Справа № 686/5401/15-к

УХВАЛА

23 березня 2015 року
Хмельницький міськрайонний суд в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
провівши в режимі відеоконференції підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №1-кп/686/315/15 на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст. 189 КК України,
В С Т А Н О В И В :
18.03.2015 року до Хмельницького міськрайонного суду надійшов складений 17.03.2015 року старшим слідчим СВ ХМВ УМВСУ у Хмельницькій області ОСОБА_6 та затверджений цього ж дня прокурором прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст. 189 КК України.
Пунктом 1 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні доказуванню підлягають :
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити :
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення за ч.2 ст. 189 КК України по епізоду вимагання, вчиненого відносно ОСОБА_7 настільки не конкретне, що порушує право обвинуваченого на ефективний захист, адже не містить ні часу, ні місця вчинення цього злочину (де і коли ОСОБА_5 висунув вимогу ОСОБА_7 передачі йому коштів з погрозою заподіяння тілесних ушкоджень та знищення майна), ні розміру грошових коштів, які обвинувачений вимагав у потерпілого, ні переліку майна, яке він погрожував знищити.
Зокрема, в обвинувальному акті лише вказано, що « ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Хмельницькому, під час зустрічі з ОСОБА_7 під надуманим приводом вирішення проблемних питань пов`язаних з перешкоджанням та припиненням підприємницької діяльності останнього, з метою заволодіння чужим майном, з погрозою заподіяння тілесних ушкоджень та знищення майна, починаючи з квітня 2014 року, повторно вимагав в ОСОБА_7 щомісячно передавати на його користь різні суми грошових коштів». В подальшому 7.05.2014 року та 2.06.2014 року ОСОБА_5 здійснював ОСОБА_7 телефоні дзвінки , які супроводжував погрозами спричинення тілесних ушкоджень та знищення майна вимагав сплатити на його користь визначену суму грошових коштів. Після цього у вказані дні з мобільного номеру « НОМЕР_1 » направляв ОСОБА_7 текстові повідомлення з номером банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_2 на яку ОСОБА_8 повинен був перераховувати кошти. Реально побоюючись реалізації погроз ОСОБА_5 , ОСОБА_7 переказав на вказану обвинуваченим картку :
- 7.05.2014 року гроші в сумі 420 грн.,
- 2.06.2014 року 600 грн.».
Не містить обвинувальний акт і відомостей яке саме майно ОСОБА_9 погрожував знищити ОСОБА_5 , вимагаючи у нього грошові кошти.
Оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального Процесуального Кодексу України, тому відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України він підлягає поверненню прокурору.
Обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 1.04.2015 року.
Захисник заявила клопотання в разі призначення справи до судового розгляду змінити ОСОБА_5 запобіжний захист на особисту поруку його батьків, посилаючись на те, що в даний час обвинувачений ОСОБА_5 відбуває призначене вироком суду по іншому кримінальному провадженню покарання у вигляді позбавлення волі, а тому ризики визначені ст. 177-178 КПК України відсутні.
Прокурор заявив клопотання на період судового розгляду даного кримінального провадження залишити обвинуваченого ОСОБА_5 відбувати покарання за вироком суду в Хмельницькому СІЗО.
Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що обидва клопотання не підлягають задоволенню, адже питання залишення обвинуваченого в СІЗО для відбуття покарання, призначеного вироком суду по іншому кримінальному провадженню, у відповідності до вимог ст.ст. 314 -316 КПК України не можуть бути предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні у даному провадженні.
Письмове зобов`язання осіб, які бажають поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього у відповідності до вимог ст. 194 КПК України обов`язків захистом не надано, а ризики, які існували на момент обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не відпали.
Учасники кримінального провадження клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не заявляють.

Керуючись ст. 314 КПК України,
У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/686/462/14 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст. 189 КК України повернути прокурору м. Хмельницького.
В задоволенні клопотання прокурора про залишення обвинуваченого ОСОБА_5 на період судового розгляду даного кримінального провадження відбувати призначене ухваленим в іншому кримінальному проваджені вироком суду покарання в Хмельницькому СІЗО та клопотання захисника про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя