Справа № 10-69 Суддя
1 інстанції: Ларіна Н.О.
ч.2 ст. 121 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2008
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого Смірнової В.В.

суддів Брагіна
І.Б., Артамонова О.О.

з участю
прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах
обвинуваченого ОСОБА_2 на постанову судді Кіровського районного суду м. Донецька від 21 січня 2008 року про обрання
міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо обвинуваченого
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Донецька, громадянина
України, з технічною освітою, одруженого,
який має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого
в ФПГ „Альтком" - начальником служби безпеки, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого 4.2 ст.
121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

17
січня 2008 року старшим слідчим СВ Кіровського РВ ДДУ
УМВС України в Донецької області було порушено кримінальну справу за фактом
заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого
ст. 121 ч.2 КК України.

18
січня 2008 року о 20 - 00 годин за підозрою у вчиненні
зазначеного злочину на підставі ст. 115
КПК України був затриманий ОСОБА_2

Органами
досудового слідства ОСОБА_2 21 січня 2008 року було пред'явлено обвинувачення у
тому, що він 13 січня 2008 року о 20
годин 30 хвилин заподів умисні тяжкі тілесні ушкодження потерпілому
ОСОБА_3, від яких настала смерть
останнього.

Постановою
судді Кіровського районного суду м.
Донецька від 21 січня 2008 року щодо обвинуваченого ОСОБА_2 обрано
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляції
захисника ОСОБА_1
в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 ставиться питання про скасування
постанови суду та обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, не пов'язаного з триманням під вартою, посилаючись на те, що суд не

прийняв до уваги
особу обвинуваченого, який працює, має постійне місце мешкання, одружений,
має на утриманні двох малолітніх дітей,
страждає на тяжке захворювання, а
також по справі немає фактичних даних,
які вказували на те, що
обвинувачений має намір ухилитися від слідства, перешкоджати встановленню істини у
кримінальній справі.

Заслухавши
доповідача, захисника ОСОБА_1 в інтересах
обвинуваченого ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляції, думку прокурора ОСОБА_4, який просив відмовити в задоволенні
апеляцій, ознайомившись з матеріалами
справи, на підставі яких було обрано
запобіжний захід у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_2,
колегія суддів Апеляційного суду вважає, що апеляція захисника обвинуваченого підлягає
задоволенню, а

постанова
суду підлягає скасуванню, з таких
підстав.

Органами
досудового слідства обвинуваченому пред'явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого
злочину.

Суд
розглядаючи питання про взяття під варту ОСОБА_2, в порушення
вимог п.10 Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року „Про практику
застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та
продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового
слідства" не врахував вимоги
ст. 132 КПК України не
з'ясувавши, чи є обвинувачення саме в
інкримінованому злочину обґрунтованим.

Відповідно
до вимог ст. 148 КПК України запобіжний захід у вигляді
утримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного чи обвинуваченого
ухилитися від слідства чи суду,
перешкодити встановленні істини по справі, продовжити злочинну діяльність чи в
разі, якщо вона є необхідною для
забезпечення виконання процесуальних рішень. Запобіжні заходи застосовуються за
наявності достатніх підстав вважати, що
підозрюваний, обвинувачений, буде намагатися ухилитися від слідства і суду
або від виконання процесуальних рішень,
перешкоджати в становленню істини у справі або продовжувати злочинну
діяльність. Але в матеріалах справи відсутні будь-які підстави, що свідчили б про наміри обвинуваченого
ухилитися від суду та слідства, чи перешкоджати
слідству у встановленні істини по справі.

На чому
саме грунтується така впевненість суду,
в постанові не наведено. Натомість,
як вбачається з матеріалів справи,
обвинувачений ОСОБА_2 має на утриманні двох малолітніх дітей, постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, а також згідно медичного
висновку обвинувачений страждає тяжким хронічним захворюванням, яке не сумісно з його перебуванням під
вартою.

Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду вважає, що у обвинуваченого існують моральні
цінності, які б можливо було вважати
такими, що стримуватимуть його від порушення
покладених на нього обов'язків, при
обранні відносно нього більш м'якого запобіжного заходу, ніж утримання під вартою.

Всі
викладені вище обставини в сукупності,
ставлять під сумнів висновки суду про можливість продовження
обвинуваченим злочинної діяльності та можливості перешкоджання ним
слідству, у встановленні істини по
справі.

На
підставі викладеного, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати постанову суду,
та на підставі вимог ст. 366 КПК України обрати щодо обвинуваченого
ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Такий
запобіжний захід, вважаючи
наведене, спроможний забезпечити належну
процесуальну поведінку обвинуваченого в майбутньому і виконання ним
процесуальних обов'язків.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів Судової палати з кримінальних
справ Апеляційного суду Донецької області; -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
захисника ОСОБА_1
в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову
судді Кіровського районного суду м.
Донецька від 21 січня 2008 року про обрання запобіжного заходу у вигляді
тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_2 скасувати.

Обрати
щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

ОСОБА_2 з-під варти звільнити негайно.

Ухвала
апеляційного суду оскарженню не підлягає,
на ухвалу не може бути внесено подання прокурора.