АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11-сс/790/723/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 639/5711//14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 584 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2014 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 червня 2014 року про застосування екстрадиційного арешту строком на шість місяців, -

в с т а н о в и л а:

Відповідно до оскаржуванної ухвали клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту строком на 12 місяців у відношенні громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Харкова задоволено частково, та застосовано до громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 екстрадиційний арешт строком на 6 місяців до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації з утримуванням ОСОБА_8 в умовах Харківського слідчого ізолятора УДПС України в Харківській області.

В ухвалі що оскаржується вказано, що до Жовтневого районного суду Харківської області 17 червня 2014 року надійшло клопотання в.о. старшого прокурора прокуратури Харківської області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) у відношенні громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, цигана, згідно наданих матеріалів - громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, перебуваю чого у розшуку правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 - ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації, та для вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.

В ухвалі, яка оскаржується слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. З урахуванням положень ч. 10 ст. 584 КПК України, де зазначено, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців, слідчим суддею клопотання задоволено частково та застосовано екстрадиційний арешт на строк до 6 місяців, який на думку суду є достатнім для проведення відповідної екстрадиційної перевірки та з`ясування питання щодо можливості видачі особи до Російської Федерації.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 червня 2014 року вважаючи ухвалу такою, що винесена з порушенням процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції розглянуто клопотання на підставі ксерокопій документів, які належним чином не засвідчені. Автор апеляційної скарги вважає, що документи, що подані до клопотання про застосування екстрадиційного арешту оформлено в порушення вимог п. 9.8.2 та 9.8.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 року. Таким чином, на думку апелянта, за відсутності у судовому засіданні оригіналів документів екстрадиційної перевірки, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, та засвідченої центральним органом України копії запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), суд порушив вимоги процесуального законодавства, передбачені ч. 2 ст. 584 та ст. 86 КПК України та постановив оскаржувану ухвалу із посиланням на недопустимі докази.

Автор апеляційної скарги звертає увагу суду на те, що однією із підстав, на які посилається прокурор у клопотанні і компетентні органи Російської Федерації у запиті, є факт обрання 06.05.2011 року Ленінським районним судом м. Ростов-на-Дону запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці з дня його затримання. Апелянт вважає, що строк дії вказаної ухвали сплинув, так як ОСОБА_8 затримувався на території Донецької області у 2011 році, і зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді Ізюмського міського суду Харківської області від 16.05.2014 року про тимчасовий арешт ОСОБА_8 також сплинув.

Таким чином, на думку захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 відсутність чинного рішення суду про тримання ОСОБА_8 під вартою на момент затримання є грубим порушення вимог ч. 2 ст. 58 Конвенції про правові відносини та правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, п. а ч. 2 ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до клопотання прокурора, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 перебуває в провадженні СВ по Ленінському району м. Ростов-на-Дону.

06.05.2011 року Ленінським районним судом м. Ростов-на-Дону ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою.

До Генеральної прокуратури України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 30 -ч. 2 ст. 105 КК РФ (замах на умисне вбивство).

16.05.2014 року ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області до ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт строком до 40 діб, на даний час ОСОБА_8 утримується в Харківському слідчому ізоляторі.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_8 Генеральною прокуратурою України було доручено прокуратурі Харківської області. Інкримінований ОСОБА_8 злочин за законодавством України відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 115 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає позбавлення волі строком більше 1 року. Злочин, передбачений ст. 115 КК України не належать до військових злочинів і не носить політичного характеру. Запити інших держав про видачу ОСОБА_8 не надходили. Таким чином вказаною перевіркою не встановлено обставин, які згідно ст. 589 КПК України, можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 до Російської Федерації.

До суду прокурором надані документи, якими підтверджується особа затриманого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його громадянство Російської Федерації, а саме: копію свідоцтва про народження від 19.09.2013 року та копію форми №1-П (а.с. 56), запит Генеральної прокуратури Російської Федерації від 24.11.2011 року № 81/3-493-11.

Інкримінований ОСОБА_8 злочин за законодавством України відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 115 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає позбавлення волі на строк більше 1 року.

Злочини, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК України не належить до військових злочинів і не носить політичний характер.

Запити інших держав про видачу ОСОБА_8 не надходили.

Згідно з інформацією ГУ ДМС України у Харківській області ОСОБА_8 не є громадянином України, за отриманням статусу біженця не звертався, що підтверджується наданими до суду матеріалами.

Відповідно до інформації УІАЗ ГУМВС України в Харківській області на території України ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувався та не притягується. Згідно з медичною довідкою Харківського слідчого ізолятора ОСОБА_8 за станом здоров`я може етапуватись.

Сторона, яка запитує запевняє, що у випадку видачі ОСОБА_8 , він без згоди Генеральної прокуратури України не буде притягнутий до кримінальної відповідальності або засуджений за злочин, вчинений ним до видачі, а також не буде висланий, переданий або виданий третій державі, і після відбуття призначеного судом покарання він зможе покинути територію Російської Федерації. Він не буде піддаватися катуванням, жорстоким, нелюдським, принижуючим гідність видам поводження або покарання. Якщо буде потреба ОСОБА_8 буде надано належне медичне лікування і медична допомога.

Також Генеральна прокуратура Російської Федерації гарантує, що в разі видачі ОСОБА_8 , йому будуть надані всі можливості для захисту, в тому числі допомога адвокатів. Запит про видачу ОСОБА_8 не має мети його переслідування за політичними переконаннями, а також у зв`язку з расовою приналежністю, віросповіданням чи національністю.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 для притягнення його до кримінальної відповідальності і долучені до нього матеріали оформлені належним чином, відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, з сімейних та кримінальних справах 1993 року, Конвенції про видачу правопорушників 1957 року, якими урегульовані відносини між Україною і Російською Федерацією з питань екстрадиції.

Колегія суддів вважає, що посилання апелянта на те, що строк дії ухвали слідчого судді Ізюмського міського суду Харківської області від 16.05.2014 року про тимчасовий арешт ОСОБА_8 сплинув у зв`язку з що ОСОБА_8 затримувався на території Донецької області у 2011 році нічим не підтверджено. Відомостей про те, що останній у 2011 році перебував під вартою у зв`язку з запитом Російської Федерації про його видачу в матеріалах провадження немає, а прокурором у судовому засіданні вони спростовані.

При наявності таких відомостей колегія суддів не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про необхідність застосування у відношенні ОСОБА_8 екстрадиційного арешту.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 червня 2014 року про застосування екстрадиційного арешту строком на шість місяців у вдношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді