Справа №1-58/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 травня 2007 року
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючого - судді Битківського Л.М.

з участю
секретаря Надрати
Л.Я.

прокурора Рутковського
Ю.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Богородчани справу про
обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина
України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє
малолітніх дітей, приватний підприємець, засуджений 18.07.2006 року
Богородчанським районним судом за ст.301 ч.2 КК України, у вчиненні злочину
передбаченого ст.122 ч.1 КК України. -

ВСТАНОВИВ:

Підсудній ОСОБА_2 умисно заподіяв середньої тяжкості
тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і здоров'я, але таке, що
спричинило тривалий розлад здоров'я потерпілому ОСОБА_3

Злочин підсудним
вчинено при наступних обставинах:

04 січня 2007 року, біля 23 год. ОСОБА_3 в с.Манява
Богородчанського району Івано-Франківської області зайшов на подвір'я
господарства підсудного ОСОБА_2 по вул. Береговій, 9 з метою придбати у
останнього пляшку горілки. Коли ОСОБА_2 вийшов з будинку то побачив, як
потерпілий кинув каменем у його собаку. Будучи роздратованим даним фактом, а
також тим, що потерпілий тривалий час не повертав йому борг в сумі 40 грн. за
придбані у нього раніше товари, він, під час короткочасного конфлікту, умисно
наніс потерпілому один удар рукою в обличчя в ділянку підборіддя, від якого
потерпілий упав та на деякий час втратив свідомість. В результаті, потерпілому
ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому тіла
нижньої щелепи та закритого перелому суглобового паростка нижньої щелепи зліва,
що викликало необхідність проведення операції "шинування щелеп" та
"металоостеосинтез нижньої щелепи, видалення уламка", що відноситься
до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали
тривалий розлад здоров'я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні підсудний свою вину не визнав та пояснив, що
04.08.2007 року потерпілого ОСОБА_3 не зустрічав, будь-яких конфліктів з ним не мав. Того дня
у вечірній час знаходився у своєї матері, а близько 3 год. ночі поїхав
власним авто в м.Чернівці за товаром. Попередньо 31.12.2006 року дійсно близько
3 год. ночі мав місце випадок, що ОСОБА_3 заходив до нього на подвір'я і кинув
каменем у собаку, після чого він, вийшовши з будинку штовхнув ОСОБА_3 і копнув
в зад ногою. Однак, після того випадку, на наступний день бачив потерпілого,
жодних травм він не мав. Вважає звинувачення надуманими, оскільки матір
потерпілого 18.01.2007 року приходила до нього в магазин і ніяких претензій
йому не висловлювала. З чуток йому відомо, що у ОСОБА_3 був конфлікт з ОСОБА_4,
в ході якого він міг отримати такі травми.

Не зважаючи на заперечення своєї вини підсудним, його вина повністю
доводиться зібраними у справі доказами:

Показаннями потерпілого ОСОБА_3, який в судовому
засіданні пояснив, що 4 січня 2007 року близько 11 год. зустрівся зі
знайомим ОСОБА_4, з яким вирішили пригоститися спиртним. ОСОБА_4 дав йому 20
грн. та запропонував придбати горілку у

2

ОСОБА_2, який торгує на
дому. Коли він пішов до будинку підсудного, ОСОБА_4 залишився очікувати його на
вулиці. На подвір'ї ОСОБА_2 загавкала собака і підсудний вийшов з будинку. Він
передав йому 20 грн. і попросив винести пляшку горілки, при цьому пояснив, щоб
той повернув здачу, а не залишав її в рахунок його боргу, через те, що гроші
належать ОСОБА_4 Коли ОСОБА_2 зайшов в будинок, на нього стала гавкати собака
господаря і він замахнувся рукою щоб її прогнати. Це побачив підсудний і,
підійшовши до нього, сказав щось образливе та вдарив його кулаком в обличчя.
Від удару він відчув різкий біль в ділянці підборіддя, впав та на коротку мить втратив
свідомість, а коли піднявся, то ОСОБА_2 повернув йому 20 грн. та прогнав геть.
Після того, він вийшов на вулицю і повернув гроші ОСОБА_4, а сам пішов додому,
оскільки відчував різкий біль. Про інцидент з ОСОБА_2 розповів лише наприкінці
наступного дня своїй сестрі та батькові, які відвідали його і побачили
закривавлену постіль, а також його обличчя, яке сильно набрякло. До 15.01.2007
року він за медичною допомогою не звертався, оскільки сподівався, що все
минеться, однак коли рана почала загноюватись, його госпіталізували до ОКЛ та
двічі прооперували. Вже в лікарні, за порадою лікарів він з родичами написав
заяву в міліцію.

