Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

з участю прокурора ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні 12 лютого 2015 року в м. Києві кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2014 року.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше неодноразово судимий, останній раз

09 червня 2011 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,-

засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановлено самостійно виконувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2011 року.

Вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2014 року зазначений вирок суду залишений без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він 02 серпня 2012 року близько 9 год., знаходячись біля озера "Земснаряд", що в ж/м Бортничі в м. Києві, у невстановленої слідством особи, незаконно без мети збуту, придбав психотропну речовину амфетамін, яка знаходилася в одному поліетиленовому пакеті. Після цього незаконно придбану психотропну речовину в пакеті, поклав у ліву кишеню шортів, в які був одягнений, та став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

Цього ж дня близько 13 год. 45 хв., біля озера "Земснаряд", що в ж/м Бортничі в м.Києві, співробітниками міліції затримано ОСОБА_1 та доставлено до Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві, де у нього виявлено та вилучено з лівої зовнішньої кишені шортів, один поліетиленовий пакет, у якому знаходились електронні ваги та порошкоподібна речовина світлого кольору, у якій виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, загальною масою 0,6382 г.

В касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини засудженого у вчиненні злочину та кваліфікації його дій за ч.1 ст.309 КК України, просить скасувати судові рішення у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості та особі засудженого внаслідок м'якості, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. При цьому посилається на те, що суд, в порушення вимог ч. 2 ст. 334 КПК України 1960 року, належним чином не мотивував своє рішення щодо призначення засудженому покарання; безпідставно не застосував положення ст. 71 КК України при визначенні остаточного покарання; при призначенні покарання у виді штрафу належним чином не врахував тяжкість вчиненого засудженим злочину та особу засудженого, зокрема, що він неодноразово судимий.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_1 зазначає про безпідставність її доводів і просить залишити судові рішення без зміни.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставою для скасування вироку, ухвали чи постанови є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 377 КПК України 1960 року в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляції, докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, розглянувши в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України 1960 року матеріали кримінальної справи, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду прокурором подано апеляцію, в якій порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та постановлення нового вироку з підстав неправильного застосування кримінального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. При цьому прокурор в обґрунтування апеляції наводив відповідні доводи, у тому числі, аналогічні доводам його касаційної скарги.

Разом з тим, апеляційний суд в ухвалі доводи зазначеної апеляції, зокрема щодо м'якості призначеного покарання та постановлення нового вироку, не перевірив і відповідних мотивів на їх спростування не навів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, зазначені положення, також, залишилися поза увагою апеляційного суду.

Наведені порушення, на думку колегії суддів, є такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення по справі в апеляційній інстанції.

Виходячи з того, що ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, вона підлягає скасуванню, касаційна скарга - частковому задоволенню, справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи поданої прокурором апеляції на вирок місцевого суду, обґрунтованість вимог його касаційної скарги і постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2014 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, кримінальну справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4

Як вбачається з вироку, суд, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, призначив йому покарання у виді штрафу.

При цьому суд, враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив злочин у період іспитового строку, встановленого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2011 року, і постановляючи рішення про самостійне виконання в порядку ст. 72 КК України зазначеного вироку, остаточне покарання відповідно до вимог ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_1 не визначив.