Справа № 755/183/15-к
В И Р О К
іменем України
"18" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0013399 від 05.10.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з загальною середньою освітою, не працює, холостого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за тією ж адресою, раніше судимий: 11.11.2008 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 21.04.2009 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, 26.06.2012 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі, звільнений 20.05.2013 року з Жовтневської ВК № 17 Харківської області по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим, в подальшому належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, маючи не зняту і не погашену, в установленому законом порядку, судимість, повторно скоїв умисний злочин.

Так, 25.06.2014 року близько 22:00 години, обвинувачений, знаходячись в загальному коридорі між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , помітив велосипед, що належить ОСОБА_4 , після чого у нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання вищевказаний велосипед.

Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 переконався, що його злочинні дії залишаться не поміченими, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, повторно таємно викрав велосипед, вартістю 4 000 грн. Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та розпорядився викраденим на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду.

Крім того, ОСОБА_5 04.10.2014 року приблизно о 17:00 годині, знаходячись за вказаною адресою, помітив ролики, що належать ОСОБА_4 , після чого у нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.

Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 переконався, що його злочинні дії залишаться не поміченими, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, повторно таємно викрав ролики, вартістю 400 грн. Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та розпорядився викраденим на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

27 листопада 2014 року у даному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому положеннями ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий та обвинувачений за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди 4 400 грн., завданої потерпілому, яку обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується сплатити протягом двох місяців з дня затвердження угоди, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому, узгоджене в угоді, покарання та інші, передбачені угодою, заходи.

Потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений в ОСОБА_5 судовому засіданні просять затвердити угоду про примирення, укладену між ними, та призначити обвинуваченому, узгоджену між ними, міру покарання, при цьому підтвердили, що їм роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України. Потерпілому зрозуміло позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинувачений, при цьому, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди. До того ж зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст, укладеної з потерпілим, угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, представник потерпілого, в свою чергу, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, що визначені положеннями ст. 65 КК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Згідно положень угоди про примирення ОСОБА_5 слід призначити, узгоджену сторонами угоди, міру покарання, у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

Речових доказів по кримінальному провадженню немає.

Заподіяну потерпілому шкоду у розмірі 4 400 грн., згідно умов угоди, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується сплатити протягом двох місяців з дня затвердження угоди.

Керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 469, 473 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 27 листопада 2014 року у кримінальному провадженні за №1-кп/755/194/15, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0013399 від 05.10.2014 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому, узгоджене між сторонами угоди про примирення від 27 листопада 2014 року, покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: