не визнання вини
ОСОБА_3 зумовлене бажанням уникнути відповідальності за вчинене. Його покази
спростовуються його ж протоколами допиту на досудовому слідстві (а.с. 53, 109-110),
протоколами допиту ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які вказували на участь в
хуліганських діях разом з ними ОСОБА_3
(а.с. 69, 93, 100, 61).

Під час очної
ставки із ОСОБА_5 (а.с. 82) підсудний ОСОБА_1
вказав, що по закінчені дискотеки
ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 били невідомих, він також підбіг
до них і став наносити удари потерпілим.

Таким
чином, підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 намагаються допомогти ОСОБА_3 уникнути
відповідальності за вчинене.

Покази в
судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6,
що він серед осіб, які наносили
йому та ОСОБА_5 безпричинно удари по тілу не впізнав ОСОБА_3 спростовується
його ж поясненнями та показами, де він
чітко називає кого впізнав (а.с. 7, 42) Позиція потерпілого в суді зумовлена
допомогти підсудному уникнути відповідальності за вчинене.

Суд вважає, що
свідок ОСОБА_7 дав суду завідомо
неправдиві покази з наміром допомогти ОСОБА_3
уникнути відповідальності за вчинене. До

10 травня 2007 року (а.с. 158
зворот) підсудний ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_7
разом із ОСОБА_3 розбороняли
осіб, що бились після дискотеки в селі
не заявляли. 10.05.2007 року в судовому засіданні за клопотаннями ОСОБА_3 допитано
вищевказаного свідка (а.с. 150, 158
зворот), який показав, що він разом з ОСОБА_3 по закінчені дискотеки
курили на сходах, почули крики і
поскільки ОСОБА_3 впізнав
серед них голос брата, пішли на крики
звідки забрали ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Аналогічне ствердив і в даному судовому засіданні.

В послідуючому
такі ж покази почав давати і підсудний ОСОБА_3, хоча на досудовому слідстві ні він, ні ОСОБА_1 про цене заявляли
(а.с. 53, 109, 82, 93, 61).

Таким
чином, вищевказані покази суд, розцінюючи як завідомо неправдиві і не може
покласти в основу вироку як такі, що
виправдовують ОСОБА_3у вчинені
злочину.

Суд призначає
покарання підсудним у межах,
установлених в санкції ст. 296 ч.2 КК України для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ч.3 для ОСОБА_3; відповідно до
положень Загальної частини КК України,
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, достатнє для їх виправлення та попередження
нових злочинів.

Пом'якшуючими
покарання обставинами відносно ОСОБА_1
, ОСОБА_2 є те, що вони вчинили злочин вперше, ОСОБА_2 є неповнолітнім.

Обтяжуючою
покарання обставиною є вчинення всіма підсудними злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

За місцем
проживання підсудні характеризуються позитивно,
разом з тим ОСОБА_3 вчинив
злочин в період іспитового строку.

Ураховуючи
вищенаведене суд приходить висновку, що
виправлення та перевиховання ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 можливе без ізоляції до суспільства і йому слід обрати покарання із
застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з
випробуванням.

Підсудному ОСОБА_3 в порядку ст. 71 КК України до покарання за даним
вироком, слід частково приєднати
покарання за вироком Хотинського районного суду від 22 листопада 2005
року, згідно якого він засуджений
за ст.
296 ч.2 КК України на два роки обмеження волі, з розрахунку одному дню позбавлення волі
відповідає два дні позбавлення волі,
вважаючи не можливим перевиховання його без позбавлення волі.

Цивільного
позову в справі не заявлено. Керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

визнати винним у
вчинені злочину передбаченого ст. 296 ч.2 КК України ОСОБА_1 і засудити його на
два роки обмеження волі;

визнати винним у
вчинені злочину передбаченого ст. 296 ч.2 КК України ОСОБА_2 і засудити його на
один рік шість місяців обмеження волі.

В силу ст. 75
КК України звільнивши засуджених ОСОБА_1
та ОСОБА_2 від відбування покарання,
якщо вони на протязі іспитового строку в два роки не вчинять нового
злочину і виконають покладений на них обов'язок повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

Визнати винним у
вчиненні злочину передбаченого ст. 296
ч.3 КК України ОСОБА_3 і обрати йому
покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

В силу ст. 71 ч.1 КК України - до вказаного
покарання частково приєднати покарання за попереднім вироком від 22 листопада
2005 року в шість місяців позбавлення волі,
визначивши остаточно засудженому до відбуття три роки позбавлення волі..

Мірою запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_3 змінити міру запобіжного заходу із підписки про невиїзд
на утримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з
10 грудня 2007 року.

Вирок може бути
оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області строком п'ятнадцять діб з
часу його оголошення., а засудженим
ОСОБА_3 в цей же термін з часу вручення йому копії вироку.