Справа № 750/6550/15-к
Провадження № 1-кс/750/1701/15

У Х В А Л А

09 липня 2015 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові клопотання слідчого військової прокуратури Чернігівського гарнізону про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000076 від 13.05.2015 р. відносно підозрюваного:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приаргунськ, Приаргунського району, Читинської області, Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -
в с т а н о в и в :
Слідчий військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у зв`язку з тим, що відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» солдата ОСОБА_6 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 59 від 10 березня 2015 року, призначено на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетного - артилерійського дивізіону та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) на всі види забезпечення.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації.
В свою чергу, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_6 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 23 березня 2015 року в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та більше до виконання своїх обов`язків з військової служби не повернувся, а необхідність обрання такого запобіжного заходу мотивується тим, як зазначено у клопотанні слідчого, що ОСОБА_6 достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем та повинен нести покладені на нього обов`язки з військової служби, розуміючи тяжкість скоєного кримінального правопорушення та невідворотність покарання за нього, яке виражається у позбавлення волі від 3 до 7 років (санкція ч. 4 ст. 407 КК України) з метою уникнення покарання або відстрочити його на невизначений строк вчиняє дії по переховуванню від органів досудового розслідування та суду.
Крім того, ОСОБА_6 є особою, що неодноразово судима за вчинення різних злочинів у тому числі і тяжких судимість за які не знята та не погашена, постійного джерела доходів він не має, відсутні усталені соціальні та родинні зв`язки, веде антисоціальний та паразитичний спосіб життя, а тому обрання будь-якого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити, з наведених у ньому підстав.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення такого клопотання. Підозрюваний пояснив, що він розуміє, що вчинив порушення закону, дійсно залишив військову частину, при цьому зразу повернувся до дому і весь час перебував там, допомагав своїй сім`ї, він влаштувався на роботу, звідти нікуди не виїздив та не має наміру і на майбутнє переховуватись від слідства, просить обрати менш суворий запобіжний захід, оскільки бажав би працювати і утримувати родину з двох непрацездатних батьків, неповнолітньої дитини, дружини.
Захисник вважає, що не наведені докази ризиків, котрі потребують саме такого запобіжного заходу, пропонував обмежитись менш суворим, а саме особистим зобов`язанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Більш того, як зазначає Резолюція Комітету міністрів Ради Європи № 11 від 9 квітня 1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення може змусити судові органи взяти підозрюваного під варту і тримати його там, щоб запобігти будь-якій спробі вчинення нових злочинів, але потрібно, крім інших умов, щоб небезпека була ймовірною і захід відповідав обставинам справи і, зокрема, біографії й особистим якостям відповідної особи.
Аналогічна позиція міститься і у ст. 178 КПК України, де зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити не лише наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а в сукупності, ще і інші обставини, що характеризують особу.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не заперечує, має на утриманні трьох чоловік членів сім`ї і все це не спростоване прокурором.
Суд вважає доведеними в судовому засіданні обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, відповідно до мотивування, викладеного в клопотанні, але разом з тим, знаходить, що прокурором в судовому засіданні не доведені обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
За таких обставин, суд не знаходить достатніх підстав для застосування до ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, у зв`язку з чим клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
Разом з тим, за приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, у разі недоведеності прокурором в судовому засіданні таких обставин, як недостатність застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
З урахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку що, маючи на меті забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, за наявності ризиків, які дають достатні причини вважати, що він може вчинити вищезазначені дії, з врахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, тобто тяжкості покарання, що загрожує йому, в разі визнання його винуватим у такому правопорушенні, приймаючи до уваги вік та стан здоров`я підозрюваного, соціальні зв`язки, майновий стан, є достатні підстави для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що був затриманий і до цього, а саме 06.07.2015 р. дільничним інспектором міліції на прізвище ОСОБА_7 і доставлений тим до Звенигородського районного відділу УМВС України в Черкаський області, де працівниками означеного відділу, котрих він може впізнати, стосовно нього були застосовані засоби фізичного впливу побиття, він і зараз відчуває фізичну біль, також застосовувався щодо нього сльозогінний газ, крім того його змусили мити підлогу відділу міліції і він, в зв`язку з чим, побоюється за свої здоров`я та життя, від можливих подальших незаконних дій з боку працівників цього відділу.
Крім того, посадовими особами Звенигородського районного відділу УМВС України в Черкаський області не біли виконані вимоги ч. 4 ст. 191 КПК України в частині негайного повідомлення прокурора про затримання ОСОБА_6 , зв`язку з чим він несвоєчасно постав перед слідчим суддею.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 179, 194, 196, 206, 309 КПК України, -
у х в а л и в :
Клопотання слідчого про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду на визначений ними час;
Строк дії ухвали встановити до 08 вересня 2015 р.
Повідомити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконання особистого зобов`язання покласти на слідчого.
Копію ухвали надіслати прокурору Черкаської області з зобов`язанням виконати вимоги, передбачені ч. 6 ст. 206 КПК України.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1