АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
про залишення апеляційних скарг без руху

9 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши відповідність вимогам статті 396 КПК України апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року,

у с т а н о в и в:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0009461, внесеному 19.07.2013 р. до ЄРДР, обвинувачений:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Києві, зареєстрований та до обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимий: 1) 4.03.2013 р. Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15. Ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням двох років іспитового строку; 2) 4.04.2013 р. Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України на два роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням двох років іспитового строку,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, та йому призначене покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК України вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч. 2 ст. 309 КК України п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 визначено покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 4.04.2013 р. ОСОБА_2 остаточно призначене покарання у виді восьми років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вироком ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, відповідно в розмірі 195,60 грн., 244,50 грн., 244,50 грн., 244,50 грн.

Також вироком вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Не погодившись із ухваленим щодо нього вироком суду першої інстанції, 9.03.2015 р. подав апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2015 р. скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції для більш ретельної перевірки.

На цей вирок також подана апеляційна скарга захисником ОСОБА_3 , діючим в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , у якій він просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, скасувати частково, закрити кримінальне провадження по епізодах незаконного збуту наркотичних засобів: 4.09.2013 р. о 17:40 годині; 17.10.2013 р. о 22:30 годині; 14.01.2014 р. о 13:10 годині, на підставі ч. 3 ст. 284 КК України за невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді та вичерпання можливості їх отримання. За епізодом вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах, вчинених повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України, осудити /т. 4 а.с.п. 103/.

6.04.2015 р. апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на цей вирок разом із матеріалами кримінального провадження № 0009461 та судового провадження №752/3269/14-к надійшли до Апеляційного суду м. Києва.

7.04.2015 р. апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_3 разом із матеріалами зазначених судового та кримінального проваджень передані судді-доповідачу.

Між тим, перевіркою відповідності поданих обвинуваченим ОСОБА_2 і його захисником ОСОБА_3 апеляційних скарг вимогам статті 396 КПК України, виявились наявними перешкоди для відкриття у них апеляційного провадження.

Так, за змістом вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі повинні міститись конкретні вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у чому об`єктивно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, вказівку на підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, вичерпний перелік яких передбачений ст. 409 КПК України, сформульовані з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок чи ухвалу суду першої інстанції має право ухвалити, відповідно до положень, визначених ч. 1 п. п.1-6 ст. 407 КПК України.

Як убачається з апеляційної скарги /т. 4 а.с.п. 86/, обвинувачений ОСОБА_2 просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2015 р., ухвалений щодо нього скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції для більш ретельної перевірки, не обґрунтувавши наявні підстави для скасування вироку, обмежившись тільки загальними вказівками на порушення, допущені працівниками правоохоронних органів, та не зазначивши жодної з підстав для призначення апеляційним судом нового розгляду у суді першої інстанції, вичерпний перелік яких визначений п. п. 1-3 ч. 1 ст. 415 КПК України, а також не навівши будь-яких обґрунтувань для безумовного скасування даного вироку суду першої інстанції, згідно вказаних у пунктах 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини 2 статті 412 КПК України.

Таким чином в апеляційній скарзі не зазначені конкретні, передбачені законом, вимоги особи, яка подає скаргу (обвинуваченого ОСОБА_2 ), та їх конкретні обгрунтування із зазначенням того, в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції щодо нього.

Що стосується вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , такі за змістом прохальної частини /т. 4 а.с.п. 103/ є неконкретними, суперечливими та з юридичної точки зору незрозумілими, а саме: в якій частині обвинувачення ( стаття, частина статті) вирок суду першої інстанції на думку апелянта підлягає скасуванню; яким чином, у разі закриття кримінального провадження за вказаними ним епізодами обвинувачення, діяння ОСОБА_2 можливо кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, зокрема, вчинення такого особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України; як розуміти прохання захисника в тій частині за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_4 осудити.

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 і захисника ОСОБА_3 на вирок суду першої інстанції подані без належного дотримання вимог, передбачених статтею 396 КПК України, що унеможливлює відкриття у них апеляційного провадження.

Зважаючи на викладене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підставі частини 1 статті 399 КПК України, підлягають залишенню без руху зі встановленням апелянтам достатнього строку для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст. 398, 399 КПК України, Апеляційний суд м. Києва

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 подані на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, ухвалений у кримінальному провадженні №0009461, внесеному 19.07.2013 р. до ЄРДР, щодо обвинуваченого ОСОБА_2 за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 71 КК України, залишити без руху.
Встановитиобвинуваченому ОСОБА_2 і захиснику ОСОБА_3 семиденний строк з дня отримання ними копії даної ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційних скарг.
Копії ухвали негайно надіслати обвинуваченому ОСОБА_2 і захиснику ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_5 з ю б і н