Справа № 11-299 Головуючий
у І інстанції Стеблина А.В.
190 ч. 2 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 квітня 2007 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого Щербакова О.С. Суддів Акуленко C.O., Оседача М.М. з
участю прокурора Томилко М.П. засудженої
ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_1 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31
січня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження,
уродженка с Малійка
Чернігівської області, українка, громадянка України, освіта
професійно-технічна, не заміжня, не працююча, раніше не судима,

засуджена за ст.
190 ч. 2 КК України до 3 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного судом
покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язано періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1800 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди та 1300 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Доля речових
доказів вирішена у відповідності зі ст. 81 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_1 визнана винною та засуджена за те,
що 07.03.2006 року, приблизно об 10 год.
20 хв., знаходячись біля кінотеатру „Дружба", розташованого по
проспекту Миру, 57 м. Чернігова, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_2,
заволоділа грошима в сумі 1800 грн., що

належать
ОСОБА_2

11.03.2006 року, приблизно об 11 годині, ОСОБА_1,
знаходячись біля Центрального поштамту м. Чернігова, розташованого по проспекту
Миру, 54, м. Чернігова, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_3, заволоділа
грошима в сумі 350 доларів СІЛА, що згідно офіційного курсу Національного банку
України станом на 11.03.2006 року становить 1767 грн. 50 коп., які належать ОСОБА_3.

В подальшому, 11.03.2007 року, приблизно об 11 годині 10 хвилин, ОСОБА_1,
знаходячись біля Центрального поштамту м. Чернігова, розташованого по проспекту
Миру, 54, м. Чернігова, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_4, заволоділа
грошима в сумі 350 доларів США, що згідно офіційного курсу національного банку
України станом на 11.03.2006 року становить 1767 грн. 50 коп., які належать ОСОБА_4.

В апеляції
засуджена ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, а справу провадженням закрити
за відсутністю і її діях складу злочину, з наступних підстав. В якості доказів
скоєння злочину суд послався на заяви ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до міліції,
подані ними після затримання її 21.06.2006 року працівниками міліції та
спричинення їй тілесних ушкоджень. Вказує, що в день її затримання вона
намагалася віддати борг ОСОБА_2 не в гривнях, а у доларах США, у приміщенні
міліції хотіла покласти їх у кишеню, але це було розцінено як доказ скоєння
злочину. Явки з повинною вона змушена була написати під фізичним та моральним
тиском. Під час додаткового розслідування та судового слідства було відмовлено
в задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи судово-медичного
висновку про тяжкість тілесних ушкоджень, які були спричинені їй працівниками
міліції та двох фотокарток. Крім цього суд не об'єктивно оцінив свідчення
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, данні ними 10.10.06 року на досудовому слідстві, обидва
визнали, що розмовляли з приводу працевлаштування не з нею, а з ОСОБА_5 Також
не згодна з позовом ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_1, яка просила вирок скасувати, а
справу провадженням закрити, оскільки даного злочину вона не вчиняла, думку
прокурора про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів підстав для її задоволення не
знаходить.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у
вироку діянь за обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам
справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі і досліджених в судовому
засіданні доказів і є обґрунтованим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та
показала, що в березні 2006 року вона позичила у ОСОБА_2 1800 грн., а у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 350 доларів США на розвиток свого
бізнесу.

21.06.2006
року вона намагалася повернути ОСОБА_2 борг, а саме 350 доларів США, але була
затримана працівниками міліції, які і вилучили у неї вказану суму грошей. В
подальшому вона повернула борг і ОСОБА_4 Вона не обіцяла потерпілим за гроші влаштувати їх на
роботу на пивзавод. Ніякого відношення до пивзаводу вона не має.

Не дивлячись на таку позицію засудженої, її вина в інкримінованих їй
злочинах, за які її засуджено підтверджується показами потерпілих, свідків та
іншими матеріалами справи.

Так допитані як на досудовому так і в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 стверджували,
що ОСОБА_5 познайомив їх з ОСОБА_1 і вона пообіцяла їм за 350 доларів США працевлаштувати на
пивзавод.

Свідок ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_1 допомогла йому працевлаштуватись на
пивзавод „Десна" та пообіцяла, що за 350 доларів США влаштує на
роботу ОСОБА_2, ОСОБА_4
та ОСОБА_3.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується протоколами очних ставок її з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, де вони
показували, що зустрічалися з ОСОБА_1, і вона пообіцяла працевлаштувати їх за
350 доларів США на пивзавод
„Десна" (а.с. 126-129, 135-138).

Отже, на думку колегії суддів, вирок постановлений на достовірних даних,
показання потерпілих по справі послідовні, підтверджуються іншими доказами і
даних про те, що вони могли обмовити ОСОБА_1 немає.

Дії засудженої ОСОБА_1 судом правильно кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України,
як шахрайство вчинене повторно.

Посилання ОСОБА_1 на те, що було порушено її право на захист та те, що
слідчий сфальсифікував матеріали справи і 17.07.06 склав протокол про
закінчення слідства та пред'явлення матеріалів для ознайомлення, а вона в цей
час знаходилася в прокуратурі і не могла ознайомитися з матеріалами справи, вже
було предметом розгляду в суді першої інстанції. Та у зв'язку з цим судом було
прийнято рішення про направлення справи на додаткове розслідування з метою
усунення вказаних недоліків. Після виконання усіх слідчих дій, у відповідності
із законом, справа була повернута до суду. Тому ці доводи не можуть бути
прийняті до уваги.

В супереч твердженням засудженої ОСОБА_1, які викладені в
апеляції, її доводи про застосування до неї недозволених методів слідства
перевірялися працівниками прокуратури, в ході перевірки було встановлено, що до
ОСОБА_1 які-небудь недозволені методи слідства не застосовувалися, показання
вона давала добровільно, ці її твердження є надуманими. У зв'язку з цим у
порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції було відмовлено, що
підтверджується відмовним матеріалом № 358/1-06.

Свідок ОСОБА_6у суді показав, що влітку 2006 року
прибувши в Деснянський відділ міліції, побачив там підсудну ОСОБА_1, відносно
якої складались документи. Вона намагалась кинути долари за батарею. Він
відібрав у ОСОБА_1 явку з повинною та пояснення. Ніяких заходів фізичного та
психологічного впливу до підсудної він не застосовував.

Оскільки висновки прокуратури та покази свідка ОСОБА_6
узгоджуються з іншими матеріалами справи, твердження ОСОБА_1 про застосування
до неї недозволених методів слідства не підтверджуються будь-якими доказами,
отже суд дійшов правильного висновку про надуманість цих тверджень.

Крім того, по справі достовірно встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_1
отримала до її доставки в райвідділ міліції і вони ніяким чином не відносяться
до провадження по цій справі.

Покарання, яке призначено засудженій ОСОБА_1 відповідає характеру і ступеню
тяжкості вчиненого нею злочину, даним, що характеризують її особу, та всім
обставинам справи і є справедливим.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди потерпілому ОСОБА_2, суд
врахував, що від заподіяного злочину йому завдано моральних страждань. Також
суд врахував і матеріальний стан засудженої та принцип об'єктивності,
справедливості та розумності при визначенні морального відшкодування, тому
обґрунтовано прийняв рішення про стягнення 1300 грн. Колегія суддів не
знаходить підстав для зміни вироку в цій частині.

Керуючись ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2007 року щодо
засудження ОСОБА_1- без зміни.