Справа № 442/1139/15-к
Провадження №1-кс/438/38/2015
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2015 року слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участі заявника ОСОБА_3 , начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу заявника ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань , -

в с т а н о в и в:
Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування скарги вказує на те, що 3 лютого 2015 року він звернувся до начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області із заявою від 3 лютого 2015 року про кримінальне правопорушення, передбачене ст.383 ч.1 КПК України, вчинене суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 .

Відповідно ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання ним заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення, був зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР. Але, після отримання його заяви і до теперішнього часу, відомості про кримінальне правопорушення не внесені до ЄРДР, що є грубим порушенням норм КПК України і свідчить про бездіяльність начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області. Просить постановити ухвалу, якою зобов`язати начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області по його заяві від 3 лютого 2015 року про вчинене кримінальне правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати досудового розслідування та повідомити заявника про початок досудового розслідування.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи, викладені ним у скарзі, підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 (надалі начальник СВ) вважає, що скарга є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали скарги, прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Дрогобицького MBГУ МВС України у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадженні №0000132 від 22 січня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 січня 2015 року в Дрогобицький MBГУ МВС України у Львівській області надійшла заява від судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 щодо незаконного, на її думку, втручання в діяльність судового органу з метою перешкоджання виконання нею службових обов`язків та добивання винесення неправосудного рішення під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 307 КК України. (повідомлення від «01» квітня 2015 року № 06-11-132-15 заступника Дрогобицького міжрайонного прокурора ОСОБА_6 )

Як встановлено у судовому засіданні заявник ОСОБА_3 4 лютого 2015 року звернувся до начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст.383 ч.1 КПК України, вчинене суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 . Заявником помилково зазначена дати складення заяви «03.03.2015 р». Дата звернення заявника до начальника СВ підтверджується поясненнями сторін та дослідженим у судовому засіданні оригіналом заяви.
Із вищезгаданої заяви вбачається, що заявник ОСОБА_3 , зазначаючи, що зміст заяви судді ОСОБА_5 по суті неправдивий, вважає, що остання вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.383 КК України. При цьому фактично не зазначає в заяві відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 1 липня 2013 року, який відповідно до вимог ст.458 КПК України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму та для всіх суддів України, частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що «недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом». Відповідно до положення ч. 1 ст. 126 Конституції України зміст недоторканності суддів як умови виконання ними професійних обов`язків не обмежується визначеною у ч. 3 цієї статті гарантією, згідно з якою суддя не може бути без згоди Верховної Ради України затриманий чи заарештований до винесення обвинувального вироку судом.

Разом з тим відповідно до положення ч. 1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року (далі - КПК 2012 р.), який набрав чинності з 21 листопада 2012 року, законодавцем встановлено початок кримінального провадження: досудове розслідування - перша стадія кримінального провадження - починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 р. № 1050 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2012 р. за № 2095/22407 (далі - Інструкція № 1050), де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій.

Згідно з пунктом 5.3.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України № 940 від 22 жовтня 2012 р., заявник також попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, про то підписом зазначається у протоколі.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК 2012 р. та пунктом 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги частин 3, 4 і 5 ст. 214 КПК, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто КК, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Визначення приводів і підстав як підстав для початку досудового розслідування також наведено і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи».

Згаданою Інструкцією № 1050 врегульовано, зокрема, також порядок вирішення заяв і повідомлень, що надійшли до чергової частини ОВС і в яких відсутні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, після реєстрації їх в журналі єдиного обліку про відомості у них доповідається начальник органу ВС для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або КупАП (п. 3.5 Інструкції № 1050) і такі заяви й повідомлення не вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту заяви ОСОБА_3 від 4 лютого 2015 року про кримінальне правопорушення, вважаю, що підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 ч.1 КПК України, суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 у начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 не було.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 214, 303, 306-307,309 КПК України,-

у х в а л и в:

В задоволені скарги заявника ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити за безпідставністю.

Ухвала слідчого судді згідно ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1