ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1977/15-к
провадження № 1-кп/753/209/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода, Кагарлицького району, Київської області, громадянина України, освіта середня-технічна, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 11.10.2014 приблизно 01:10 год., керуючи технічно справним автомобілем «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , в рухаючись проїзною частиною вул. Харківське шосе, зі сторони вул.Тростянецька напрямку вул. Привокзальна в м. Києві, згідно висновку судової авто-технічної експертизи №600/ат від 10.12.2014, допустив порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, а саме:

18.4. ПДР України - як що перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи не безпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виразилось в тому, що він керуючи вище вказаним транспортним засобом, рухаючись в крайній лівій смузі руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований на проїзній частині вул. Харківське шосе, неподалік житлового будинку №21/6, який позначений на дорожньому покритті дорожньою розміткою та відповідними дорожніми знаками Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та необачність, а саме не відреагував, що перед зазначеним пішохідним переходом зупинилися інші транспортні засобі, які рухалися в інших смугах попутного напрямку руху та не переконався, що на ньому відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в результаті цього несвоєчасно відреагував та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який маючи перевагу в русі здійснював перехід зазначеної проїзної частини в межах нерегульованого пішохідного переходу.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться в причинному зв`язку з наставшими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню пішоходу ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Згідно висновку судово-медичної експертизи №2073/Е від 20.11.2014 року потерпілий ОСОБА_6 отримав наступні тілесні ушкодження:

а) закрита травма лівої гомілки - уламкові переломи обох кісток лівої гомілкової кістки в проекції верхнє - середньої третини (зі зміщенням уламків), яка відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

б) садна м`яких тканин обличчя, голови, спини справа, грудної клітки зліва, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом); за давністю ушкодження можуть відповідати вказаному терміну, тобто 11.10.2015 року.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що 11.10.2014 року приблизно о 01:00 ночі він рухався на своєму автомобілі по вул. Тростянецькій в напрямку вул. Привокзальної, доїжджаючи до світлофора на зустріч виїхала машина яка його засліпила в результаті чого він не побачив пішохода і здійснив наїзд, після чого він викликав швидку і працівників ДАІ.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило петерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненні злочину. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до злочинів невиликої тяжкості, необережну форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинуваченого як пом`якшуючу обставину, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи наведене, суд призначає ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Разом з цим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання суд, враховуючи вимоги ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Питання заявлених та підтриманих учасниками кримінального провадження цивільних позовів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи цивільний позов адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що в результаті отримання ним тілесних ушкоджень йому була заподіяна матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування, придбання ліків та згідно наданих доказів становить 14, 217 гривень 89 копійок, тому вважає даний позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи цивільний позов у частині моральної шкоди, суд оцінює характер вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних і моральних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілому спричинено фізичний біль, що призвело до розладу здоров`я, порушення нормального перебігу та якості життя, і завдало душевних та моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає частково обґрунтованим розмір моральної шкоди на 15 000 гривень.

Також, суд вважає за необхідне, керуючись ст. 126 КПК України, стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати, які складаються з розміру витрат на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67,75,76 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції , повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги вартість лікування в сумі 4890 гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму матеріальної шкоди в розмірі 14 217 гривень 89 копійок, та суму моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_5 сплатити процесуальні витрати за проведення автотехнічної експертизи в сумі 983 гривні 84 копійки.

Речовий докази автомобіль марки Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити у його власності.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, захисникам, потерпілому та засудженому.

СУДДЯ: