справа № 1-147/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Кічинської О.Ф.

при секретарі - Глушко І.М.

з участю прокурора - Костенка Р.А.

захисника - ОСОБА_1

потерпілих - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4, 02.08.1976 року народ-

ження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2,

одруженого, такого, що має малолітню дитину, не працюючого,

жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 21 кв. 72 Київської

області, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 29.07.2006 року, близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння поблизу озера, розташованого в парку «Перемога», що по вул. Гагаріна в м. Бровари Київської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та нормальні умови відпочинку, підійшов до компанії відпочиваючих і безпричинно, з хуліганських спонукань, почав чіплятися до них, ображаючи нецензурною лайкою. ОСОБА_2 почав заспокоювати ОСОБА_4, на що останній, тривало й вперто не припиняючи хуліганських дій і проявляючи особливу зухвалість, дістав із кишені заздалегідь заготовлений для спричинення тілесних ушкоджень розкладний ніж, наблизився до потерпілого та умисно наніс ним не менше трьох ударів у ділянки грудей і шиї, заподіявши проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з розвитком лівостороннього пневмоторакса, проникаючі колото-різані поранення шиї та лівого плеча. З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_3 - дружина ОСОБА_2 намагалась відтягнути ОСОБА_4 від чоловіка, обхопивши руками його обличчя, на що підсудний, не припиняючи хуліганських дій, направлених на тривале й вперте порушення громадського порядку, умисно вкусив її, заподіявши три вкушених поранення на пальцях правої кисті, які, згідно із висновком судово-медичної експертизи № 123/386 від 22.08.2006 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров»я.

Крім того, 29.07.2006 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння біля озера в парку «Перемога», розташованому по вул. Гагаріна в м. Бровари Київської області, під час вчинення хуліганських дій умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, витяг з кишені розкладний ніж, лезом якого наніс три удари ОСОБА_2, заподіявши проникаючі колото-різані поранення грудної клітини зліва з розвиктом лівостороннього пневмоторакса, шиї та лівого плеча, що, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 127/385 від 30.08.2006 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя в момент заподіяння.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих злочинах під час досудового слідства та в ході розгляду справи судом не визнав, показав, що вдень 29.07.2006 року відпочивав у центральному парку м. Бровари разом з нареченою ОСОБА_5, приятелем ОСОБА_6 і знайомими останнього, яких до того дня не знав, також з ними була малолітня дитина, що спала в колясці на незначній відстані. Коли чоловік із розташованої неподалік компанії, як у подальшому стало відомо ОСОБА_2, гучно розмовляючи по мобільному телефону та висловлюючись нецензурними словами, розпочав рух у напрямку коляски, ОСОБА_6 зауважив, щоб той розмовляв тихіше, бо розбудить дитину, після відповіді ОСОБА_2 брутальними образливими словами приятель хотів з»ясувати стосунки, однак він заспокоїв останнього. Натомість ОСОБА_2, перебуваючи в збудженому стані, наблизився на відстань близько двох метрів до коляски та продовжив голосну розмову, від чого дитина, прокинувшись, почала активно рухати ніжками й ручками. Маючи намір заспокоїти немовля, батьки якого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 пішли в магазин, попросивши спостерігати за дитиною, він наблизився до коляски, висловлюючи незадоволення поведінкою ОСОБА_2, від компанії потерпілих до них швидко підійшов ОСОБА_9 Заглянувши до коляски та випростовуючись, побачив перед собою нетверезих ОСОБА_2 і ОСОБА_9, позаду них несподівано з»явився ОСОБА_10, який, підскочивши та упершись лівою рукою батькові в плече, правим кулаком завдав йому удар зверху вниз у перенісся, зламавши ніс, ознаками чого були характерний хруст і виникла кровотеча. Розгубившись від такої агресії, став на на коліно і прикрив обличчя долонями, після чого вказані особи втрьох наносили йому численні удари кулаками й ногами по голові, спині та передній частині тулуба. Він піднімався, намагався відбиватися, але удари здебільшо не досягали цілі, неодноразово був збитий з ніг, втрачав свідомість, по погрозах ОСОБА_9 розумів, що приятель чи наречена хотять втрутитися, хвилюючись за них і намагаючись унебезпечити, наказав уходити з місця події. Під час побиття думав лише про те, як витримати безпідставні знущання, вижити і дістатися озера, щоб за допомогою холодної води поліпшити загальний стан, однак, стоячи на колінах та ліктях, побачив ланцюжок, який кріпився до поясу шортів, згадав про наявність на кільці в кишені, крім ключів, складного ножа-брелка, та вирішив захиститися за допомогою вказаного предмету. Піднявшись та вивільнивши лезо ножа, тримав його перед собою для налякування нападників і припинення протиправного посягання, при цьому просувався до озера, нахилившись уперед для уникнення ударів по обличчю й передній частині тулуба та хаотично розмахуючи ножем у напрямках застосування до нього сили. Відчув, що поруч стало менше людей, коли ззаду наскочила ОСОБА_3 і вкусила за ліве вухо, від різкого нестерпного болю він закричав, потерпіла просунула пальці до рота й відтягувала праву щоку в сторону, а він зціпив зуби, мимоволі вкусивши її за пальці. Скинувши з себе жінку, зайшов в озеро, де на нього знову наскочили ОСОБА_9, потім ОСОБА_2 з наміром втопити, ОСОБА_6 їх відштовхував, що дало змогу йому вивернутися і випірнути, потім всі розбіглися. Будучи жорстоко побитим, знесиленим і втративши багато крові, він ледве дійшов до місця проживання, там був затриманий працівниками міліції, які відвезли його до лікарні, після надання необхідної медичної допомоги доставили до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області. Протягом трьох діб він перебував у кімнаті для затриманих у вкрай важкому стані мав головний біль, нудоту, високу температуру, сечовипускання з кров»ю, періодично втрачав свідомість, потрапив додому лише після підписання документів про вчинення адміністративного правопорушення, що не відповідало дійсності, того ж дня був госпіталізований до Броварської ЦРЛ, у подальшому дізнався про розрив нирки та інші серйозні ушкодження. Вживши незначну кількість пива, він у стані алкогольного сп»яніння не перебував, громадський порядок не порушував, нецензурними словами не висловлювався, нікого не ображав та не знає, за що був підданий жорстокому фізичному насильству з боку трьох осіб, застосував ніж, який постійно носив з собою для використання в роботі, через проміжок часу з початку побиття та виключно з метою захисту своїх життя й здоров»я, цілеспрямованих ударів ним не завдавав, умислу на заподіяння тілесних ушкодждень не мав, забруднення очей кров»ю та піском унеможливлювали належне спостереження за подіями. Під час розслідування кримінальної справи слідчий Процько Г.І. проводила відтворення обстановки і обставин події з однією понятою його співмешканкою ОСОБА_5, яка попередньо допитувалась нею, як свідок, надала їм підписати чистий бланк протоколу слідчої дії, радила не подавати заяву про скоєний відносно нього злочин, запевняючи, що розібралась в ситуації та має намір припинити кримінальне переслідування, порушивши справу стосовно подружжя й сина ОСОБА_2, а також ОСОБА_9, однак справа була передана слідчому Гриньку Р.В., який, не з»ясувавши дійсних обставин, направив її до суду. Потерпілі й свідки обвинувачення вводять суд в оману, оскільки були очевидцями та безпосередніми учасниками конфлікту 29.07.2006 року в парку «Перемога» м. Бровари, так як подружжя ОСОБА_9 з двома малими дітьми постійно перебувало на місці події, сини ОСОБА_2 також відпочивали в тій компанії, потім були відсутні близько 20 хвилин і повернулись безпосередньо перед його побиттям.

Інкриміновані ОСОБА_4 органом досудового слідства умисне спричинення ОСОБА_2 тяжкого тілесного ушкодження та грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, не мають доказового підґрунтя, забезпечуються суперечливими доказами, які не заслуговують довіри, переконують в їх недостовірності, а можливість отримання будь-яких інших об»єктивних доказів вини особи вичерпано. За наведених обставин, з урахуванням встановлення в судовому засіданні, що в діях підсудного відсутні ознаки неправомірності, суд приходить висновку, що ОСОБА_4 підлягає виправданню за відсутністю в його діяннях складу злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч.1, 296 ч. 4 КК України.

Так, обвинувачення підсудного ґрунтується на показаннях потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, які є вкрай суперечливими стосовно досліджуваних судом обставин; протоколах очних ставок між обвинуваченим і потерпілими та свідком ОСОБА_10; протоколах огляду місця події про вилучення ножа-брелка, спортивних штанів ОСОБА_4 і покривала зі слідами бурого кольору, протоколах відтворення обстановки й обставин події з підозрюваним та потерпілим ОСОБА_2, протоколі огляду речових доказів, висновках судово-медичних, цитологічної, імунологічної та криміналістичної експертиз.

При цьому потерпілий ОСОБА_2 суду показав, що вдень 29.07.2006 року відпочивав біля озера в парку «Перемога» м. Бровари з дружиною, двома синами, подружжям ОСОБА_9 та їх неповнолітніми дітьми, через деякий час ОСОБА_9 повів дітей додому, його сини також залишили компанію. Коли він біля місця свого відпочинку в телефонній розмові з ОСОБА_13, використовуючи ненормативну лексику, голосно вимагав принести ключі від будинку, до нього від групи молодих людей, що відпочивали на відстані близько 10 м, наблизився раніше незнайомий ОСОБА_4, який безпричинно завдав удари ножем, потім повалив на землю, сів зверху і здійснив побиття кулаками по голові та грудній клітині. Після втручання дружини він мав змогу піднятися на ноги, однак підсудний потягнув його до озера, кинув у воду та намагався втопити. Не пам»ятає, як він вивільнився і повернувся на берег, де знепритомнів, прийшов у свідомість в лікарні, дізнавшись про тяжкість спричинених тілесних ушкоджень і перенесене оперативне втручання. Перед заподіянням ножових поранень підсудний йому зауважень з приводу неналежної поведінки не робив, іншим особам ударів не завдавав, в його присутності ОСОБА_4 також ніхто не бив, тому не знає обставин отримання останнім тілесних ушкоджень. До втрати свідомості його синів та ОСОБА_9 на місці події не було, не може пояснити, чому при допиті слідчим 14.08.2006 року давав покази щодо присутності вказаних осіб, при відтворенні обстановки і обставин події в Броварському СМЕ понятими були знайомий, що прибув разом із ним, і співмешканка ОСОБА_4 Його зріст становить 185 см, сина ОСОБА_14 175 см, слідів застосування ОСОБА_4 фізичної сили на обличчі не було, на грудній клітині мались гематоми, конкретного механізму заподіяння ножових поранень не пам»ятає, тому що все відбувалось дуже швидко й несподівано.

Згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_3, 29.07.2006 року, під час відпочику в парку «Перемога» м. Бровари з ОСОБА_11 і чоловіком, оскільки їх дорослі сини залишили компанію, а ОСОБА_9 повів додому малолітніх дітей, ОСОБА_2 голосно розмовляв по мобільному телефону й міг висловлюватися нецензурними словами, так як йому притаманне використання при спілкуванні ненормативної лексики. В цей час до чоловіка наблизився раніше незнайомий нетверезий ОСОБА_4, який, не висловлюючи зауважень, завдав удар ножем у верхню частину спини зліва, повалив ОСОБА_2 на землю і наніс ножове поранення в шию, потім сів на потерпілого та здійснив його побиття кулаками по обличчю та грудній клітині. Оскільки в конфлікт ніхто з присутніх не втручався, а життю й здоров»ю чоловіка загрожувала небезпека, вона самостійно стягувала підсудного, що вдалося після того, як ОСОБА_4 укусив її за пальці правої руки. Коли ОСОБА_2 піднявся на ноги, підсудний силоміць затягнув його в озеро, бив по обличчю та намагався втопити, в цей час до парку повернувся ОСОБА_9 і допоміг їй витягнути чоловіка на берег, де той втратив свідомість, хтось із відпочиваючих викликав міліцію і швидку медичну допомогу, каретою якої потерпілий був доставлений до Броварської ЦРЛ. Вийшовши з озера, ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_9 та залишив місце події окремо від своєї компанії, при цьому жодних тілесних ушкоджень не мав, оскільки фізичну силу до останнього ніхто не застосовував. Її сини разом прибули до парку після уходу підсудного, тому не могли бути очевидцями, тим більше учасниками конфлікту.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що 29.07.2006 року перебувала в парку з чоловіком, дітьми віком 1,5 роки і 11 років, подружжям ОСОБА_2 та двома їх дорослими синами, неподалік відпочивала інша компанія з дитячою коляскою, один чоловік з якої, як їй в подальшому стало відомо - ОСОБА_4, недоброзичливо на них дивився. Коли ОСОБА_9 відводив дітей додому, сини потерпілих пішли в своїх справах та вони залишались втрьох, несподівано побачила на відстані близько 2 м від їх покривала, як ОСОБА_4 мовчки наніс ОСОБА_2, що стояв навпроти нього, удар ножем у шию, від якого він похитнувся, потім інший удар по тулубу, внаслідок якого той зігнувся. Злякавшись, вона побігла до компанії підсудного з благанням зупинити останнього, тому певний проміжок часу за подіями не спостерігала, бачила лише, як ОСОБА_4 намагався втопити ОСОБА_2 в озері, вдвох з ОСОБА_3 допомогла вийти йому з води, після цього винну особу в громадському місці не бачила. В конфлікт між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 ніхто не втручався, її чоловіка та синів потерпілих у цей час в парку не було, ОСОБА_3 скаржилась на прокусування пальців руки підсудним, ОСОБА_9 мав колоте поранення грудної клітини і загубив футболку «сітку», однак їй невідомо, при яких обставинах це відбувалось. Після оголошення судом протоколу допиту від 04.09.2006 року свідок пригадала, що ОСОБА_4 зауважував ОСОБА_2 з приводу гучної розмови по телефону, також мала місце присутність біля вказаних осіб ОСОБА_9 і обох синів потерпілого.

Із показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що вдень 29.07.2006 року він з сім»єю та друзями знаходився в парку «Перемога» в м. Бровари, на велику кількість відпочиваючих навколо людей уваги не звертав, тимчасово залишив компанію, проводячи додому дітей, сини потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 пішли з громадського місця раніше за нього. По поверненню в парк побачив, що ОСОБА_2 лежав на землі зі скривавленими ранами та стогнав, поруч перебували ОСОБА_11 і ОСОБА_3, навколо них бігав ОСОБА_4, який наявним у нього ножем відразу наніс йому удар в грудну клітину. Захищаючи дружину і друзів від протиправного посягання, він намагався вибити ніж із руки підсудного, завдавав удари кулаками, внаслідок яких на його обличчі з»явилась кров, здається, застосовував до останнього прийоми самбо, кидаючи через стегно, при цьому ОСОБА_4 питав: «За що ви мене б»єте?», потім самостійно залишив місце події. Він пішов додому, не дочекавшись приїзду працівників міліції та карети швидкої медичної допомоги, до того часу сини ОСОБА_3 у парк не повертались та очевидцями подій не були. Він є кандидатом у майстри спорту з біатлону, має зріст 176 см, під час досліджуваних судом подій його вага становила 85-87 кг.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_10, 29.07.2006 року він зі старшим братом нетривалий час перебували в парку «Перемога» в м. Бровари, де відпочивали їх батьки з сім»єю ОСОБА_11, навколо в парку було багато людей, в тому числі велика компанія, що розташувалась на відстані близько 7 м від них. По поверненню додому до ОСОБА_13 зателефонував батько, який наказав принести в парк ключі від будинку, брат під час спілкування чув брутальну лайку сторонньої особи, що вказувала на наявність конфлікту. Прибувши до парку, вони побачили лежачого під деревом батька з колото-різаними ранами, поруч із ним сиділа матір, а навколо бігав збуджений ОСОБА_4 з ножем, який висловлював погрози з використанням ненормативної лексики. Оскільки підсудний намагався нанести їм з братом ножові поранення, він відштовхнув його ногою в живіт, після чого ОСОБА_4 помив в озері ніж і пішов до виходу з парку, жодних тілесних ушкоджень при цьому не мав. У той же день він із працівниками міліції в одному з приватних будинків у м. Бровари відшукали винну особу. Коли вони з ОСОБА_13 вдруге прибули до парку, подружжя ОСОБА_11 та їх дітей там не було. Після оголошення судом протоколу допиту свідка від 14.08.2006 року показав, що внаслідок сплину значного періоду часу взагалі не пам»ятає обставин, які мали місце 29.07.2006 року.

Аналіз показань потерпілих та свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами вказує на їх алогічність, недостовірність і надуманість, наявність змови між вказаними особами повідомляти певні обставини й ввести в оману органи досудового слідства та суд відносно фактичних обставин справи з метою уникнення відповідальності за протиправні дії ОСОБА_2, ОСОБА_2. М.І., ОСОБА_9, що унеможливлює прийняття таких доказів судом на підтвердження вини ОСОБА_4 в інкримінованих злочинах. Так, свідчення вказаних осіб неодноразово змінювались протягом досудового слідства і судового розгляду, є суперечливими між собою стосовно перебування на місці події ОСОБА_9 й ОСОБА_10 та їх участі в конфлікті, механізму спричинення потерпілому ножових поранень, розгортання подій після перебування ОСОБА_2 і ОСОБА_4 в озері, способу отримання останнім тілесних ушкоджень та інших обставин, що мають суттєве значення.

В противагу показанням потерпілих, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_2, свідки обвинувачення ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_12 дали інші покази стосовно досліджуваних судом подій, які об»єктивно узгоджуються з незмінними з першого допиту й послідовними показаннями ОСОБА_4 та іншими здобутими доказами.

