Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула 02 липня 2015 року в судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року щодо ОСОБА_2

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки.

Вирішено цивільний позов потерпілого.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року вирок районного суду скасовано.

Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію № 995-V від 19 квітня 2007 року, а провадження по справі закрито.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 03 жовтня 2006 року, керуючи службовим автомобілем «Фольксваген Пасат» УДАІ ГУМВС України в Одеській області, рухаючись по проспекту Добровольського в м. Одесі з перевищенням допустимої Правилами дорожнього руху швидкістю, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2107» яким керував ОСОБА_1 Унаслідок події ДТП ОСОБА_1 одержав тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду. Стверджує, всупереч вимогам Кримінально-процесуального кодексу 1960 року суд апеляційної інстанції не розглянув його апеляційну скаргу. Натомість задовольнив клопотання засудженого про застосування щодо нього Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року (далі-Закон) і звільнив його від кримінальної відповідальності. При цьому, всупереч вимогам ст. 14 вказаного Закону, судом не вирішено обов'язок ОСОБА_2 відшкодувати завдану його злочинними діями шкоду потерпілому. Зазначає, що кримінальну справу проти ОСОБА_2 було порушено після набрання чинності Законом, лише 16 лютого 2012 року. Вважає, що в апеляційного суду не було законних підстав застосовувати щодо ОСОБА_2 цей Закон.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти доводів скарги потерпілого, та вважав, що скарга задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню не підлягають, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 365 КК України 1960 року вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Цих вимог апеляційним судом не дотримано.

Зокрема, на вирок суду було подано апеляційні скарги, в тому числі прокурора, представника цивільного відповідача та потерпілого.

Із ухвали апеляційного суду вбачається, що заслухавши позицію апелянтів, суд апеляційної інстанції не розглянув їхніх апеляційних скарг.

Посилаючись на зміст ст.ст. 365,366,367,368,369,374 КПК України 1960 року, колегія суддів апеляційного суду не дотрималася вимог цього закону, а закриваючи провадження - не послалася на норму КПК, яка регулює цей порядок.

В резолютивній частині ухвали відсутні висновки суду за наслідком здійснення перевірки вироку апеляційним судом.

Окрім того, скасовуючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_2, та закриваючи кримінальне провадження на підставі Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року, колегія суддів не навела у своєму рішенні переконливих мотивів про те, чи містить діяння в якому обвинувачувався засуджений склад злочину.

Зокрема, відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12 закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності, в тому числі на підставі закону України про амністію (ст. 86 КК), можливе лише в разі вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційних судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

У супереч викладеному, апеляційний суд у мотивувальній частині ухвали навів лише підстави для застосування щодо ОСОБА_2 положень Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року.

Питання щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України залишилося судом невстановленим.

Наведені порушення кримінального-процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу.

Відповідно до п. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставою для скасування ухвали суду є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з направленням справи до нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 394-398 КПК України 1960 року п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_3 ОСОБА_4