Справа № 11-53/11 Головуючий у І інстанції Кобилецький
Категорія - ч.2 ст. 289 КК України Доповідач Карнаух А. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
СуддівОСОБА_2, ОСОБА_3
з участю прокурора потерпілої цивільного позивача захисників засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9, потерпілого ОСОБА_11, засудженого ОСОБА_9 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2010 року

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, який має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючий робочим ТОВ „Земля і воля село Ярославка Бобровицького району Чернігівської області, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6,

засуджений за частиною 2 статті 289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; за частиною 1 статті 286 КК України до обмеження волі на строк 2 роки; за частиною 1 статті 187 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з часу затримання 30 червня 2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Ніжинської центральної міської лікарні 1633 грн. 87 коп. та на користь Ніжинської центральної районної лікарні 1031 грн. 76 коп. за лікування потерпілих від злочину.

Постановлено стягнути із засдженого на користь потерпілої ОСОБА_5 873 грн. 98 коп. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 44565 грн.

79 коп. завданої матеріальної шкоди та 5000 грн. у відшкодування заподіяної немайнової шкоди.

З ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди стягнуто 1497 грн. 39 коп. та в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 5000 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 81 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави понесені в справі судові витрати за проведення експертиз в сумі 2269 грн. 35 коп.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді взяття під варту.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він

04 квітня 2009 року, близько 16 години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, проник до гаража, розташованого біля будинку № 34 по вулиці Остерська в місті Ніжині, звідки незаконно заволодів автомобілем марки „ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав ОСОБА_11.

В цей же день, близько 20 години 30 хвилин, в темний час доби, ОСОБА_9, керуючи автомобілем марки „ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1, та рухаючись на 92 кілометрі автодороги Чернігів-Прилуки-Пирятин в напрямку міста Чернігова без увімкненого світла фар, грубо порушив вимоги п.п. 2.9.(а), 19.1.(а), 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, якими передбачено: що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння; у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з мікроавтобусом марки „ГАЗ-32213, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який рухався в зустрічному напрямку.

В результаті ДТП пасажир мікроавтобуса ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

10 березня 2010 року, близько 09 години 30 хвилин, ОСОБА_9, маючи умисел на заволодіння чужим майном, в провулку Прорізний міста Ніжина здійснив розбійний напад на ОСОБА_12. Ударом кулака збив потерпілого з ніг, після чого став наносити чисельні удари кулаками та ногами в область голови та тулуба потерпілого, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців та забою мяких тканин голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя, після чого заволодів особистим майном ОСОБА_12, а саме: грошима в сумі 778 грн., мобільним телефоном „Нокіа 1112 вартістю 203 грн., сім-карткою до нього, вартістю

25 грн., гаманцем, вартістю 20 грн., двома сумками, вартістю по 20 грн., трьома парами капців, вартістю по 25 грн., 3 кг. зерна люцерни, вартістю по 30 грн. за 1 кг., насінням огірків на суму 50 грн., ліками для домашньої худоби на суму 115 грн., чашкою, вартістю 10 грн., ложкою, вартістю 2 грн., двома лотками для продуктів харчування, вартістю по 5 грн. кожен, а всього на суму 1408 гривень.

В апеляції захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9, вважаючи вирок суду незаконним просив його змінити та помякшити засудженому покарання за ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК, оскільки потерпілий ОСОБА_11 просив суворо не карати.

Стверджуючи про відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 КК України та непричетність засудженого до даного злочину, порушив питання про закриття провадження кримінальної справи в цій частині.

Також просив зменшити розмір завданої немайнової шкоди, стягнутої із засудженого на користь ОСОБА_6

Потерпілий ОСОБА_11 в поданій апеляції, просив вирок суду в частині засудження ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 289 КК України змінити, та помякшити призначене покарання із застосуванням статті 69 КК України, звільнивши засудженого від відбування покарання на підставі положень статті 75 КК України.

На думку потерпілого, призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого, внаслідок суворості.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_9 подав апеляцію в якій, просив помякшити призначене йому покарання із застосуванням статті 69 КК України, пославшись в обґрунтування доводів апеляції на щире каяття, визнання своєї вини, наявність в нього малолітньої дитини.

В поданих доповненнях до апеляції, засуджений, порушив питання про закриття провадження в кримінальній справі в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 187 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, внаслідок відсутності складу злочину.