Так, свідок ОСОБА_6 суду показав, що 29.07.2006 року він із приятелями, родичем ОСОБА_8, його співмешканкою ОСОБА_7 та їх маленькою дитиною перебував у парку «Перемога» в м. Бровари, в компанії на відстані менше 10 м нетверезі люди, перебуваючи в збудженому стані, гучно спілкувалися між собою, ігноруючи присутність навколо великої кількості відпочиваючих. Коли тримісячна дитина, покапризувавши, нарешті заснула, її батьки пішли в магазин, попросивши його приглядати за немовлям. ОСОБА_2 голосно розмовляв по мобільному телефону, на пропозицію говорити тихіше відреагував образливими словами в його бік, на аналогічне прохання ОСОБА_4, мотивоване відпочинком маленької дитини, брутально висловився в його адресу та, продовжуючи грубе гучне спілкування в телефонному режимі, навмисно наблизився до коляски. Оскільки дитина заворушилась, підсудний, підходячи до неї, висловив незадоволення поведінкою потерпілого і між ними відбувалась словесна перепалка, коли ззаду батька вискочив ОСОБА_10 та наніс удар кулаком в обличчя, відразу після нього приятеля ударив ОСОБА_9, від чого той упав на коліна, в подальшому побиття ОСОБА_4 руками й ногами здійснювали батько і син ОСОБА_10, ОСОБА_9 Підсудний декілька разів піднімався та знову був збитий з ніг групою осіб, мав скривавлені обличчя й тулуб, закривався від ударів і відбивався, його дряпала та вкусила за вухо ОСОБА_3 Він постійно робив марні спроби припинити протиправне посягання, не бачив використання ОСОБА_4 ножа-брелка, який той носив на зв»язці з ключами, однак чув крик потерпілої про те, що зарізали її чоловіка. Після цього приятель забіг в озеро, де тікав від ОСОБА_9 та ОСОБА_2, які заскочили слідом і намагалися продовжити побиття, після його втручання інцидент було вичерпано, що дало змогу ОСОБА_4 залишити громадське місце. Найкремезнішим, найагресивнішим та найактивнішим із нападників був ОСОБА_9, який підбіг до їх компанії, розірвав на собі майку та поцікавився, хто ще хоче мати з ним справу; всі усвідомлювали небезпеку для життя та здоров»я підсудного, однак боялися втручатися в конфлікт, що тривав близько 20 хвилин. Після формування протоколу допиту він підписав його, не читаючи, оскільки легковажно до цього віднісся та не замислювався про наслідки.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_5, удень 29.07.2006 року вона відпочивала на озері в парку «Перемога» м. Бровари з нареченим ОСОБА_4, приятелем ОСОБА_6 та іншими особами, яких на той час бачила вперше. На невеликій відстані від них інша компанія вживала горілку, сперечалась, поводилась шумно, заважаючи відпочивати. Коли ОСОБА_8 з ОСОБА_7 пішли в магазин, а їх тримісячна дитина спала в колясці, ОСОБА_2, наблизившись до немовля, гучно розмовляв по мобільному телефону та нецензурно лаявся, на зауваження ОСОБА_6 і ОСОБА_4 з цього приводу відреагував образливими словами в їх бік. Коли дитина розплакалась, її наречений підійшов до коляски, висловлюючи незадоволення поведінкою потерпілого, до нього наблизились ОСОБА_2 і ОСОБА_9, із-за плеча батька вистрибнув ОСОБА_10 та наніс підсудному удар кулаком в обличчя, від якого утворилась носова кровотеча. Потім ОСОБА_4 жорстоко били кулаками та ногами ОСОБА_10, ОСОБА_2 і ОСОБА_9, останній застосовував прийоми боротьби, перекидаючи чоловіка через себе, той піднімався, знову падав, питав про причину побиття, однак нападники лише нецензурно лаялися. Ніхто з оточуючих не втручався в конфлікт, боячись помсти вкрай збудженого й агресивного ОСОБА_9, який, звертаючись до їх компанії, розірвав на собі футболку і крикнув: «Кто еще хочет получить?». ОСОБА_4 відбивався кулаком у напрямку нанесення йому ударів, допускає, що застосовував при цьому ніж-брелок, який використовував у роботі й постійно носив при собі на зв»язці ключів, однак, спостерігаючи за подіями з певної відстані, вказаного предмету в руці нареченого не бачила. До підсудного підбігала ОСОБА_3, яка вкусила його за ліве вухо, викликавши нову кровотечу; загалом ОСОБА_4 був весь скривавлений, що не зупиняло нападників. Коли чоловік забіг в озеро, за ним стрибнули ОСОБА_9 та ОСОБА_2, які продовжували знущання над підсудним у воді, допоки це не припинив ОСОБА_6, на її думку, загалом конфлікт тривав близько 20 хвилин. ОСОБА_2 самостійно дістався берега та ліг, після чого вони залишили місце події. Того ж дня бачила співмешканця в Броварському МВ ГУ МВС України в Київській області з медичною пов»язкою на вушній раковині, численними синцями, гематомами, кровонапливами на верхній частині тулубу, обличчі, руках. Повернувшись додому 31.07.2006 року, ОСОБА_4 мав t 40 градусів, не міг ходити із-за вибитого колінного суглоба, скаржився на сильний головний біль, запаморочення, сечовипускання з кров»ю, 01.08.2006 року був госпіталізований до Броварської ЦРЛ, після тривалого перебування в якій ще місяць знаходився на амбулаторному лікуванні, оскільки не міг відновити здоров»я. Вважаючи себе потерпілим унаслідок хуліганських дій групи осіб, співмешканець хотів звернутися з заявою про скоєний відносно нього злочин, однак слідчий Процько Г.І. в її присутності запевняла, що об»єктивно розбереться в ситуації та самостійно порушить кримінальну справу стосовно ОСОБА_2, тому ОСОБА_4 під час досудового слідства тривалий час не турбував свого батька-адвоката. Також слідчий Процько Г.І. не надала можливості ознайомитися з протоколом допиту, мотивуючи тим, що не встигне допитати ОСОБА_6, який очікував декілька годин, в подальшому, незважаючи на її процесуальний статус свідка, залучила понятою при відтворенні обстановки і обставин події з підозрюваним і потерпілим за відсутності іншої понятої жіночої статі, про яку вказано у відповідних протоколах, наказала їй підписати бланки несформованих документів, що вона зробила, покладаючись на сумлінність посадової особи.

