АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/296/14 Справа № 404/4435/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року м. Дніпропетровськ

2014 року червня 24 дня Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляційною скаргою державного обвинувача на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2013 року, яким засуджено

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ридомиль Кременецького району Тернопільської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у відповідності до вимог ст. 89 КК України,

по ст. 121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на строк 3 роки

На підставі ст.76 КК України його зобов`язано не змінювати місце мешкання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Дніпропетровській області в рахунок відшкодування витрат на проведення криміналістичних експертиз 940 гривень 80 копійок.

Згідно з вироком суду ОСОБА_11 визнано винним за вчинення злочину за таких обставин.

01 квітня 2012 року, приблизно о 22.35 годин, він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після сварки в більярдному клубі «НЛО», який розташований по вул. Щербицького, 69, в м. Дніпродзержинську з незнайомими йому ОСОБА_12 , ОСОБА_13 наздогнав біля будинку АДРЕСА_2 , вищевказаних осіб та громадянина ОСОБА_7 , після чого вступив з ним у конфлікт. У ході сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_11 навмисне з метою заподіяння тілесних ушкоджень невстановленим колючо-ріжучим пpeдметом завдав ОСОБА_7 два удари в область черевної порожнини, два удари по задній поверхні грудної клітини, один удар по правому плечу, один удар по лівій сідниці. В результаті цього, згідно висновку судово-медичної експертизи заподіяв потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: двох непроникаючих поранень лівої і правої половини грудної клітини, одного поранення правого плеча, одного поранення лівої сідниці, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також двох проникаючих поранень черевної порожнини з пошкодженням шлунку, тонкої кишки, сигмовидної кишки, що ускладнилися внутрішньочеревною кровотечею, які по своєму характеру відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
В апеляції державний обвинувач просить скасувати вирок суду через невідповідність призначеного покарання ступені тяжкості вчиненого злочину й особи засудженого внаслідок його м`якості та постановити свій вирок, яким призначити покарання ОСОБА_11 по ст. 121 ч.1 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, вказує на те, що при постановленні вироку судом не було враховано належним чином тяжкість й суспільну небезпеку скоєного засудженим злочину спрямованого проти життя й здоров`я особи, а також данні які характеризують особу засудженого, звертає увагу на те, що даним вироком не досягнута мета покарання виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

В запереченні на апеляційну скаргу державного обвинувача, адвокат ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_11 просить відмовити в задоволенні вищезазначеної апеляційної скарги, а вирок суду залишити без змін, оскільки вважає, що при постановленні вироку, судом враховані всі обставини справи, зокрема те, що потерпілий особисто звернувся до суду з проханням не призначати ОСОБА_11 покарання пов`язаного з триманням під вартою, вказує на те, що засуджений щиросердно покаявся у скоєному, примирився з потерпілим, добровільно відшкодував завдану шкоду, має позитивні характеристики з місця роботи та проживання, а також має на утриманні двох малолітніх дітей, тому за наявністю вказаних обставин адвокат вважає можливим виправлення його підзахисного без реального позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого ОСОБА_14 , який просив вирок суду залиши без змін, захисника ОСОБА_8 , який просив також про це, засудженого ОСОБА_11 та його адвоката ОСОБА_15 , які просили також про залишення вироку суду без змін, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу державного обвинувача, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 365 КПК України, в кримінальній справі суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги. Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, за обставин встановлених судом і викладених в вироку та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушення вимог КПК України під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винність ОСОБА_11 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора в апеляції про невідповідність призначеного ОСОБА_16 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Висновок суду про звільнення ОСОБА_16 від покарання з випробуванням не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання.

Вирішуючи питання про правильність застосування Закону України про кримінальну відповідальність та відповідальність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі ОСОБА_16 колегія суддів виходить із того, що у відповідності з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередженням вчиненого нею нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_16 та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд І інстанції посилався на характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, дані про особу, зокрема на те, що він раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимий, працював, признав повністю вину, відшкодував завданні збитки потерпілому, має неповнолітню дитину.

Разом з тим, при призначенні покарання судом в достатній мірі не було враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_16 злочину та не проаналізовані обставини наявності небезпеки для життя потерпілого.

Звільняючи ОСОБА_16 від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, суд залишив поза увагою та належним чином не дослідив ту обставину, що фактично на момент розгляду в суді І інстанції ОСОБА_16 не відшкодував потерпілому завдану шкоду, це було зроблено лише після постанови вироку.

Ті обставини, що ОСОБА_16 не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні дитину, на що є посилання у вироку, на думку колегії суддів є не достатнім для висновку про можливість виправлення ОСОБА_16 без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_16 покарання із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України в даному випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає меті покарання, якою є також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим.

За таких обставин застосування судом щодо ОСОБА_16 ст. 75 КК України колегія суддів не може визнати обґрунтованим, в зв`язку з чим, відповідно до вимог п.2, ч.1 ст. 366 КПК України, вирок суду І інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати і з метою застосування більш суворого покарання ухвалити свій вирок, визначивши ОСОБА_16 покарання у вигляді позбавлення волі на строк менш зазначеного в апеляції прокурора.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в частині призначення ОСОБА_16 покарання без застосування ст. 75 КК України підлягає частковому задоволенню.

Але з урахуванням обставин злочину, думка потерпілого, який в судовому засіданні просив суворо ОСОБА_16 не наказувати у зв`язку з тим, що останній відшкодував йому всі збитки, має на утриманні малолітню дитину, що колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують його покарання, вважає можливим призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ст. 121 ч.1 КК України.

Підлягає вирок суду також зміні в частині відшкодування судових витрат.

У відповідності з ст. 93 КПК України при визнанні підсудного винним, суд постановляє стягти з нього судові витрати передбачені ст. 91 КПК України.

Суд першої інстанції помилково стягнув ці витрати, пов`язані з проведенням експертиз, на користь НДЕКЦ при УМВС, в той час як за змістом вказаного закону такі стягнення належить стягнути в дохід держави. Тому ця помилка суду повинна бути виправлена.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу державного обвинувача - задовольнити частково.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2013 року відносно ОСОБА_11 скасувати.

Призначити йому покарання за ст. 121 ч.1 КК України у виді позбавлення волі, з застосуванням ст. 69 КК України, на 3 роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту взяття ОСОБА_11 під варту.

Зарахувати в строк відбуття покарання засудженого ОСОБА_11 період перебування під вартою по даній справі з 02 квітня 2012 року по 26 грудня 2012 року включно.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 940 гривень 80 копійок витрат пов`язаних з проведенням судових експертиз.

В іншій частині вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2013 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Судді: