Справа № 1-72/06
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

10 квітня
2006 року
м. Малин

Малинський
районний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Тимошенка А.О.,

секретаря - Єнько Т.А.,

за
участю:

прокурора - Онищенко Р.А.,

адвоката - ОСОБА_1.,

потерпілого - ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі Малинського районного суду кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Славів Черняхівського
району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1, одруженого, не судимого, працює
водієм в приватному підприємстві «ПВН»,

за
частиною 1 статті 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 03 лютого 2006 року близько 06 години 30 хвилин на
автодорозі від смт. Чоповичі до с. Пристанційне Малинського району Житомирської
області, керуючи автобусом ЛАЗ-699Р реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить
приватному підприємству «ПВН» (м. Житомир, Богунський район, проспект Миру 57),
в порушення вимог пунктів 12.2 та 19.3 Правил дорожнього руху, не вибрав
безпечної швидкості руду з урахуванням конкретних дорожніх умов та зіткнувся з
велосипедистом ОСОБА_2. В результаті зіткнення ОСОБА_2. отримав закриті переломи
7-8 ребер зліва, які по своїй категорії відносяться до середньої тяжкості
тілесних ушкоджень. Порушуючи правила безпеки дорожнього руху ОСОБА_3. не
передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча
повинен був і міг їх передбачити.

Підсудний в судовому засіданні вину свою визнав частково, та показав, що 03
лютого 2006 року він їхав на рейсовому автобусі ЛАЗ-699Р, реєстраційний номер
НОМЕР_1, що належить приватному підприємству «ПВН», по автодорозі від смт.
Чоповичі до с. Пристанційне Малинського району Житомирської області. Автобус
рухався з включеним ближнім світлом фар зі швидкістю близько 50 км./год. Була
темна пора доби, дуже слизька дорога та йшов сніг. Назустріч на відстані
200-250 метрів рухався легковий автомобіль з включеним дальнім світлом фар.
Оскільки світло зустрічного автомобіля обмежувало видимість, ОСОБА_3. подав
його водію сигнал шляхом короткочасного вмикання дальнього світла фар. Водій
зустрічного автомобіля, побачивши сигнал, переключився на ближнє світло і в цей
момент підсудний побачив перед автобусом, на відстані 8-10 метрів,
велосипедиста, який рухався в попутному напрямку. На велосипеді не було
світлоповертачів. Побачивши велосипедиста, звернув ліворуч і почав гальмувати,
але було дуже слизько, автобус понесло вперед і він зіткнувся з велосипедистом.
Через декілька секунд автобус зупинився на лівій стороні дороги. Від зіткнення велосипедист отримав середньої
тяжкості тілесні ушкодження. Під час лікування потерпілого через свого
директора передав йому 500 (п'ятсот) гривень. Кається. Просить суворо не
карати.

Потерпілий ОСОБА_2. показав, що 03 лютого 2006 року близько 6 години 30
хвилин їхав на своєму велосипеді від смт. Чоповичі до с. Пристанційне Малинського району
Житомирської області. Рухався якнайближче до правої обочини. Дорога була дуже
слизька і було темно, але велосипед був ззаду обладнаний світлоповертачами.
Назустріч йому, на відстані близько 300 метрів їхав легковий автомобіль з
включеним ближнім світлом фар. Через деякий час почув, що ззаду наближається
якийсь транспортний засіб і трохи звернув праворуч, щоб надати йому можливість
проїхати, а через кілька секунд відчув удар. Зіткнувся з автобусом, яким
керував підсудний. Від удару отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Після зіткнення з велосипеда зникли світловідбивачі. Мабуть їх зняв підсудний.
Ліхтарів на велосипеді не було. Підчас
лікування підсудний через директора підприємства, в якому він працює, передав
на лікування 500 (п'ятсот) гривень. Просить стягнути також з підсудного 10000
(десять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я.

Свідок ОСОБА_4. показав, що 03 лютого 2006 року близько 6 години 30 хвилин
на автомобілі Москвич-412 повертався з залізничного вокзалу с. Пристанційне.
Було темно, йшов сніг. На дорозі була ожеледь. Назустріч йому рухався
велосипедист, а за ним автобус. У автобуса світилось чотири ліхтаря. Побачивши
автобус, переключився на ближнє світло фар, а коли під'їхав ближче, то побачив,
що автобус стоїть на його смузі, а на іншій стороні дороги лежить велосипедист. Не помітив чи були
на велосипеді ліхтарі або світловідбивачі.

Крім особистого визнання підсудним своєї вини, показань потерпілого та
свідка винність підсудного підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події з схемою дорожньо-транспортної пригоди
(а.с. 3-4) в якому описане місце дорожньо-транспортної пригоди та зазначене
розташування транспортного засобу;

- протоколом огляду автобуса ЛАЗ-699Р (а.с. 6) в якому зазначено, що в
автобуса виявлені наступні пошкодження: розбите дзеркало заднього виду,
вм'ятина на передній панелі з правої сторони, деформована права частина
бампера, подряпина на правій частині бампера та наслоювання чорного кольору,
подряпина та вм'ятина на фартуху з правої сторони, розбите скло правого
переднього повторювача поворотів;

- протоколом огляду велосипеда «Дніпро» (а.с. 7) в якому зазначено, що у
велосипеда виявлені наступні пошкодження: деформовано задній щиток, наслоювання
білої фарби з лівої сторони задньої вилки, відірвана верхня частина сидіння,
деформоване кермо;

- висновком транспортно-трасологічної експертизи № 80/18 від 08 лютого 2006
року (а.с. 24-28) в якому описані пошкодження автобуса ЛАЗ-699Р і велосипеда
«Дніпро» та зазначено, що зіткнення між велосипедом та автобусом відбулось під
кутом 6 градусів;

- висновком судово-медичної експертизи № 76 від 23.02.2006 року (а.с. 51) в якому вказано, що у ОСОБА_2
маються тілесні ушкодження у вигляді перелому 7-8 ребер зліва, які по своїй
категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що є небезпечними в
момент їх спричинення. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії твердих,
тупих предметів за обставин і в час вказаних в постанові. Не виключено, що дані
тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок падіння потерпілого з висоти
власного зросту.

Аналізуючи досліджені докази суд визнає доведеною вину ОСОБА_3. порушенні правил безпеки дорожнього
руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження і
кваліфікує його за ч. 1 статті 286 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує, майновий стан підсудного, те що
підсудний раніше не судимий, дав вичерпні покази щодо вчиненого злочину, чим
фактично повністю визнав свою вину, характеризується позитивно.

Обставинами, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України
пом'якшують покарання, суд визнає щире каяття підсудного та надання
матеріальної допомоги на лікування.

Обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України
обтяжують покарання не виявлено.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає що для виправлення підсудного
достатнім буде покарання в межах санкції ч. 1 статті 286 Кримінального кодексу України у виді
штрафу.

У справі потерпілим заявлений цивільний позов про відшкодування підсудним
моральної шкоди на суму 10000 (десять тисяч) гривень. Підсудний позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін
та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як видно з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 78)
автобус ЛАЗ-699Р, яким керував підсудний, належить приватному підприємству
«ПВН», що знаходиться в Богунському районі м. Житомира на проспекті Миру 57.
Підсудний заподіяв потерпілому шкоду під час виконання своїх трудових
обов'язків, що підтверджується дорожнім листом від 03.02.2006 року (а.с. 79), а
відповідно до частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх
трудових (службових) обов'язків. Отже позов повинен бути пред'явлений до
приватного підприємства «ПВН».

Керуючись ст. ст. 323, 324, 327 Кримінально-процесуального кодексу України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_3у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті
286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у
розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

До набрання вироком законної сили залишити в силі запобіжний захід підписку
про невиїзд.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_2 . відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного
центру (одержувач НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області, код: 25574601,
банк: УДК в Житомирській області, МФО: 811039, р/р: 0096) двісті
п'ятдесят дев'ять гривень 22 копійки витрат на проведення експертиз.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через
Малинський районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя
А.О. Тимошенко