Із показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що вдень 29.07.2006 року він перебував на озері в парку м. Бровари з ОСОБА_15, ОСОБА_8, його співмешканкою й маленькою дитиною, ОСОБА_6 і раніше незнайомими ОСОБА_4 та його дівчиною, навкруги відпочивало багато людей, у тому числі особи, що вживали горілку на відстані близько 10 м. Коли ОСОБА_8 з ОСОБА_7 пішли до магазину, попросивши приглянути за дитиною, коляска з якою знаходилась під деревом неподалік від них, один із чоловіків з вищевказаної компанії з використанням ненормативної лексики гучно вимагав у телефонному режимі принести йому ключі, на прохання ОСОБА_6 розмовляти тихіше, щоб не розбудити немовля, не відреагував. Через декілька хвилин ОСОБА_2 зателефонували і він знову кричав у слухавку, перемістившись ближче до коляски, від чого дитина почала плакати. Рухаючись у напрямку коляски, ОСОБА_4 зробив справедливе зауваження чоловікові, який порушив спокій дитини, на що останній наблизився до підсудного, почав сперечатися і між ними виник словесний конфлікт. Несподівано позаду ОСОБА_2 з»явилась молода людина і нанесла ОСОБА_4 удар кулаком в обличчя, спричинивши носову кровотечу. Присівши на коліно, підсудний хотів піднятися, однак був оточений ОСОБА_10, ОСОБА_2 та ОСОБА_9, які разом здійснили його побиття. ОСОБА_4 щось кричав, відмахувався від ударів, декілька разів падав та піднімався, коли стояв нападники втрьох наносили йому удари кулаками по голові та тулубу, а лежачого жорстоко били ногами по всіх частинах тіла. ОСОБА_6 намагався захистити приятеля, але не міг протистояти фізичній силі трьох осіб чоловічої статі, тому відійшов у сторону, в їх компанії всі сильно перелякались, оскільки були молодші й фізично слабші за ОСОБА_2 та ОСОБА_9, останній поводився вкрай агресивно, розірвав на собі футболку і звертався до них із запитанням: «Кто еще хочет получить?». Крім того, ззаду на підсудного наскочила ОСОБА_3, після чого в нього висіла відірвана частина вушної раковини. Звільнившись від нападників і хитаючись від побиття, скривавлений ОСОБА_4 зайшов в озеро й почав умиватись, де ОСОБА_9 та ОСОБА_16 продовжували завдавати йому удари та намагались утопити, однак їм перешкодив ОСОБА_6 Після цього потерпілий ліг на покривало, а підсудний пішов з парку, він не бачив у останнього ножа, кожний із групи осіб мав перед ОСОБА_4 фізичні переваги, особливо ОСОБА_9, загалом конфлікт тривав близько 20 хвилин.

Свідок ОСОБА_8 дав у судовому засіданні показання про те, що 29.07.2006 року, прибувши в міський парк з компанією, бачив, як люди неподалік вживали горілку, перебували в нетверезому стані та гучно спілкувались, потім зі співмешканкою ОСОБА_7 пішов у магазин, попросивши присутніх приглянути за їх дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_4, що спала в колясці. Повернувшись через деякий час, спостерігав за обопільною бійкою між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 неподалік місця відпочинку їх компанії та безпосередньо біля коляски з дитиною, яка плакала, потім із-за дерева з»явився син потерпілого, що в стрибку наніс підсудному удар в обличчя, а, коли той упав, його кулаками та ногами по різних частинах тіла втрьох били ОСОБА_2, ОСОБА_9 й ОСОБА_10, збиваючи з ніг, коли він намагався піднятися з землі, та супроводжуючи свої неправомірні дії голосною лайкою. Всі вказані особи були дуже збуджені та агресивні, мали фізичні переваги перед ОСОБА_4, тому останній, не в змозі активно їм протистояти, лише відбивався руками і закривався від ударів, ножа в нього не бачив. З їх компанії в бійку ніхто не втручався, бо всі боялися за своє життя та здоров»я. Коли ОСОБА_9 в загрозливій формі наказав йому залишити місце події, він з дитиною повільно пішов з парку, бачив, що в підсудного була надірвана вушна раковина.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_7, удень 29.07.2006 року вона зі співмешканцем ОСОБА_8 ходила до магазину, залишивши трьохмісячного сина на ОСОБА_6 та інших осіб, що разом відпочивали біля озера в парку «Перемога» м. Бровари, в цей час дорослі люди неподалік, вживаючи горілку, гучно спілкувались між собою з використанням ненормативної лексики. Повернувшись назад приблизно через 20 хвилин бачила, як ОСОБА_4 били ОСОБА_2, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, підсудний захищався й намагався нанести відповідні удари, поруч перебував ОСОБА_6, який потім кудись зник, також підбігала ОСОБА_3 Хоча ситуація була загрозливою для ОСОБА_4, жоден з їх компанії не втручався в бійку, оскільки всі боялись ОСОБА_9, що мав значні фізичні переваги перед іншими, був сильно розлюченим, агресивним, висловлював їм погрози. Збираючи речі, вона не спостерігала за всіма обставинами, в подальшому від ОСОБА_6 дізналась, що причиною конфлікту стало незадоволення ОСОБА_2 зауваженнями з приводу його гучної розмови, ненормативної лексики та порушення сну їх дитини. Ножа в підсудного вона не бачила, останній мав пошкодження вуха та кров на передній частині тулуба, з приводу події з ОСОБА_8 не спілкувалась та допитувалась слідчим окремо від нього, тому їх покази не могли бути абсолютно однаковими, не пам»ятає, щоб група нападників складалась із чотирьох осіб.

