АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11- 12 -2007 р. Головуюча
Категорія : ст.307 ч.2 КК України Доповідач апел.інст.:Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Ржепецького
О.П.,

суддів Пісного
І.М., Тимошевського В.П.,

за участю прокурора Данчука В.М.,

при секретарі Гарусенко
Л.М.,

засудженого ОСОБА_1

16 січня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
старшого помічника прокурора Братського району Миколаївської області Новіка
К.В., на вирок Братського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2006 року, яким:

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець с
Сергіївка Братського району Миколаївської області, росіянин, громадянин
України, з середньою освітою,не працюючий, проживаючий в с Обухівка
Братського району Миколаївської області, не судимий,

-засуджений за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 5
років з конфіскацією 1/2 майна належного йому на праві власності.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання
з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового
строку не вчинить нового злочину, і виконає покладений на нього судом згідно п.З ст. 76 КК України обов'язок:-
повідомляти органи криміналь но-виконавчої системи про зміну місця
проживання.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь : науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області за проведення судово-хімічної' експертизи-141 гри. 23коп.;
судово-дактилоскопічної експертизи- 211
грн. 85 коп.; а
всього 353 грн. 8 коп.

Згідно вироку ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що в
невстановлений досудовим слідством день в невстановлений час, в невстановленому місці з метою подальшого збуту
особливо небезпечних наркотичних засобів, незаконно придбав особливо
небезпечний наркотичний засіб -
канабіс в невстановленому в ході слідства кількості , але не менше ніж
4310,7 грам,
наркотичний засіб переніс до свого місця проживання в с Обухівка Братського району Миколаївської області, де незаконно зберігав з метою
подальшого збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконний збут наркотичних засобів,
ОСОБА_1, перебуваючи в своєму домоволодінні в с Обухівка Братського району
Миколаївської області, незаконно збув шляхом продажі особливо небезпечний
наркотичний засіб -канабіс:

-21
серпня 2006 року, в 19 год.40 хв. ОСОБА_2 , вагою 7,0 грам за грошову винагороду в сумі 15 грн. Решту особливо небезпечного наркотичного засобу вагою 4303,7 грам, продовжував незаконно
зберігати за місцем свого проживання з метою подальшого збуту;

28 серпня 2006 року в 17 год.50 хв.,
повторно, збув ОСОБА_3 канабіс- вагою 16,5
грам за грошову винагороду в сумі 150
грн. Решту особливо небезпечного
наркотичного засобу вагою 4287,2 грам продовжував незаконно
зберігати за місцем свого проживання, з метою подальшого збуту.

28 серпня 2006 року в 18 год. 10 хв. в ході
проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1, в с Обухівка
Братського району Миколаївської області було виявлено і вилучено особливо
небезпечний наркотичний засіб -канабіс вагою 4287, 2 гр., що він незаконно зберігав за місцем свого проживання
з метою подальшого збуту.

В апеляції старший помічник прокурора Братського району Миколаївської
області Новік К.В., не оспорюючи правильності кваліфікації дій засудженого,
просить скасувати вирок в зв'язку з необгрунтованим застосуванням ст. 75 КК Украни і звільненням засудженого
від відбування покарання з випробуванням та постановити свій вирок яким
призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на 5 років з конфіскацією майна, в межах позиції прокурора в
судових дебатах.

На думку апелянта, сукупність наведених судом обставин які пом як шують покарання винного: перша судимість,
наявність утриманців, стан його здоров'я, позитивні характеристики є
недостатніми для застосування ст.ст. 75, 76 КК України.

Апелянт також вказує, що звільняючи ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням згідно ст.75 КК України, суд в порушення
вимог зазначеної статті призначив додаткове покарання у вигляді конфіскації
майна.

2

Засуджений ОСОБА_1 в запереченні на апеляцію просить вирок суду в частині конфіскації 1/2 частини майна
змінити, а щодо міри призначеного покарання вирок залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора відділу Миколаїв ської обласної прокуратури Данчука В.М. який
підтримав апеляцію, просив вирок скасувати в частині звільнення
засудженого від відбування покарання з випробуванням та постановити вирок, яким
призначити засудженому реальну міру покарання, засудженого ОСОБА_1 , який заперечував
проти задоволення апеляції і просив вирок залишити без змін, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції ,
колегія суддів вважає, що апеляція
підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що
судове слідство судом проведено відповідно з вимогами ч.З ст.297 КПК України.

Після оголошення прокурором обвинувального
висновку, головуюча у відповідності з вимогами ч.1 ст. 298 КПК України
запитала підсудного чи зрозуміло йому
обвинувачення, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання. Крім
того, головуюча роз яснила підсудному зміст 63 Конституції України.

Зі змісту протоколу судового засідання видно,що
підсудному ОСОБА_1 обвинувачення зрозуміле, вину він визнає повністю, бажає
давати показання.