Показаннями свідка ОСОБА_4, який, будучи допитаний в судовому засіданні
пояснив, що за день чи два до святвечора в січні 2007 року близько 23 год. зустрівся на
вулиці з ОСОБА_3, який
запропонував випити по 100 грам горілки, але пояснив, що немає грошей. Він дав
ОСОБА_3 20 грн., щоб той придбав горілку у ОСОБА_2, який торгує спиртним вдома.
Оскільки він перебував з ОСОБА_2 в неприязних стосунках, то залишився на вулиці
навпроти будинку, а ОСОБА_3
зайшов на подвір'я та постукав у двері. При вході будинку було включено
світло і він бачив, як підсудний вийшов з будинку та про щось розмовляв з
ОСОБА_3, а пізніше вдарив потерпілого рукою в обличчя, від чого той упав, а
ОСОБА_2 ще щось викрикував за ним. Підвівшись ОСОБА_3 вийшов на
вулицю, повернув йому 20 грн. та сказав, що йде додому. В той час потерпілий
тримався рукою за підборіддя, а з рота йшла кров. Жодних конфліктів у нього з
ОСОБА_3 не було, пояснення ОСОБА_2, який звинувачує його у побитті ОСОБА_3 є
вигаданими.

Показаннями свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що її брат ОСОБА_3 проживає в
батьківському будинку на одному з нею подвір'ї. 05.01.2007 року близько обіду
вона зайшла до братової кімнати і побачила, що він лежить на ліжку, а вся
постіль та підлога біля ліжка закривавлені, у потерпілого запала нижня щелепа,
а все обличчя набрякло. Вона повідомила про це батька і разом намагались
розпитати у брата що сталось. Про отриману травму він нічого не говорив,
оскільки не міг. Наступного дня ОСОБА_3 пояснив їй, що його побив ОСОБА_2
Спершу за медичною допомогою брат звертатись не мав наміру, оскільки думав, що
рана загоїться самостійно, однак, через декілька днів, коли йому стало гірше
попросив відвезти його в лікарню. 15.01.2007 року його госпіталізували до ОКЛ
та провели першу операцію. Лише тоді вона повідомила матір, що зі слів ОСОБА_3
його побив їх сусід ОСОБА_2 Мати того ж дня ходила до ОСОБА_2 розпитати про
інцидент, а коли повернулась, то сказала, що підсудний, в розмові з нею визнав,
що вдарив ОСОБА_3 лише один раз. Перебуваючи на лікуванні, братові необхідний
був паспорт, який за його словами зберігався у ОСОБА_2 через борг за придбані в
його магазині товари. Тому, 25.01.2007 року вона разом з ОСОБА_6 пішли до
підсудного забрати паспорт ОСОБА_3
З поведінки ОСОБА_2 було видно, що він розгублений, розпитував про здоров'я
ОСОБА_3, виправдовувався, що він його не бив, а лише раз відштовхнув, від чого
той упав на каміння на його подвір'ї.

Зазначені
обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснила, що
05.01.2007 року її донька ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_3 побитий, однак на її
запитання про обставини травми нічого відповісти не міг, оскільки не міг
говорити взагалі. 15.01.2007 року його госпіталізували до ОКЛ і лише тоді від
доньки дізналась, що зі слів ОСОБА_3, його побив ОСОБА_2 Того ж дня, вона пішла
до ОСОБА_2 розпитати за що він побив її сина, а підсудний пояснив, що не бив
його, а лише раз наніс удар в обличчя. При цьому він жестами показав, як саме.