Крім показань свідків, як на доказ вини підсудного в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень орган досудового слідства посилається на протоколи відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_4 і потерпілим ОСОБА_2 від 06.09.2006 року. Згідно з вказаними процесуальними документами, понятими при проведенні слідчих дій були ОСОБА_17 і ОСОБА_5 співмешканка підозрюваного та очевидець досліджуваних подій, 16.08.2006 року допитана по справі як свідок, хоча залучення слідчим заінтересованої особи суперечило вимогам ст. 127 КПК України (т.1 а.с.134-135,137). Також у ході розгляду кримінальної справи із показань підсудного, потерпілого ОСОБА_2, свідка ОСОБА_5 достеменно встановлено, що інша особа жіночої статі при відтворенні обстановки і обставин події не перебувала. Відповідно до адресної довідки, рапорта о/у ВКР ОСОБА_18 від 18.09.2007 року, ОСОБА_17 за адресою вул. Шевченка б. 9 кв. 3 в м. Бровари не проживала, власником приватного будинку № 9 є ОСОБА_19, що вказує на порушення вимог діючого законодавства при складанні протоколу слідчим СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_20 Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України, п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, і припущеннях; докази повинні визнаватися такими, що одержані незаконним шляхом, коли їх збирання й закріплення здійснені з порушенням встановленого кримінально-процесуальним законом порядку, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами. Складання протоколів відтворення обстановки й обставин події з підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_2 з порушенням вимог діючого законодавства свідчить про їх недопустимість і неможливість прийняття судом, як доказів на підтвердження винності підсудного за ст. 121 ч. 1 КК України. Оскільки важлива слідча дія була задокументована належним чином, суд також визнає недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи № 140/212 від 11.09.2006 року, підставою для проведення якої стали вихідні дані з протоколів відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним і потерпілим.

Інші докази, як підстави обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч.1, 296 ч. 4 КК України, зокрема протоколи очних ставок між обвинуваченим і потерпілими та свідком ОСОБА_10, при проведенні яких кожний із фігурантів наполягав на раніше даних показах, протоколи огляду місця події та вилучення речей, висновки судово-медичної експертизи № 123/386 від 22.08.2006 року, висновки цитологічної, імунологічної, криміналістичної експертиз жодним чином не підтверджують винність підсудного в скоєнні інкримінованих суспільно-небезпечних діянь. Натомість із висновку судово-медичної експертизи № 127/385 від 30.08.2006 року, який слідством серед інших доказів покладений в основу обвинувачення ОСОБА_4, убачається, що в останнього малися забійна рана, кровонапливи й підшкірна гематома на обличчі, рвано-забійна рана лівої вушної раковини, перфорація лівої барабанної перетинки, струс головного мозку, перелом кісток носу, кровонапливи на верхніх кінцівках, чим об»єктивно підтверджуються покази підсудного, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_12 про застосування до нього фізичної сили групою осіб і спростовуються суперечливі покази потерпілих, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 з цього приводу.

Крім того, із показів свідка ОСОБА_15 убачається, що 29.07.2006 року вона, приїхавши з ОСОБА_12 із м. Києва в м. Бровари в гості до ОСОБА_8, зі співмешканкою останнього, ОСОБА_6, раніше незнайомими ОСОБА_4 і його нареченою відпочивала біля озера в міському парку, в розташованій неподалік компанії два чоловіки та дві жінки вживали спиртні напої, гучно розмовляючи між собою та порушуючи спокій оточуючих людей. Оскільки чоловік із тієї компанії гучно розмовляв по мобільному телефону з використанням ненормативної лексики, ОСОБА_6 декілька разів зауважував йому з цього приводу, на що той відреагував брутальною лайкою. Коли розплакалась дитина, батьки якої тимчасово відлучились, ОСОБА_4, підійшовши до її коляски, зробив зауваження потерпілому з приводу його неналежної поведінки. До підсудного наблизились ОСОБА_2 та ОСОБА_9, ззаду них вискочив ОСОБА_10, що з останніми не відпочивав і несподівано з»явився на місці події, який наніс потужний прямий удар ОСОБА_4 в ніс, спричинивши кровотечу. В подальшому вказані особи втрьох здійснювали побиття підсудного кулаками й ногами, він був скривавлений, намагався з»ясувати, за що його б»ють, потім у ОСОБА_4 в руці опинився невеликий складний ніж, яким він відмахувався в сторони нанесення ударів, після цього на нього ззаду наскочила жінка, що вчепилася зубами у вушну раковину, частково відкусивши її. Також вона бачила, як в озері ОСОБА_21 стримував ОСОБА_9, не підпускаючи його до підсудного. Наполягає, що ініціатором конфлікту був потерпілий, бійку розпочав ОСОБА_10, до якого долучились ОСОБА_2 та ОСОБА_9, фізичні дії вказаної групи осіб становили реальну загрозу для здоров»я ОСОБА_4, оскільки нападники проявляли агресію і жорстокість, не могли зупинитися, мали значні фізичні переваги.

Згідно з показаннями колишнього слідчого СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_20, яка 07.08.2006 року порушила відносно ОСОБА_4 кримінальну справу за ч. 4 ст. 296 КК України, обвинувачений не визнавав своєї вини в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, однак його покази відносно розвитку подій 29.07.2006 року суперечили зібраним у справі доказам, зокрема показанням потерпілих і свідків, які беззаперечно свідчили про наявність у діях складу злочину. В її провадженні кримінальна справа перебувала близько місяця, після чого була передана іншому слідчому, тобто аналіз доказів вона не проводила й оцінки їм не давала.

Разом із тим, призначаючи по справі судово-медичну експертизу, слідчий Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_20 в постанові від 30.08.2006 року вказала: «Під час досудового слідства було встановлено, що ОСОБА_4 29.07.2006 року біля озера в парку «Перемога» били по всьому тілу ногами і кулаками ОСОБА_2 та ще два чоловіки», тобто уповноважена особа в ході досудового слідства дійшла висновку щодо існування факту побиття обвинуваченого групою осіб, однак, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 22, 64 КПК України, при наявності суперечливих доказів взяла до уваги одні з них, безпідставно відкинувши інші, не з»ясувала хронологію подій, не встановила послідовність застосування ОСОБА_4 ножа і заподіяння йому тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 159).

