Справа № 1-187/ 08
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
вересня 2008 року. Володимир-Волинський
міський суд Волинської області
- судді Сарапіна Г.С.
за участю секретаря Процюк Н.Р.,
прокурора Кухарука В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань
міського суду в м. Володимирі-Волинському кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Заріччя Володимир-Волинського
району Волинської області, українки, громадянки України, освіта базова вища,
заміжньої, жительки АДРЕСА_1, підприємця, несудимої, -
злочину, передбаченого ст. 172 ч.2 КК України,
Підсудна
ОСОБА_2, будучи зареєстрованою 18 липня 2003 року Володимир-Волинською районною
державною адміністрацією як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
та здійснюючи підприємницьку діяльність у вигляді роздрібної торгівлі
продовольчими товарами в магазині «Світлана» в с. Заріччя Володимир-Волинського
району, з метою ухилення від сплати в дохід держави податкових та інших
обов'язкових платежів із заробітної плати найманих працівників, грубо порушуючи
вимоги ст. 43 Конституції України та ст.ст. 21, 24, 24-1 КЗпП України,
використовувала працю найманих працівників:
ОСОБА_1 протягом періоду від 21 вересня 2006 року по 04 серпня 2007 року
включно та ОСОБА_3 протягом періоду від 01 листопада 2007 року по червень 2008
року, які фактично виконували в ці
періоди роботу продавців у магазині «Світлана», без укладення з ними трудових
договорів у письмовій формі та реєстрації їх в органах державного центру
зайнятості, чим грубо порушила конституційні та трудові права зазначених осіб, а саме право на працю шляхом
укладення трудового договору; право на включення часу роботи в трудовий стаж
працівника; право на щорічну відпустку
із збереженням місця роботи та заробітної плати; право на матеріальне забезпечення в порядку
соціального страхування по старості, а також на випадок хвороби, повної або
частквої втрати працездатності; право на
зверненння до суду для вирішення трудових спорів.
Вона ж, підсудна
ОСОБА_2, в порушення вимог ст. 45 Конституції України, ст.ст. 74, 75 КЗпП України, ст.ст. 2, 10 Закону України «Про
відпустки», де
передбачено надання працівникам щорічних відпусток тривалістю 24 колендарних
дні за відпрацьований рік із збереженням місця роботи та заробітної плати, за
зазначений період роботи ОСОБА_1 не
надавала їй щорічних відпусток та при звільненні останньої не виплатила
грошової компенсації за невикористані
дні щорічної відпустки, чим грубо порушила конституційне право ОСОБА_1 на
Вона ж, підсудна
ОСОБА_2, в порушення вимог ст.ст. 43, 46 Конституції України, ст.ст. 1, 3,
21, 23, 24, 30 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 1, 3, 17 Закону україни «Про
податок з доходів фізичних осіб», ст.ст. 14, 15, 17 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» на
протязі всього періоду роботи працівників:
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виплату їм
заробітної плати проводила без відображення у бухгалтерському обліку,
відрахування необхідних податків та інші обов'язкових платежів із їх заробітної
плати в дохід держави не здійснювала, чим грубо порушила законні інтереси
зазанчених працівників та їх конситуційні права щодо отримання допомоги в
порядку соціального страхування у випадку хвороби,
повної або часткової втрати працездатності, на пенсійне забезпечення в
Вона ж, підсудна
ОСОБА_2, в порушення вимог ст.ст. 106, 107 КЗпП України найманим працівникам: ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які відповідно до графіку
роботи магазину «Світлана» працювали понад 40 годин на тиждень, а також у вихідні, святкові дні та в нічний час,
оплату праці за роботу в надурочний час, нічний час, вихідні та святкові дні в
подвійному розмірі не проводила, чим грубо порушила щодо зазначених працівників
законодавство про працю.
При цьому, всі перелічені вище грубі порушення
законодавства про працю були вчинені підсудною щодо ОСОБА_1 як матері, яка має
двох дітей віком до 14 років.
судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 172 ч.2 КК
України, визнала себе винуватою повністю
та пояснила, що як підприємець здійснює підприємницьку діяльність у належному
їй магазині «Світлана», що розташований по вул. Радянській, 4 в с. Заріччя
Володимир-Волинського району,
шляхом продажу продовольчих товарів, товарів побутової хімії та інших
супутніх товарів. Для здійснення підприємницької діяльності використовує працю
найманих працівників, зокрема нею були прийняті на роботу ОСОБА_1 та ОСОБА_3, однак
використовувала їх працю, зокрема ОСОБА_1 - протягом періоду від 21.09.2006р.
до 04.09.2007р. та ОСОБА_3 - протягом
періоду від 01.11.2007р. до середини червня 2008 року, без укладення з ними
письмових трудових договорів та їх реєстрації у центрі зайнятості, без запису
їх роботи в ці періоди в трудові книжки. У зв'язку з цим зазначені працівники
отримували заробітну плату поза бухгалтерським обліком і без відрахувань з неї
податків та інших обов'язкових платежів в дохід держави. Оплату роботи
цих працівників у вихідні та святкові дні, а також у нічний час у
подвійному розмірі не проводила та офіційно не надавала їм щорічної відпустки.
Про наявність у ОСОБА_1 двох малолітніх дітей їй було відомо.
протиправність своїх дій та у вчиненому злочині щиро кається.
Винуватість підсудної ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 172
ч.2 КК України, підтверджується, крім її
пояснень, матеріалами справи, які підсудною, як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні, не
оспорювалися, у зв'язку з чим відповідно
до ч. 3 ст. 299 КПК України дослідження доказів у справі не проводилося.
Дії підсудної ОСОБА_2 правильно кваліфіковано органами досудового
слідства за ст. 172 ч.2 КК України, оскільки вона грубо порушила законодавство
про працю і ці її дії були вчинені зокрема щодо ОСОБА_1 як матері, яка має двох
дітей віком до чотирнадцяти років.
Призначаючи підсудній ОСОБА_2
покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, що злочин є
невеликої тяжкості, особу підсудної, її щире каяття та активне сприяння
розкриттю злочину, що вона позитивно характеризується за місцем проживання,
завдана її протиправними діями шкода державі відшкодована нею повністю, що є
обставинами, які пом”якшують її покарання, та з врахуванням відсутності обставин,
що обтяжують покарання підсудної, суд
доходить висновку про можливість її виправлення шляхом призначення покарання у
Суд бере до уваги, що речові докази
у справі: трудові книжки ОСОБА_1 та ОСОБА_3, свідоцтва про
народження дітей ОСОБА_1 повернуті
відповідно цим потерпілим.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України,
суд
ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 172 ч.2 КК України,
та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1700 ( одна тисяча сімсот ) гривень.
може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом
п”ятнадцяти діб з моменту його проголошення.
Суддя: