Справа № 1-149/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
грудня 20007 року м.
Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської
області

в складі:
головуючої - судді: Н.В. Мазай

при секретарі: І.М. Ставській

з участю прокурора: В.В. Горбунова

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу про обвинувачення
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженкиАДРЕСА_1, українки, громадянки
України, з повною середньою освітою, не одруженої, працюючої ІНФОРМАЦІЯ_2,
раніше не судимої, жительки вул.АДРЕСА_2. у вчиненні злочину передбаченого ч. 1
ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
29.08.2007 року близько 20 години 30 хвилин, знаходячись по вул. АДРЕСА_3, з
метою проникнення до житла, право недоторканість якого гарантоване ст. 30
Конституції України, проти волі власника - ОСОБА_3, шляхом вільного доступу,
незаконно проникла до його житлового будинку, який розміщений за адресою вул.
АДРЕСА_3, де перебувала протягом незначного проміжку часу.

Підсудна ОСОБА_1
на стадії досудового та судового слідства свою вину у вчиненні злочину визнала
повністю та пояснила, що вона проживала разом з ОСОБА_2 в будинку його батька
ОСОБА_3за адресою вул. АДРЕСА_3. В червні місяці 2007 року вона залишила свого
чоловіка, а свої речі в той час забрати не змогла. Через деякий час вона
дізналася, що чоловік подав на розлучення. В будинку батька чоловіка залишилась
її дублянка. 29.08.2007 року близько 20 години 30 хвилин, ввечері вона разом зі
своїм співмешканцем прийшла до будинку ОСОБА_2за своєю дубляною. Коли вони підійшли
до будинку, ОСОБА_2 в цей час знаходився на подвір'ї, і підійшовши до хвіртки,
заступив їм дорогу. Вона сказала, щоб він віддав їй дубляну. Він відмовився.
Між ними виникла суперечка, під час якої вони почали між собою битися. В цей
час вона пішла в середину будинку, і з шафи забрала свою дублянку. Коли вона
виходила, то її побачив свекор ОСОБА_3., який пішов за нею. Дозволу заходити до
будинку їй ніхто не давав. Проникаючи в будинок вона розуміла, що не має права
цього робити.

Потерпілий
ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 29.08.2007 року він протягом дня
знаходився дома. Ввечері він побачив, що ОСОБА_2 на підвищених тонах говорив з
незнайомою йому людиною біля паркану свого домоволодіння. Про що йшла розмова,
він тоді не чув. Вони спочатку не билися. Він пішов до хати дивитись телевізор.
Раптом він побачив, як по коридору побігла ОСОБА_1, яка тримала в руках
дублянку. Вийшовши на подвір'я, він побачив там бійку між ОСОБА_2 і ОСОБА_4.
Він хотів розборонити хлопців, тому відтягнув ОСОБА_4, який знаходився над
ОСОБА_2 та наносив йому удари. Дозволу заходити в свій будинок він ОСОБА_1не
давав і ОСОБА_1 в його будинку прописана не була.

Крім визнання
вини підсудною під час судового слідства, її вина у вчиненому злочині доведена
доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового слідства,
які за клопотанням підсудної, у відповідності до ст. 299 КПК України, в
судовому засіданні, крім показів підсудної, потерпілого, характеризуючих особу
підсудної даних, не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не
оспорюються і учасникам процесу роз'яснено, що у такому випадку вони будуть
позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному
порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази, в
їх сукупності в результаті повного, всестороннього та

2

об'єктивного дослідження
їх в судовому
засіданні, суд вважає
пред'явлене обвинувачення
доведеним.

Дії підсудної
ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як порушення недоторканості житла за ознакою
незаконне проникнення до житла.

При призначенні
покарання підсудній, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
підсудної, яка за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що
пом'якшують покарання підсудної суд визнає, щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудній, суд не
вбачає.

Враховуючи те,
що підсудною ОСОБА_1 вчинено злочин, який Законом віднесено до категорії
злочинів невеликої тяжкості, пом'якшуючі вину обставини, а також і те, що вона
раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, у вчиненому
щиро розкаялась, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудної можливе
без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити їй покарання у
вигляді обмеження волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням,
поклавши на неї певні обов'язки.

Підстав для
застосування іншого виду покарання передбаченого санкцією ч. 1 ст. 162 КК
України та ст. 69 КК України суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Підсудну ОСОБА_1
визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Призначити
ОСОБА_1ОСОБА_1ОСОБА_1покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Керуючись
ст.75-76 КК України засуджену ОСОБА_1 від відбування покарання у вигляді 2
(двох) років обмеження волі звільнити з випробуванням, якщо вона протягом
визначеного судом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового
злочину і виконає покладені на неї обов'язки.

1. Не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.

2.
Повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи.

3.
Періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Міру запобіжного
заходу відносно засудженої ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити
попередню - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Черкаської області протягом 15 діб з дня його проголошення,
через Монастирищенський районний суд.