Головуюча з'ясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази
треба дослідити, про порядок їх дослідження, вияснила чи не заперечують
учасники судового слідства про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних
обставин справи які ніким не оспорюютьсяда розяснила ОСОБА_1 наслідки розгляду
справи відповідно з вимогами ч.З ст.299 КПК України, зазначила що підсудний не
зможе їх оспорювати в апеляційному порядку, так як не оспорює недоцільність
дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, з якими підсудний
погодився(а.с. 159 зв. - 160).

Прокурор Новік К.В., який брав участь в розгляді справи визнав недоцільним
дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, вважав дослідити дані
про особу підсудного.

Визначаючи обсяг доказів що підлягають дослідженню та
порядок їх дослідження, суд прийняв протокольно постанову про недоцільне
дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи які ніким не
оспорюються, обмежився допитом підсудного та дослідженням даних про його особу .

З даних протоколу судового засідання вбачається, що спочатку суд вирішив
питання щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, а потім допитав підсудного.

Разом з тим, ч.4 ст. 299 КПК України передбачає, якщо для вирішення питання
щодо обсягу доказів, необхідно допитати підсудного, суд вирішує його після
допиту підсудного.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції визначення
обсягу доказів що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження провів в
порушення вимог ч.4 ст.299 КПК України.

Крім того, на обгрунтування свого висновку про винність
ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку
злочину суд послався на:

·
твердження підсудного в судовому
засіданні про повне визнання вини у вчиненні інкримінованого йому
злочину, що коноплю він
знайшов на фермі поряд с
Обухівка Братського району, наркотичний засіб зберігав дома і декілька раз
продавав незнайомим йому чоловікам;

·
дані протоколів помітки грошових
знаків від 21 серпня 2006 року та від 28
серпня 2006 року
(а.с. 5 та 30 );

-зміст протоколів оперативної закупки від 21 серпня 2006 року (а.с. 8);та від 28.08. 2006 року (а.с. 33);

- дані протоколу обшуку від 28 серпня 2006 року (а.с. 62);

-висновки судово-хімічної експертизи №231 від 29 серпня 2006 року (а.с. 36-37).

Аналіз викладених вище доказів свідчить про те, що суд у вироку послався на
докази які не досліджував в судовому засіданні, тобто суд порушив вимоги ч.2
ст. 323 КПК
України.

Більше того, при розгляді справи суд першої
інстанції взагалі не звернув уваги на дані здобуті досудовим слідством при
допиті ОСОБА_1 як підозрюваного (а.с.24 ) , та як обвинуваченого (а.с. 50-51 за участю захисника) зі змісту яких
вбачається, що 21.08.
2006 року і 28.08.2006 року
ОСОБА_1 стверджував, що наркотичні засоби він нікому не продавав , так як збутом
наркотиків не займається.

ОСОБА_1 вказував на досудовому слідстві при допиті як обвинуваченого за
участю захисника, що 21.08.2006
року він не збував коноплю
ОСОБА_2, так як з 20.08.
2006 року по 23.08. 2006 року він
знаходився в м. Миколаєві(а.с. 117).

Таким чином, викладене свідчить про те, що ОСОБА_1
на досудовому слідстві не визнавав себе винним в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу судового
засідання підсудний не визнавав себе винним в повному обсязі і в
судовому засіданні.

Не зважаючи на це, суд першої інстанції розглянув справу
в порядку ст.299 ч.З КПК України.

Наведене свідчить про те, що суд винність
підсудного обгрунтував лише його показами в судовому засіданні,
що він сам придбавав наркотики, вживав їх, вирішив продати коноплю в зв язку з
хворобою на туберкульоз, продав 21.08.2006 року 7,0 грам наркотика ОСОБА_2 за 15 грн., а 28.08.2006 року продав 16,5 грам ОСОБА_3 на
суму 150 грн.,
без урахування і без дослідження доказів добутих досудовим слідством, які мають
істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин суд повинен був розглянути справу щодо ОСОБА_1 в повному
обсязі, а не за правилами ч.З ст.299 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд істотно порушив норм
кримінально-процесуального закону, а тому на підставі ст. 370 КПК України
вирок підлягає скасуванню, а справа
поверненню на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об
єктивного з'ясування обставин справи, особливу звернути увагу на
обставини зазначені в даній ухвалі, і винести відповідне рішення.

У зв'язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав інші доводи апелянта по справі, апеляційною інстанцією не
розглядаються.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію старшого помічника прокурора Братського району Миколаївської
області задовольнити частково.

Вирок Братського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2006 року у
відношенні ОСОБА_1 який засуджений за ч.2
ст.307 КК України, скасувати а справу повернути на новий судовий розгляд
в той же суд, але в іншому складі суду.