Стверджуючи про свою непричетність до злочину, вважав, що кримінальна справа відносно його за ч. 2 ст. 289 КК України порушена незаконно, внаслідок спливу термінів, визначених КПК України.

Заслухавши доповідача, захисників, засудженого, який просив задовольнити його апеляцію з викладених підстав, потерпілу та цивільного позивача, думку прокурора, котрі вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в апеляціях, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають.

Висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, обґрунтовані наявними в матеріалах справи доказами, у тому числі ретельно перевіреними в судовому засіданні та обєктивно оціненими у вироку в сукупності з іншими зібраними у справі доказами.

Допитаний, як на досудовому слідстві так і в суді першої інстанції засуджений свою вину в предявленому обвинувачені за частиною 2 статті 289; частиною 1 статті 286 КК України визнав повністю, заперечуючи свою причетність до вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 КК України.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що суд першої інстанції дослідив всі обставини, які могли мати значення для правильного вирішення справи. Суд перевіривши зібрані в справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9. у вчиненні злочинів за які його засуджено.

Твердження захисника та засудженого про непричетність останнього до вчинення злочинів, спростовуються заявою потерпілого ОСОБА_11 до міліції 06 квітня 2009 року по факту незаконного заволодіння належного йому автомобіля (том 1 а. с. 17) та показаннями останнього, що на керування його автомобілем, дозволу засудженому він не давав.

Згідно протоколу огляду місця події від 06 квітня 2009 року, засов та навісний замок гаражу де зберігався автомобіль потерпілого мають механічні пошкодження (том 1 а. с. 19-22).

За змістом висновку трасологічної експертизи, навісний замок, яким був зачинений гараж, пошкоджений в результаті зламу замка способом виривання дужки (том 1 а. с. 69-71).

Допитаний на досудовому слідстві та в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_13 показав, що 10.03.2010 року раніше незнайомий ОСОБА_9, якого він запамятав, наніс йому удари по тілу руками та ногами після чого забрав належні йому речі.

По даному факту ОСОБА_13 звернувся з заявою до міліції, яка мається в матеріалах кримінальної справи (том 1 а. с. 157).

Під час предявлення особи для впізнання потерпілий впізнав засудженого ОСОБА_9, як особу яка вчинила на нього розбійний напад, про що свідчить відповідний протокол від 01 липня 2010 року (том 1

а. с. 203).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_12 мались легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоровя та могли утворитись при вказаних обставинах справи (том 1 а. с. 176,177).

Місцевий суд, аналізуючи наявні докази в справі, обґрунтовано прийшов до висновку про неспроможність показань засудженого та свідка ОСОБА_14 про непричетність ОСОБА_9 до вчинення даного злочину та вірно оцінив їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії засудженого правильно кваліфіковані судом за частиною 2 статті 289, частиною 1 статті 286, частиною 1 статті 187 КК України.

Доводи апеляції захисника та потерпілого ОСОБА_15 про суворість призначеного засудженому покарання за ч.2 ст. 289 КК України та можливість застосування статті 69 КК України і звільнення засудженого від відбування покарання на підставі положень статті 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

При обранні міри покарання ОСОБА_9 за кожний вчинений злочин суд відповідно до вимог статті 65 КК України урахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про його особу, обставини, які помякшують та обтяжують покарання.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_9 покарання в межах санкції частин статей за інкриміновані злочини, у виді обмеження та позбавлення волі з ізоляцією засудженого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи.

Остаточне покарання ОСОБА_9 судом визначено у відповідності до вимог статті 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку завданого ОСОБА_6, власнику автомобіля НОМЕР_3, складає 43617,79 грн. (том 1 а. с. 43, 125,126).

Отже місцевий суд правильно встановивши фактичні обставини справи, належним чином перевірив обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та встановивши, що внаслідок винних дій ОСОБА_9 цивільному позивачу були завдані душевні страждання, в звязку з пошкодженням належного йому мікроавтобуса, у відповідності до статті

23 ЦК України, з врахуванням вимог розумності і справедливості, частково задовольнивши позов, правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., який компенсує моральні страждання ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377, 379 Кримінально-процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляції захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9, потерпілого ОСОБА_11 та засудженого ОСОБА_9, залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від

06 жовтня 2010 року, щодо ОСОБА_9, залишити без зміни.

СУДДІ:

А.С. ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_3