У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Пивовара В.Ф.,

суддів

Пошви Б.М. і Гошовської Т.В.,

за участю прокурора засудженого
захисника

Кравченко Є.С., ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні 25
жовтня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу
Апеляційного суду АР Крим від 22 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1

Вироком Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 червня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

уродженця сел. Гадрут Гадрутського району Республіки Азербайджан, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 368 КК
України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій, строком на 3 роки з конфіскацією всього майна.

Відповідно до ст. 54 КК України
ОСОБА_1 позбавлено звання майора міліції.

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим
від 22 серпня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено: перекваліфіковано його дії
з ч. 2 на ч. 1 ст. 368 КК України та призначено покарання 2 роки позбавлення
волі з позбавленням права обіймати посади в органах внутрішніх справ строком на
1 рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 від призначеного покарання
звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладанням на нього
відповідних обов'язків.

Виключено з вироку ст. 54 КК України про позбавлення ОСОБА_1 спеціального звання майора
міліції.

За вироком суду, з урахуванням змін внесених ухвалою апеляційного суду,
ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за те, що він, працюючи на посаді начальника відділення кримінальної
міліції у справах неповнолітніх Центрального РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим,
будучи посадовою особою, яка виконувала організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські функції, з використанням влади та службового становища, 17 лютого 2006 року
приблизно об 11 год., діючи умисно, з корисливих спонукань, використовуючи
своє службове становище, отримав від ОСОБА_3 хабар у сумі 600 грн. і телефонну
картку оператора “Джинс” вартістю 40 грн., за не проведення перевірки в порядку
ст. 97 КПК України та винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної
справи щодо ОСОБА_3 на підставі п. 2 ст. 6 КПК України - за відсутністю в його
діях складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України.

У касаційному поданні прокурор просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати, справу направити на
новий апеляційний розгляд, посилаючись при цьому на неправильне застосування
кримінального закону, внаслідок чого безпідставно перекваліфіковано дії
засудженого на ч. 1 ст. 368 КК України, що призвело до призначення покарання,
яке не відповідає тяжкості злочину та даним про особу засудженого.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, яка
підтримала касаційне подання, пояснення засудженого та його захисника, які
просили касаційне подання залишити без задоволення, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи, наведені у касаційному поданні, колегія суддів
вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, судом апеляційної інстанції всебічно та
повно досліджено зібрані по справі докази, у тому числі й ті, на які містяться
посилання у касаційному поданні.

Що стосується правової оцінки дій ОСОБА_1, то висновок апеляційного суду
про їх перекваліфікацію з ч. 2 на ч. 1 ст. 368 КК України належним чином
мотивовано.

Прокурор, який брав участь у суді апеляційної інстанції також просив
перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 на ч. 1 ст. 368 КК України і в касаційному
порядку ухвалу не оскаржував.

Посилання прокурора про безпідставність перекваліфікації дій ОСОБА_1,
оскільки в його діях має місце така кваліфікуюча ознака, як вимагання хабара,
зібраними у справі доказами не підтверджується і є необґрунтованими.

Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б ставили
під сумнів правильність висновків апеляційного суду, не встановлено.

Покарання ОСОБА_1 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Доводи подання про те, що призначене апеляційним судом покарання ОСОБА_1 не є достатнім для виправлення
засудженого, а обставини справи і дані про особу засудженого не надавали суду
підстав для звільнення ОСОБА_1 від відбуття покарання з випробуванням,
непереконливі.

Керуючись статтями 395-396 КПК України, колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

касаційне подання залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду АР
Крим від 22 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Пошва Б.М. Гошовська Т.В.