ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/16583/14-к

23.01.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження №0006038 за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, утриманців не має, на військовому обліку не перебуває, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, навчається в Херсонському професійному суднобудівному ліцеї, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимості не має

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
ОСОБА_7 03.11.2014 року близько 23-30 год., знаходячись біля буд. №4 по вул. Кутузова в м. Херсоні, переслідуючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів відкрито, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , що виразилось в нанесені потерпілому удару рукою ззаду в область шиї та двох ударів ногою в область нижніх ребер з лівої сторони, заволодів барсеткою потерпілого ОСОБА_5 , в якій знаходилось особисте майно останнього, а саме: мобільний телефон «Самсунг» вартістю 300 грн. з сім-картою ТОВ «Астеліт» вартістю 50 грн., грошові кошти у сумі 200 грн., документи і банківські картки, які матеріальної цінності для потерпілого не мають, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 550 грн..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, фактичні обставини справи не оспорив, розкаявся. Показав, що у листопаді 2014 року вночі у нетверезому стані був в районі залізничного вокзалу ст. Херсон біля житлового будинку, де побачив потерпілого, відносно якого в той момент перебував за спиною останнього та якого спочатку вдарив рукою, куди саме пояснити не може, бо не пам`ятає через стан сильного сп`яніння, в якому тоді перебував, а пізніше ногою в область тулуба, від чого потерпілий впав на землю. Після цього він забрав у потерпілого барсетку, куди у подальшому її подів пояснити не може, бо не пам`ятає з наведеної вище причини. Наступного дня у гуртожитку, де тоді проживав, виявив при собі телефон, який йому не належав, і здогадуючись, що той телефон належить потерпілому, з метою попередження викриття у вчиненні злочину відносно останнього продав той телефон товаришу, який проживав там же разом у ним у кімнаті.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, окрім визнання вини самим обвинуваченим, підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового слідства та перевірених і досліджених судом доказів, які суд визнає належними та допустимими.

Так, показання обвинуваченого узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду показав, що 03.11.2014 року вночі йшов додому. В районі вул. Кутузова біля житлового будинку відчув удар в шию ззаду, після чого впав на землю. Повернувшись, побачив раніше незнайомого йому хлопця, яким є обвинувачений ОСОБА_7 , після чого останній наніс йому ще два удари ногою в область ребер з лівої сторони, зірвав з нього барсетку та втік. В тій барсетці знаходилися його телефон «Самсунг», гаманець з грошима в сумі 200 грн., ключі, документи на його ім`я і банківські картки. Коли прийшов до тями, виявив біля себе телефон, який, як з`ясувалося у подальшому, належить обвинуваченому. Той телефон він видав працівникам міліції.

Показання потерпілого та обвинуваченого про місце, де останній здійснив викрадення належного потерпілому майна, узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 04.11.2014 року, згідно з яким це місце у присутності понятих та потерпілого було оглянуто (а.с. 65).

Показання потерпілого про виявлення на місці події неналежного йому мобільного телефону та подальшу видачу його працівникам міліції відповідають даним протоколу огляду місця події від 04.11.2014 року та протоколу огляду того телефону від 08.11.2014 року, який визнаний речовим доказом у справі (а.с. 66-69).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2014 року потерпілий впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як хлопця, який 03.11.2014 року застосував до нього насильство та заволодів належним йому майном (а.с. 77-79).

Даними з Журналу вечірньої перевірки жильців гуртожитку ХПСЛ, який у присутності понятих оглянутий та визнаний речовим доказом, стверджено, що ОСОБА_7 на момент вечірньої перевірки 03.11.2014 року у гуртожитку не перебував (а.с. 82-85).

За висновками судово медичної експертизи (висновок №1506 від 25.11.2014 року) у потерпілого ОСОБА_5 було виявлено легке тілесне ушкодження у виді синця шиї, яке утворилося не менше від однієї травматичної дії тупим предметом на протязі однієї доби до огляду, не виключено 03.11.2014 року, що відповідає показанням обвинуваченого та потерпілого про характер розвитку події за їх участю у той день та, зокрема, показанням потерпілого про локалізацію та механізм спричинення йому тоді обвинуваченим тілесних ушкоджень (а.с. 73).

Показання обвинуваченого про те, яким чином він розпорядився викраденим у потерпілого телефоном, відповідають даним протоколу огляду, проведеного за участю понятих, від 05.11.2014 року, в ході якого той телефон був вилучений та оглянутий, відповідно до постанови про пред`явлення речей для впізнання від 25.11.2014 року потерпілий впізнав його як такий, який належить йому, у подальшому він був визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому (а.с.74-76, 80-81).

Оцінивши зазначені вище докази у сукупності, суд вважає їх достатніми для того, щоб дійти висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи фактично характеризується посередньо, навчається, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має, обставинами, які пом`якшують покарання, визнає повне визнання вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що в судовому засіданні обвинувачений попросив вибачення у потерпілого, висловив жаль з приводу вчиненого, намір не вчиняти подібних дій у майбутньому та відшкодувати завдану потерпілому шкоду, що підтвердив і сам потерпілий, вказавши, що розмови між ним та обвинуваченим з цього приводу дійсно мали місце, обставиною, яка обтяжує покарання, визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства за умови здійснення контролю за його поведінкою кримінально виконавчою інспекцією.

Також при обранні міри покарання ОСОБА_7 суд враховує думку прокурора, який у судових дебатах порушив питання про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням та думку потерпілого, який погодився з позицією прокурора і не наполягав на суворому покаранні.

Цивільний позов у справі не пред`явлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.

Керуючись ст.ст. 369, 373 - 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь КЗ «Бюро судово медичної експертизи» 110,70 (сто десять грн. 70 коп.) грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судово медичної експертизи №1506 від 25.11.2014 року.

Речові докази у справі:

- копію сторінки з Журналу вечірньої перевірки жильців гуртожитку - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Самсунг» - вважати повернутим власнику;

- мобільний телефон «Nokia-1280» - повернути ОСОБА_7 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Головуючий: ОСОБА_1