У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю: прокурора ОСОБА_4.,
засудженого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_6

розглянула в судовому засіданні 29 січня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2014 року.

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

Республіки Азербайджан, не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Зараховано в строк відбуття покарання перебування під вартою з 23.12.2009 року по 24.12.2012 року та постановлено вважати його таким, що відбув покарання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілих на відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, відповідно: ОСОБА_7 - 3 000 грн та 1 500 грн, ОСОБА_8 - 5 750 грн та 3 000 грн, ОСОБА_9 - 12 750 грн та 7 000 грн, ОСОБА_10 - 6 250 грн та 3 000 грн, ОСОБА_11 - 6 250 грн та 3 000 грн, ОСОБА_12 - 6 250 грн та 3 000 грн, ОСОБА_13 - 3 000 грн та 2 000 грн, ОСОБА_14 - 6 250 грн та 4 000 грн, ОСОБА_15 - 6 250 грн та 3 000 грн, ОСОБА_16 - 3 000 грн та 1 500 грн, ОСОБА_17 - 12 500 грн та 6 000 грн, ОСОБА_18 - 3 000 грн, ОСОБА_19 - 3 000 грн, ОСОБА_20 - 1 900 грн матеріальних збитків.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2014 року вирок змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду як на доказ обвинувачення на протоколи очних ставок між ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_22

ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він протягом вересня-грудня 2009 року у м. Луцьку шляхом обману, що виразилось у повідомленні неправдивих відомостей про доставку систем очистки води та гарантуванні виплати винагороди за залучення інших громадян до їх реалізації, проведенні формальних презентацій, спрямованих на введення в оману громадян та добровільну передачу йому грошових коштів під виглядом укладення договорів купівлі-продажу таких систем та договорів про співробітництво по їх рекламуванню та реалізації, не маючи на меті поставляти дані системи очистки води, умисно заволодів грошима потерпілих ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_18, ОСОБА_9, ОСОБА_19, ОСОБА_8, ОСОБА_23, ОСОБА_20 на загальну суму 86 435 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону. Стверджує, що справу сфабриковано, доказів його винуватості матеріали справи не містять, показання свідків суперечливі, не усі свідки допитані у суді. Просить скасувати судові рішення та направити справу на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, який зазначив, що послуг перекладача у судовому засіданні касаційного суду не потребує, та підтримав касаційну скаргу, думку захисника, який підтримав касаційну скаргу, міркування прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 398 КПК України 1960 року перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинів ґрунтується на сукупності зібраних у справі і ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка, і є правильним.

Зокрема, винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_22, ОСОБА_8 в судовому засіданні та показаннями потерпілих ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_26, ОСОБА_18, ОСОБА_27, ОСОБА_20 під час досудового розслідування про те, що ОСОБА_5, вводячи їх в оману, що виразилось у повідомленні неправдивих відомостей про збут систем очистки води та гарантуванні винагороди за залучення інших громадян до їх реалізації, укладаючи з ними договори купівліпродажу фільтрів і співробітництва, незаконно заволодів їхніми коштами.

Із показань свідка ОСОБА_28 на досудовому слідстві, оголошених і

досліджених у судовому засіданні, вбачається, що гроші ОСОБА_5 отримував від потерпілих як особисто, так і через неї, та витрачав їх на власні потреби, не ставлячи потерпілих до відома про мету їх використання.

Підстав не вірити показанням потерпілих і свідків у суду не було, оскільки вони послідовні, узгоджуються між собою та об'єктивно підтверджуються іншими доказами, дослідженими в суді.

Твердження у касаційній скарзі засудженого про те, що суд не вправі був у вироку посилатися як на доказ його винуватості на показання потерпілих та свідків, які не були допитані в судовому засіданні, є безпідставними, оскільки вони не з'явились в судове засідання з поважних причин, їх показання під час досудового слідства оголошені та досліджені в судовому засіданні і суд вправі був оцінити їх в сукупності з іншими доказами і послатись на них у вироку. Крім того, про дослідження в суді показань потерпілих та свідків, які не з'явились в судове засідання з поважних причин, даних ними під час досудового слідства, просили суд сам ОСОБА_5 та його захисник (т. 6 а.с.175-І76).

Доводи у скарзі ОСОБА_5 про те, що злочину він не вчиняв, наміру заволодіти чужими коштами шляхом шахрайства не мав, перевірялися судом і не знайшли підтвердження.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень, не встановлено.

Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. Наведені захисником в апеляції доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, його касаційну скаргу - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3