Справа №: 1-66/2010
Провадження №: -
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2010 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Пулика В.В.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

прокурора Чекан Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, не судимого -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 350 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 умисно заподіяв легке тілесне ушкодження службовій особі у зв»язку з службовою діяльністю цієї особи.

Злочин скоєно при наступних обставинах.

20 лютого 2009 року ОСОБА_2 звернувся в Княжолуцьку сільську Раду з проханням надати йому заповіт дідуся, який заповів йому все своє майно, оскільки примірник цього заповіту він втратив. 04 березня 2009 року сільським головою с.Княжолука виготовлено дублікат вказаного заповіту, який 11 березня 2009 року зареєстровано в Спадковому реєстрі Івано-Франківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України і передано ОСОБА_2.

Однак, 18 листопада 2009 року ОСОБА_2 знову звернувся до секретаря Княжолуцької сільської Ради ОСОБА_3, якому на підставі рішення сесії Княжолуцької сільської Ради від 26 березня 2009 року №5/1/2009р. доручено ведення нотаріальних дій на території сільської Ради, з вимогою надати йому оригінал заповіту дідуся.

ОСОБА_3 розяснив ОСОБА_2 порядок оформлення спадщини і відмовив у видачі оригіналу заповіту, який повинен зберігатись в приміщенні сільської Ради. Це обурило ОСОБА_2, який виразився в адрес ОСОБА_3 нецензурними словами та, пригрозивши фізичною розправою, залишив приміщення сільської Ради.

18 листопада 2009 року близько 24 години ОСОБА_2, переслідуючи мету отримання оригіналу заповіту, шляхом злому дверей проник в приміщення Княжолуцької сільської Ради, де з службового кабінету секретаря сільської Ради намагався викрасти вищезазначений заповіт, однак свій намір до кінця не довів, оскільки не зміг зламати металічну решітку на дверях кабінету.

20 листопада 2009 року близько 16 години ОСОБА_2, маючи злість на секретаря Княжолуцької сільської ради ОСОБА_3 за відмову у видачі йому оригіналу заповіту дідуся і перебуваючи в центрі с.Княжолука Долинського району, поблизу магазину «Анжеліка», наніс ОСОБА_3 удар рукою в голову, спричинивши останньому закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, яка відноситься до легких з короткочасним розладом здоровя тілесних ушкоджень, вчинивши насильство щодо службової особи у звязку з виконанням нею службової діяльності.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні злочину, вказавши, що 18.11.2009 він пішов в Княжолуцьку сільську Раду отримати оригінал дідового заповіту. Секретар сільської Ради ОСОБА_3 відмовив у видачі оригіналу заповіту, передрукував заповіт на компютері і хотів дати йому цей документ, на якому не було підпису і печатки, тому він відмовився отримувати цей документ, оскільки він хотів отримати оригінал заповіту або перезняти його на ксероксі. Отримавши відмову, він пішов додому.

Близько 24 години він з металевою монтіровкою пішов в сільську Раду з метою проникнути в приміщення сільРади та забрати свій заповіт. Вхідні двері в приміщення сільської Раду були зачинені, тому він заліз в приміщення через вікно, в якому не було шибки, проник на 2 поверх приміщення і направився до кабінету секретаря. В кабінеті секретаря встановлені деревяні двері, які він за допомогою ножа зламав, зламав монтіровкою на металевій решітці навісний замок, однак на останній був ще врізний замок, який він намагався взломити, але не зміг і пішов додому.

Намірів викрадати будь-яких цінностей в нього не було, він хотів забрати тільки заповіт свого діда.

20.11.2009 він був доставлений в Долинський РВ УМВС , де дав пояснення з приводу проникнення в приміщення сільРади.

З Долинського РВ УМВС він пішов до брата ОСОБА_4 в м. Долина, потім пішов в с. Княжолука і близько 16 години підійшов до магазину «Анжеліка», який знаходиться в центрі села, де побачив на дорозі секретаря сільської Ради ОСОБА_3.

Коли останній пройшов повз нього, він спитав ОСОБА_3, де заповіт дідуся і маючи злість на ОСОБА_3 з приводу відмови у видачі заповіту, підійшов до останнього і наніс ОСОБА_3 в область голови один удар кулаком. ОСОБА_3 побіг в сторону сільської Ради, він побіг за ОСОБА_3, однак його спинив житель с. Княжолука і він знаходився ще деякий час біля магазину «Анжеліка», а потім пішов в кафе.

Кається у вчиненому, просить суворо не карати його.

За клопотанням підсудного суд визнає недоцільним проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду проти цього не заперечують, підсудний визнав свою вину, його показання відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, просить суд не допитувати потерпілого та свідків по даній справі і не досліджувати інші докази, його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудного у вчиненні злочину, правильною кваліфікацію його дій за ст. 350 ч.2 Кримінального кодексу України, оскільки він умисно заподіяв легке тілесне ушкодження службовій особі у зв»язку з службовою діяльністю цієї особи.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та його особу: те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиросердечно розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання.

Щире каяття підсудного та активне сприяння розкриттю злочину суд визнає за обставини, які помякшують покарання підсудного; обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним злочину, обставин, які помякшують покарання підсудного та його особи: він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, суд вважає за необхідним призначити підсудному покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 350 КК України та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов»язки, передбачені ст.76 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 350 ч.2 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Застосувати ст.75 Кримінального кодексу України, звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 Кримінального кодексу України, покласти на засудженого ОСОБА_2 обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_2 підписку про невиїзд - залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом пятнадцяти діб з часу його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: