У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А., Гриціва М.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 25 березня 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1та її законного представника
ОСОБА_2 на судові рішення щодо ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а :

вироком Берегівського
районного суду Закарпатської області від 24 травня 2007 року

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 152 КК України до позбавлення волі на строк чотири
роки.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 25 липня 2007 року ОСОБА_3 звільнено від відбування
покарання на підставі ст. 1 п.п. “б”, “г” Закону України «Про амністію» від 19
квітня 2007 року.

ОСОБА_3 визнано винуватим у
тому, що він у ніч на 8 липня 2004 року в с. Батьово Берегівського району
Закарпатської області біля залізничного клубу, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, в салоні автомобіля УАЗ-3160 із застосуванням фізичного насильства
та із погрозою його застосування зґвалтував ОСОБА_1

У касаційній скарзі потерпіла
ОСОБА_1та її представник ОСОБА_2 порушують питання про скасування судових
рішень щодо ОСОБА_3 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону
та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого
внаслідок м'якості. На їх думку, суд необґрунтовано кваліфікував дії
засудженого за ч. 1 ст. 152 КК України, оскільки в діях ОСОБА_3 є склад
злочину, передбачений ч. 3 ст. 152 КК України.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні
зазначеного у вироку злочину ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому
законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, і є
обґрунтованим.

Як убачається з показань
потерпілої ОСОБА_1у ніч з 7 на 8 липня 2004 року, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, ОСОБА_3 із застосуванням погроз та фізичного насильства
зґвалтував її.

З показань свідка ОСОБА_4
убачається, що вона бачила, як ОСОБА_3 біля кафе, що в с. Батьово Берегівського
району, із застосуванням насилля примушував потерпілу сісти у його автомобіль.

Згідно з висновком
судово-медичної експертизи, у ОСОБА_1виявлено пошкодження дівочої пліви та
синці на підборідді, молочних залозах. Вказані пошкодження могли утворитися за
обставин і період, що вказані
потерпілою.

ДіїОСОБА_3 правильно
кваліфіковані за ч. 1 ст. 152 КК України.

Доводи касаційної скарги про
необґрунтованість кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 152 КК України,
оскільки в діях ОСОБА_3 має місце склад злочину передбачений ч. 3 ст. 152 КК
України, є безпідставними і спростовуються наведеними у вироку доказами.

Так, засуджений ОСОБА_3, як на
досудовому слідстві так і під час судового розгляду справи стверджував про те,
що він не знав, що ОСОБА_1була неповнолітньою, оскільки потерпіла працювала в
кафе в нічний час й за своїм зовнішнім виглядом не справляла враження
неповнолітньої дівчини. Беззаперечних доказів того, що ОСОБА_3 знав про те, що
потерпіла була неповнолітньою ні під час досудового слідства, ні судового
розгляду не встановлено.

Мотиви, з яких суд прийшов до
такого висновку, викладені у вироку, з якими погоджується і колегія суддів.

Посилання в касаційній скарзі
на те, що апеляційний суд необґрунтовано застосував щодо засудженого ОСОБА_3
Закон України «Про амністію», оскільки він згоди на це не давав, є
безпідставними.

Як видно із заяви від 25 липня
2007 року (т. 3 а.с. 110), поданої до апеляційного суду, засуджений дав згоду
на застосування щодо нього Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007
року, оскільки він має на утриманні неповнолітнього сина 3 серпня 1992 року народження та матір 7 серпня
1928 року народження, що стверджується копіями відповідних документів (т.1 а.с.
256, 257), (т. 3 а.с. 111-112).

У зв'язку з цим, апеляційний
суд обґрунтовано на підставі ст. 1 п.п. “б”, “г” Закону України “Про амністію”
від 19 квітня 2007 року звільнив ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу й постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок при перевірці справи в касаційному порядку не виявлено.

Отже, підстав для призначення справи
до касаційного розгляду із повідомленням зазначених у ст. 384 КПК України осіб,
немає.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити в задоволенні касаційної скарги потерпілої
ОСОБА_1та її представника ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3, засудженого вироком
Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2007 року.

судді:

Паневін В.О. Коротких О.А. Гриців М.І.