Свідок ОСОБА_22, який 12.09.2006 року, будучи в.о. слідчого СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, прийняв кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 296 ч. 4 КК України до свого провадження, 18.10.2006 року порушив кримінальну справу відносно вказаної особи за ч.1 ст. 121 КК України, об»єднав обидві справи в одне провадження і направив до суду, не зміг пояснити причин суперечностей у визнаних ним належними й достатніми доказах, на яких грунтується обвинувачення.

Показами свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_22 підтверджується однобічність і неповнота проведеного ними досудового слідства, оскільки останні проігнорували істотні суперечності в доказах, на яких засноване обвинувачення, взяли до уваги одні з них, невмотивовано відкинувши інші, не встановили часу, місця, способу заподіяння обвинуваченому тілесних ушкоджень, не перевірили доводи ОСОБА_4 у свій захист і версії, що спростовують обвинувачення, внаслідок чого прийшли до необ»єктивних висновків про скоєння вказаною особою інкримінованих злочинів.

Наявні в матеріалах кримінальної справи факти на підтвердження вини ОСОБА_4, крім показів підсудного, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_15, які є логічними й послідовними щодо досліджуваних судом обставин, спростовуються сукупністю наведених нижче доказів.

Показаннями свідка ОСОБА_23, відповідно до яких він, як інспектор ППС Броварського взводу патрульної служби, в один із днів влітку 2006 року, отримавши повідомлення від оперативного чергового Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області про конфлікт у парку «Перемога», в складі автопатруля з ОСОБА_24 та ОСОБА_25 виїхав на місце події. Дізнавшись від очевидців, що між двома компаніями відпочиваючих виникла сварка, потім бійка, в ході якої були нанесені ножові поранення, вони викликали СОГ і поїхали містом шукати особу, яка застосувала ніж. Виявивши нетверезого, брудного і скривавленого ОСОБА_4 в одному з приватних будинків, відвезли його в Броварську ЦРЛ для надання медичної допомоги, оскільки в нього мались часткова екстракція вушної раковини та інші тілесні ушкодження, після чого доставили до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області. З пояснень затриманого він пам»ятає, що в парку відпочивали дві компанії, хтось гучно висловлювався нецензурними словами, тій особі зробили зауваження, це стало причиною бійки, під час якої він застосував ніж. Дійсно перочинний ніж був виявлений в кишені скривавленого одягу ОСОБА_4, зовнішній вигляд підсудного вказував на те, що він піддавався фізичному насильству. При доставці затриманого до міськвідділу міліції ним був складений відповідний рапорт.

Показаннями свідка ОСОБА_25 про те, що, працюючи інспектором патрульної служби Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області та перебуваючи на чергуванні, він влітку 2006 року в складі автопатруля виїжджав за викликом у парк «Перемога» м. Бровари, де відбувся підріз чоловіка. Здійснюючи пошуки винної особи, вони потрапили до приватного будинку по вул. П.Мирного в м. Бровари, де виявили ОСОБА_4 з розірваним вухом та іншими тілесними ушкодженнями, слідами крові й запахом алкоголю з ротової порожнини. Після надання затриманому першої медичної допомоги його доставили до чергової частини Броварського міськвідділу міліції, де старший групи ОСОБА_23 склав відповідний рапорт.

Показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що, як оперуповноважений ВКР Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, він приймав участь у зборі матеріалів з приводу бійки в парку «Перемога» м. Бровари, зокрема відбирав пояснення у ОСОБА_4 і вилучав у нього одяг із залученням понятих. Викладені в протоколі огляду та вилучення від 29.07.2006 року відомості про побиття ОСОБА_4 біля озера в міському парку декількома невідомими особами, що викликало кровотечу й потягло забруднення штанів кров»ю, були записані зі слів останнього.

Показаннями свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28, які в один із днів влітку 2006 року, під час перебування в Броварському МВ ГУ МВС України в Київській області, залучались понятими при проведенні слідчої дії: в їх присутності у затриманої людини були вилучені штани зі слідами крові. Зі слів працівників міліції їм було відомо, що вказану особу побили в парку «Перемога» м. Бровари, за зовнішнім виглядом чоловіка дійсно можна було зробити висновок, що він піддавався фізичному насильству, оскільки мав сліди побиття на обличчі та тулубі.

Свідчення вказаних осіб підтверджуються довідкою Броварської ЦРЛ № 4524 і протоколом медичного огляду для встановлення стану сп»яніння № 473 від 29.07.2006 року, згідно з якими о 17 годині 29.07.2006 року, тобто через нетривалий час після досліджуваних судом подій, якщо повідомлення про злочин до чергової частини Броварського міськвідділу міліції надійшло о 15 годині 15 хвилин, а ОСОБА_2 до Броварської ЦРЛ був доставлений о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 мав рвану рану лівого вуха, забійну рану верхньої губи, перелом кісток носа, садна лоба, гіперемію обличчя, що об»єктивно вказує на отримання підсудним тілесних ушкоджень саме в парку «Перемога» м. Бровари під час інциденту з ОСОБА_2 (т.1 а.с. 7, 23, 48-49).

Згідно наявних у матеріалах кримінальної справи медичних документів, під час конфлікту 29.07.2006 року ОСОБА_2 отримав проникаюче колото-різане поранення грудної клітини і непроникаючі колото-різані поранення шиї та лівого плеча (т.1 а.с. 24, 153), ОСОБА_4 забійну рану, кровонапливи та підшкірну гематому на обличчі, рвано-забійну рану лівої вушної раковини, перфорацію лівої барабанної перетинки, кровонапливи на верхніх кінцівках, струс головного мозку, перелом кісток носа зі зміщенням уламків, які могли утворитися від ударів ногами та кулаками (т.1 а.с. 51-52, 161, т.2 а.с. 17, 238-242). Кількість місць застосування сили, характер ушкоджень та їх локалізація спростовують версію ОСОБА_3 і ОСОБА_2 щодо побиття останнього ОСОБА_1, підтверджуючи показання підсудного, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_15 відносно застосування фізичної сили до ОСОБА_4

Оскільки в ході судового слідства не здобуто даних про спричинення ОСОБА_4 значної кількості тілесних ушкоджень, за виключенням рвано-забійної рани лівої вушної раковини, іншими особами, суд, оцінивши здобуті докази в їх сукупності, вважає, що саме наслідком побиття підсудного ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стало застосування ним ножа для припинення посягання трьох осіб.

