Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
19 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого : ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря : ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу прокурора на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2014 року в кримінальному провадженні №0000046 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, непрацюючого, раніше судимого 25 червня 2014 р. Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт строком 80 годин, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.389 КК України, з участю:

прокурора : ОСОБА_6 ,

обвинуваченого : ОСОБА_5 ,

захисника : ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання - один рік обмеження волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Здолбунівського районного суду рівненської області від 25 червня 2014 року і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді одного року п`ять днів обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю один рік.

Покладено на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 80 годин.

Здолбунівським міжрайонним відділом кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в рівненській області ОСОБА_5 було направлено для відбування покарання до Здолбунівської міської ради Рівненської області, де в подальшому розпорядженням голови Здолбунівської міської ради Рівненської області №98-р від 13 серпня 2014 року йому було визначено виконувати підсобні роботи, поточний ремонт житлового фонду та прибирання територій кладовищ.

За період з 14 по 15 серпня 2014 року ОСОБА_5 відпрацював 8 (вісім) годин громадських робіт. З 16 серпня 2014 року по 27 листопада 2014 року ОСОБА_5 без поважних причин не відпрацював жодної години.

Внаслідок ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, невідбута частина покарання у вигляді громадських робіт станом на 27 листопада 2014 року становить 72 години.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи вважає, що вирок є незаконним та необґрунтованим з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.75 КК України суд не врахував факту вчинення ОСОБА_5 нового злочину через короткий проміжок часу після його засудження, під час непогашеної судимості. Крім того, звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, судом не взято до уваги, що правопорушення вчинене ним з прямим умислом та спеціальною метою не виконувати рішення суду. Просить вирок суду скасувати, та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, відповідно до ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком приєднати частково невідбуте покарання за вироком Здолбунівського районного суду від 25.06.2014 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 днів.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить вирок суду залишити без змін, а апеляцію прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, і вважають вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується сукупністю доказів, розглянутих в судовому засіданні, яким дана правильна юридична оцінка, і є обґрунтованим, що не оспорюється і в поданій апеляційній скарзі.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт, особою, засудженою до цього виду покарання.

Згідно вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про його особу а також обставини, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України даний злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Суд першої інстанції врахував такі обставини як щире розкаяння, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину. Також згідно характеристики по місцю проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно (а.с.62 т.№1), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с.60-61 т.№1) і суд правомірно застосував ст. 75 КК України.

Із змісту резолютивної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції виконав вимоги ст. 72 КК України, зокрема склав покарання, різні за видом, за сукупністю вироків, однак не покликався на дану статтю.

А тому доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора спростовуються дослідженими матеріалами справи та не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2014 року в кримінальному провадженні №0000046 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С у д д і :

___________ ____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .