Справа № 127/1678/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 19.09.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006796 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів Подільський, Вінницької області, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 19.09.2014 року біля 11.00 години під час спілкування з ОСОБА_6 , в приміщенні рієлторської контори «Інтекскомпані» за адресою м. Вінниця, вул. 1-го Травня, 7, побачив в неї в руках мобільний телефон марки «LG» (IMEI НОМЕР_1 ) в корпусі чорного кольору з прозорим чохлом, абонентський номер ( НОМЕР_2 ). В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на відкрите викрадення даного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, умисно та відкрито ОСОБА_4 вирвав з рук ОСОБА_6 зазначений мобільний телефон вартістю, згідно висновку експерта №998 від 25.11.2014 року, 950 гривень. Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій шкоду на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні злочину визнав та суду повідомив, що в вересні він звернувся до рієлторської контори «Інтекскомпані» з метою підшукання квартири, яка здається в оренду. За рієлторські послуги він сплатив 1000,00 гривень та йому пообіцяли підшукати квартиру, при цьому запевнили, що їх фірма є надійною, має багато нагород та не шахраює. Жінка з контори на ім`я ОСОБА_7 дала йому номер телефону власниці однієї з квартир, але коли він зателефонував по вказаному номеру, то телефон був вимкнений. Він повернувся в контору, де йому надали інший номер телефону. Зателефонувавши по вказаному номеру, йому відповіла жінка та вони домовились про зустріч об 18.00. Разом з тим, у визначений час цей номер телефону теж був виключений, також були виключені і номера телефонів агентства. 19.09.2014 року він прийшов в агентство та почав обурюватись з приводу їх шахрайських дій та вимагати повернення грошей. Спочатку ОСОБА_7 йому повідомила, що необхідно заповнити заяву та бухгалтер з ним зв`яжеться та привезе йому кошти. Він на вказане не погодився та сказав, що буде очікувати повернення коштів в приміщенні агентства. Він там чекав декілька годин, а потім ОСОБА_7 повідомила, що рішення про повернення коштів приймається лише головним офісом. На вказане він обурився та прийняв спонтанне рішення, а саме підійшов до столу та вхопив телефон ОСОБА_7 , повідомивши, що забирає його та поверне лише після повернення йому агентством коштів. ОСОБА_7 також схопила вказаний телефон та почала його тягнути до себе. Він вирвав вказаний телефон з її рук та пішов. Відразу після зазначеного він телефон ОСОБА_7 вимкнув. Мобільний телефон він не реалізував, а зберігав двома. Номер свого телефону абонента «Київстар» він загубив, проте в агентстві був номер його телефону «Лайф». Через деякий час він на вимогу працівників міліції видав їм телефон.

З досліджених доказів, що надані сторонами під час судового провадження вбачається, що з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулась ОСОБА_6 , яка просить прийняти міри до ОСОБА_4 та його брата ОСОБА_8 , які перебуваючи в приміщенні «Інтекскомпані» за адресою м. Вінниця вул. Першотравнева 7, 19.09.2014 року близько 11:10 год. відкрито з застосуванням фізичної сили, а саме викручуючи руки, заволоділи її мобільним телефоном марки «LG» чорного кольору і сім-картою вартістю 720 гривень. Вказане підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.09.2014 року.

Зазначена заява зареєстрована у встановленому порядку 19.09.2014 року, що підтверджується витягом від 24.12.2014 року з ЄРДР.

Згідно висновку експерта №998 від 25.11.2014 року вартість на вторинному ринку мобільного телефону марки «LG-Р970» з чохлом на момент проведення експертизи може складати 950 гривень.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.11.2014 року чохол та мобільний телефон марки «LG-Р970» в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано під розписку власнику ОСОБА_6 , що також підтверджується її розпискою від 06.12.2014 року.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів та зазначили, що обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті ними не оспорюються.

З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченого та письмовими доказами у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду у справі.

Так, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під грабежем за статтею 186 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Грабіж вважається закінченим з моменту коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.

З показань обвинуваченого вбачається, що він діючи умисно, відкрито, усвідомлюючи, що потерпіла розуміє протиправний характер його дій заволодів її мобільним телефоном. Про зазначене свідчать показання обвинуваченого про те, що він схопив телефон, який лежав на столі перед потерпілою, а вона помітивши вказане, також схопила вказаний телефон та почала не давати можливість ОСОБА_4 ним заволодіти, проте обвинувачений свої дії продовжив та вирвав з рук потерпілої телефон. Вказані показання ОСОБА_4 надав добровільно, а їх зміст містить достатні дані, що свідчать про відкрите заволодіння ОСОБА_4 майном потерпілої. Після вказаного ОСОБА_4 покинув приміщення агентства, телефон вимкнув, переніс його до себе до дому, що свідчить про наявність в нього реальної можливості розпоряджатись майном потерпілої.

Вказані показання узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме з заявою потерпілої, яка повідомила, що 19.09.2014 року ОСОБА_4 відкрито заволодів її телефоном, протоколом, яким вилучений в обвинуваченого телефон потерпілої визнано речовим доказом у справі та висновком експерта, яким підтверджено вартість вказаного телефону.

Сукупність вказаних доказів у справі свідчить, що обвинуваченням доведено, що дії ОСОБА_4 містять всі ознаки злочину, а саме відкритого викрадення чужого майна. Докази подані стороною обвинувачення та досліджені судом є належними, допустимими та достатніми для висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого та надання правової кваліфікації дії ОСОБА_4 .

Виходячи з меж судового розгляду, визначених ст. 377 КПК України та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України, як вчинення грабежу, тобто відкритого викрадення чужого майна.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З довідок КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» та Чернівецької обласної психіатричної лікарні вбачається, що ОСОБА_4 у вказаних закладах на обліку не перебуває.
З характеристики на ОСОБА_4 , виданої за місцем його навчання вбачається, що обвинувачений характеризується негативно.
Згідно з вимогами про судимість обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, що підтверджується заявою потерпілої поданою на адресу суду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнав, офіційно не працює, шкоду завдану потерпілій відшкодував, негативно характеризується за місцем навчання.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, а саме вчинення обвинуваченим умисного корисливого злочину відносно жінки, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, негативно характеризується, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки призначення інших видів покарань, передбачених санкцією вказаної статті визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Разом з тим, наявність пом`якшуючих покарання обставин у виді щирого каяття, добровільного відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з застосуванням положень ст. 76 КК України.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у справі в сумі 307,45 гривень та вирішити питання щодо речових доказів у справі відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 186 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 307,45 гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «LG» в корпусі чорного кольору, переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити останній.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: