1-кп/243/290/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000526 за підозрою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, ІНПП НОМЕР_1 , не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Угода про визнання винуватості від 27 березня 2015 року досягнута під час досудового розслідування.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбачених законами України збройних формуваннях за таких підстав:

На початку квітня 2014 року на території Донецької області України невстановленими досудовим розслідуванням особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої "Донецької народної республіки" (надалі - ДНР) було створено непередбачене законом України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, у зазначеному збройному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам України державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

21 квітня 2014 року, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, маючи намір на вступ до незаконного збройного військового формування самопроголошеної, так званої «Донецької народної республіки», прибув до блок - посту, що був розташований біля будівлі Слов`янської пожежної частини за адресою АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_6 добровільно увійшов до незаконного збройного формування під командуванням невстановлених осіб. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_6 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим підтвердив свої наміри на участь у вказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей та завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванню ОСОБА_6 було передано у використання дерев`яну битку, де він, перебуваючи на вказаному блокпосту в період часу з 21 квітня і до 20 травня 2014 року, здійснював свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира по здійсненню визначених йому завдань в якості бійця, виконував відведені йому функції по здійсненню контрольно-пропускного режиму, охороні вказаного блокпосту та перевірці транспортних засобів і документів у осіб, які його перетинали. Таким чином, протиправні дії ОСОБА_6 та невстановлених осіб носили тривалий характер, а саме в період часу з 21 квітня і до 20 травня 2014 року та виразилися в активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади.

Обвинувачений ОСОБА_6 в скоєнні даного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбачених законами України збройних формувань, свою провину визнав повністю, щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор Ізюмської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, причому ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення за вказаних обставин. Між ним і прокурором Ізюмської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_6 за ст. 260 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, в силу ст.ст. 75, 76 КК України покарання вважати умовним з іспитовим строком, суд може покласти на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Суд розглянув справу відповідно положень ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.
ОСОБА_6 заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди про визнання винуватості, просить її затвердити.
Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 просили угоду затвердити та призначити ОСОБА_6 покарання, яке передбачене угодою про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди про визнання винуватості та просить суд її розглянути та затвердити.
Суд переконався у добровільності укладання сторонами угоди про визнання винуватості і що угода про визнання винуватості не є наслідками застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді про визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі підсудного.
Претензій матеріального та морального характеру прокурор до ОСОБА_6 не має.
За таких обставин суд приходить до переконання про те, що угоду про визнання винуватості від 27 березня 2015 року належить затвердити, а ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, в силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 2 роки, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов не заявлявся, речових доказів та судових витрат не має.
Відносно ОСОБА_6 17.03.2015 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого закінчується 15.05.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 473- 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості від 27 березня 2015 року, укладену між прокурором Ізюмської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 і ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.
Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 2 роки, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_6 негайно з під варти.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1