3

Допитані як свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що ніяких інцидентів між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ніколи не бачили, пояснення підсудного ОСОБА_2 про те, що
ОСОБА_4 в їх присутності побив ОСОБА_3 є вигаданими.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що йому
відомо про те, що між зятем ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_3 відбулась сутичка, в
ході якої ОСОБА_2 прогнав з власного подвір'я ОСОБА_3

Згідно висновку судово-медичної експертизи в потерпілого
встановлено тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому тіла нижньої
щелепи та закритого перелому суглобового паростка нижньої щелепи зліва, що
викликало необхідність проведення операції "шинування щелеп" та
"металоостеосинтез нижньої щелепи, видалення уламка", які утворились
від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при одноразовому ударі
тупим твердим предметом в ділянку підборіддя спереду, знизу та дещо справа
наліво, так і при одному ударі в ділянку підборіддя спереду і знизу та другому
ударі в ділянку нижньої щелепи зліва та знизу, можуть відповідати терміну
вказаному в постанові і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня
тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров'я і не є небезпечними
для життя в момент спричинення (а.с. 44-46)

Оцінивши в сукупності зібрані докази, суд вважає
недостовірними показання підсудного, що 04.01.2007 року у нього не було
конфліктів з потерпілим, а потерпілий був побитий ОСОБА_4, оскільки зазначені
обставини не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінальної справи,
спростовані в судовому засіданні поясненнями свідків. Такі показання підсудного
спрямовані на уникнення від відповідальності.

Показання свідків ОСОБА_11- дружини підсудного та
ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_2 протягом всього вечора 04.01.2007 року з 19 год.
знаходився в будинку своєї матері і не міг зустрітись з потерпілим
спростовуються іншими зібраними у справі доказами, в тому числі і показаннями
свідка ОСОБА_13, яка пояснила, що підсудний з 28.12.2006 року щоденно, близько
9 год. вечора брав у неї молоко для собак, в тому числі і 04.01.2007 року.
Тому, в той день підсудний хоч і відвідував у вечірній час свою матір, яка живе
неподалік, однак повертався додому. Пояснення свідка ОСОБА_11 про те, що
протягом тривалого часу ніхто з родичів ОСОБА_3, з якими вона зустрічалась не
висловлював до неї претензій з приводу конфлікту між її чоловіком та
потерпілим, не спростовують обставин справи.

Дії підсудного суд кваліфікує за ст.122 ч.1 КК України,
оскільки він умисно заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є
небезпечним для життя і здоров'я, але таке, що спричинило тривалий розлад
здоров'я потерпілому ОСОБА_3

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та обставини що обтяжують та пом'якшують
покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудному суд визнає
рецидив, тобто вчинення підсудним, який має судимість нового злочину.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудному судом визнано наявність на
утриманні підсудного двох малолітніх Дітей.

ОСОБА_2 позитивно характеризується по місцю проживання, зареєстрований як
приватний підприємець.

За таких обставин, з врахуванням тяжкості злочину, особи
винного суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_2 від
призначеного в межах санкції ст.122 ч.1 КК України покарання з випробуванням,
на підставі ст.75 КК України. Відповідно до ст.76 КК України на засудженого
слід покласти додаткові обов'язки.

Цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 578,30-три.
на стаціонарне лікування потерпілого слід задовольнити в повному обсязі,
оскільки позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами.

Цивільний позов потерпілого по справі в частині стягнення матеріальної
шкоди підтверджених фіскальними чеками витрат на придбання медикаментів та
супутніх товарів на суму 668,26 грн., слід задовольнити повністю. Крім того, в
користь потерпілого з підсудного слід стягнути витрати на правову допомогу
адвоката в сумі 200 грн.

З урахуванням ступеню моральних страждань потерпілого,
який вимушено терпів фізичний біль, переніс дві операційні процедури, тривалий
час був позбавлений повноцінного харчування, внаслідок хворобливого стану
тимчасово втратив можливість

4

фізично
працювати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з підсудного в
користь потерпілого в якості моральної шкоди 5 тис. грн. При цьому суд враховує
також і ту обставину, що потерпілий своєю поведінкою до певної міри спровокував
неправомірні дії підсудного.

Керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним та призначити покарання за ст.122
ч.1 КК України - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від
відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк
терміном на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов'язки повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи,
з'являтись періодично для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов прокурора району задовольнити. Стягнути з
ОСОБА_2 578,30 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого в користь
Івано-Франківської обласної клінічної лікарні.

Цивільний позов заявлений потерпілим задовольнити
частково. Стягнути з ОСОБА_2 в користь потерпілого ОСОБА_3 668 грн.
матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 200 грн. понесених витрат на
правову допомогу адвоката.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд до вступу
вироку в законну сил залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення через
Богородчанський районний суд шляхом подання апеляції.