На жорстокість дій ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_9, які передували застосуванню ножа, вказує тривалість негативних наслідків застосування ними фізичної сили до ОСОБА_4, який з 21.03.2008 року по 25.06.2008 року перебував на стаціонарному лікуванні в Науково-практичному Центрі ендоваскулярної нейрорентгенохірургії АМН України з діагнозом: «Остаточні явища перенесеної закритої черепно-мозкової. Рецидивуючі носові кровотечі, цефалгічний синдром. Васкуляторна енцефалопатія» (т. 2 а.с. 263). Допитаний судом директор Центру професор ОСОБА_29 суду показав, що ОСОБА_4 скаржився на сильний головний біль, запаморочення, часті спонтанні носові кровотечі, які виникли після побиття його кулаками й ногами декількома особами 29.07.2006 року. В результаті проведення ангіографії, МРТ, обстеження на найсучасніших апаратах з вимірювання регіонального мозкового кровотку та ін. було встановлено, що наслідком травми ОСОБА_4 є глибинні порушення цілісності кісток спинки носа у вигляді уламкових переломів зі зміщенням та деформацією, наявність ангіоматозної сітки та потовщення, які викликають небезпечні для життя носові кровотечі, а також стійкий цефалгічний синдром (частий головний біль).

Таким чином, у ході розгляду кримінальної справи достеменно встановлено, що інкриміноване підсудному умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_2 не має доказового підґрунтя, суперечить сукупності зібраних під час судового розгляду справи доказів, які, об»єктивно узгоджуючись між собою, доводять суспільну небезпеку дій ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, проти яких була направлена оборона ОСОБА_4, реальність посягання на підсудного вказаної групи осіб та захист останнього, що не перевищував меж необхідності. Так, під час досудового слідства й судового розгляду кримінальної справи ОСОБА_4, визнаючи факт застосування ножа-брелка, наполягав, що такі дії являлися захистом від нападу трьох фізично розвинених і агресивних осіб, який виразився в тривалому побитті кулаками й ногами людини, що не могла цьому протистояти. Ці твердження підсудного нічим не спростовані, судом не здобуто жодного переконливого доказу, який би свідчив про наявність у нього умислу на спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень з настанням суспільно-небезпечних наслідків, на що посилається орган досудового слідства. Незмінні протягом досудового слідства й судового розгляду свідчення ОСОБА_4 підтверджуються показаннями ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про те, що потерпілий на справедливе зауваження з приводу неналежної поведінки в громадському місці ініціював конфлікт, після чого разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 здійснив побиття підсудного, якому той не міг самостійно протистояти, крім того залякування свідків ОСОБА_9 викликало в них небажання втручатися в бійку, незважаючи на очевидну загрозу життю й здоров»ю знайомого, що був підданий нападу трьох осіб. Таким чином, у суда не викликає сумніву об»єктивне існування реального суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, що мало місце в денну пору доби 29.07.2006 року біля озера в парку «Перемога» м. Бровари. Обстановка, яка склалась, розвиток подій за умов неможливості розрахунку на сторонню допомогу, усвідомлення ОСОБА_4 реальної загрози з боку трьох осіб давали йому всі підстави вважати дії нападників загрозливими для своїх життя та здоров»я. Підсудний спричинив потерпілому ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження після безпричинного й протиправного насильства, при цьому, захищаючись від нападу групи осіб, яка діяла агресивно, вимушено використав наявний у нього ніж-брелок, як засіб оборони, що відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту

Відповідно до ч.ч. 1,2,5 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони; кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно-небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади; не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування будь-яких засобів чи предметів для захисту від нападу групи осіб.

З огляду на здобуті та перевірені судом докази, ОСОБА_4, захищаючись від безпідставного й зухвалого побиття ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_9, які становлять групу осіб, не мав реальної можливості ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами, тому використання ним в конкретній обстановці для припинення нападу ножа було необхідним, підсудний правомірно діяв у межах необхідної оборони, що виключає злочиність діяння і кримінальну відповідальність.

Також судом не здобуто жодного доказу вчинення підсудним хуліганства, натомість достеменно встановлене порушення відпочинку людей у громадському місці ОСОБА_2, який, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння в міському парку, гучно розмовляв по мобільному телефону з використанням ненормативної лексики, на правомірні зауваження ОСОБА_6 і ОСОБА_4 з цього приводу відреагував нецензурними образами в їх адресу, що послугувало виникненню конфлікту, не заспокоїв неповнолітнього сина ОСОБА_10І та приятеля ОСОБА_9, які розпочали побиття ОСОБА_4, а активно долучився до їх протиправних дій. Таким чином, твердження органу досудового слідства про грубе порушення підсудним громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, законність дій ОСОБА_2 з метою припинення неправомірної поведінки ОСОБА_4 та заподіяння останнім ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень з хуліганських спонукань є надуманим, не грунтується на фактах та свого підтвердження в ході судового розгляду справи не знайшли.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п.п. 18,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов»язаний постановити виправдувальний вирок.

Дослідивши та оцінивши всі зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочинів, передбачений ст.ст. 121 ч.1, 296 ч. 4 КК України, тому підсудний підлягає виправданню.

Заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 200 грн. матеріальних збитків і 2 500 грн. моральної шкоди суд залишає без розгляду.

Речові докази в справі: належні ОСОБА_4 спортивні штани та ніж-брелок, належне потерпілим покривало, що знаходяться в камері схову речових доказів Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, підлягають знищенню.

У зв»язку з постановленням виправдувального вироку судові витрати в справі - 141 грн. 23 коп. за проведення судово-криміналістичної експертизи - необхідно прийняти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 виправдати за відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч.1, 296 ч. 4 КК України.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання скасувати.

Речові докази: спортивні штани, ніж-брелок, покривало, що знаходяться в камері схову речових доказів Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 днів через Броварський міськрайонний суд.

Суддя О.Ф.Кічинська