Справа
№ 1-13/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2007 р. Богородчанський
районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Гутича
П.Ф.

секретаря Романюк
Н.І.

прокурора Готраш
Н.М.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Богородчани справу про обвинувачення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця та жителя с. АДРЕСА_1 працюючого водієм-експедитором фермерського
господарства "Діброва-2", освіта середня, не одруженого, не судженого,
г-на України - по ч.4 ст.296, ч.1 ст.309 КК України,-

встановив:

12 квітня 2003 року приблизно о 2 год. 30 хв. в
сАДРЕСА_2 в групі з ОСОБА_3та невстановленою слідством особою на ім'я "ОСОБА_4" грубо
порушували громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю.

Злочин вчинено при таких обставинах.

12 квітня 2003 року приблизно о 2 год. 30 хв. біля кафе
"Станіслав", що в АДРЕСА_2 між ОСОБА_2., ОСОБА_3та невстановленою в
ході попереднього слідства особою на ім'я "ОСОБА_4"
з одного боку та потерпілими ОСОБА_5, ОСОБА_6. з іншого боку виникла бійка.
В процесі бійки її учасники наносили удари один одному руками. ОСОБА_2 наносив
ОСОБА_5удари руками та наніс один удар по передпліччю штахетиною, яку підібрав
на місці злочину. В результаті ОСОБА_5заподіяні побої. ОСОБА_3 наносив
ОСОБА_5та ОСОБА_6. удари ножем, заподіявши обом тяжкі тілесні ушкодження, від
яких наступила смерть ОСОБА_6 Вироком Житомирського апеляційного суду від
1.03.2007 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст.15 ч.1, 115 ч.2 п.7, 115 ч.2 п.7 КК
України і засуджений до довічного позбавлення волі.

Свою вину у вчиненому ОСОБА_2 визнав частково та пояснив,
що 12.04.2003 р. приблизно о 2 год.
він знаходився в кафе "Станіслав", що в с. Саджава. Разом з ним
був ОСОБА_3,ОСОБА_7 та невідомий йому хлопець по імені "ОСОБА_4". Коли він
виходив на вулицю, в дверях зустрів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були в нетверезому
стані.ОСОБА_5 заважав йому пройти і з цього приводу між ними почалася бійка.
Першим вдарив його ОСОБА_5

Бійка проходила біля кафе між ним, ОСОБА_3 та хлопцем по
імені "ОСОБА_4"
з одного боку та потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - з другого боку. Він -
ОСОБА_7 наносив удари рукамиОСОБА_8. Хтось його сильно вдарив і він втратив на
певний час свідомість. Після цього підібрав штахетину, яка знаходилася на місці
бійки, якою вдарив ОСОБА_5 по передпліччю.ОСОБА_7 він удари не наносив. Визнає
свою вину у вчиненні хуліганських дій групою осіб, що супроводжувалися
особливою зухвалістю.

Наркотики він ніколи не вживав і не зберігав їх. Обшук в
господарстві його бабусі проводився у його відсутності. Про те, що під час
обшуку в його курточці знайдено маріхуану, повідомила його бабуся. У вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК
України винним себе не визнав. Не визнав також цивільний позов, так як
потерпілому ОСОБА_6. побоїв не наносив.

Крім часткового визнання вини, вина ОСОБА_1. у вчиненні
хуліганських дій групою осіб повністю доведена зібраними по справі та
дослідженими в судовому засіданні доказами.

ПотерпілийОСОБА_2 показав, що 12.04.2003 року біля 2 год при вході в кафе
"Станіслав" між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_7ом виникла сутичка. Він
витягнув ОСОБА_7 на вулицю. Там почалася бійка між ним, ОСОБА_6 з одного боку
та ОСОБА_7ом і його друзями - з іншого. В ході бійки його покусав собака.
ОСОБА_7 наніс йому удар штахетиною. Ножа у ОСОБА_7 не бачив. Хтось наніс йому
та

2

ОСОБА_5 ножові поранення. Він також наносив удари
ОСОБА_7. Той падав, але свідомість не втрачав.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що в ніч на 12.04.2003 р. біля кафе
"Станіслав" його синові були заподіяні ножові поранення, від яких той
помер.

Внаслідок протиправних дій підсуднього йому заподіяно
матеріальну шкоду в розмірі 20114 гр., що полягає у витратах на лікування та
поховання сина., виготовлення йому пам'ятника. Крім того, внаслідок смерті сина
йому заподіяна моральна шкода в розмірі 100000 гр., яку просить стягнути з
ОСОБА_7а.

Свідок ОСОБА_8. показала, що 12.04.2003 р. приблизно о 2 год. разом з
неповнолітнім сином, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та хлопцем на ім'я "ОСОБА_4" знаходилася
в кафе "Станіслав". Коли ОСОБА_7 виходив на вулицю, в дверях між ним
та потерпілими виникла сутичка. Всі вибігли на вулицю і почалася бійка. Самої
бійки вона не бачила.

СвідокОСОБА_4. показала, що працює в кафе "Станіслав".
12.04.2004 р. приблизно о 2 год.
бачила, що між підсуднім і потерпілими в дверях почалася сутичка. На вулиці
між ними була бійка. Самої бійки і хто бив кого конкретно пояснити не може.
Після бійки в кафе зайшов ОСОБА_7. В нього з живота текла кров.

Аналогічні показання дала в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_10 показала, що 12.04.2003 р. приблизно о 2 год разом з ОСОБА_5
і ОСОБА_6 знаходилася в кафе "Станіслав". У дверях кафе між
потерпілим і підсудним виникла сутичка. Після цього всі хлопці з кафе вибігли
надвір і там була бійка. Вона на вулицю не виходила. Після того в кафе зайшов
ОСОБА_7, який був поранений у живіт.

Свідок ОСОБА_11. дала аналогічні показання.

СвідокОСОБА_12 в
ході досудового слідства показав, що 12.04.2003 р приблизно о 2 год. знаходився в
кафе "Станіслав". Після сутички в дверях між підсудним, потерпілим,
ОСОБА_3 та хлопцем по імені "ОСОБА_4"
виникла бійка. Бачив, як хлопець в чорній куртці збив з ніг ОСОБА_7. А
ОСОБА_3 бився з ОСОБА_6. Бачив, як
ОСОБА_3 наносивОСОБА_7 удари в живіт, але ножа не бачив. Показання ОСОБА_13
оголошені в судовому засіданні.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7., що виразилися
у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчинені групою осіб,
слід кваліфікувати по ч.2 ст.294 КК
України.

Суд виходить з того, що штахетина, якою ОСОБА_7 наніс
удар потерпіломуОСОБА_7, підібрана ним на місці злочину і не була спеціально
пристосована для нанесення тілесних ушкоджень. Це, відповідно до Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року "Про судову
практику у справах про хуліганство", не дає підстав для кваліфікації дій
ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України.

З такою кваліфікацією погодився і прокурор, змінивши в
судовому засіданні обвинувачення на ч.2
ст.296 КК України. З цим не погодилися потерпілі.

Тому його дії за даною нормою досудовим слідством
кваліфіковано невірно.

З обвинувачення ОСОБА_7 слід також виключити кваліфікуючу
ознаку - винятковий цинізм, так як вона не доведена в судовому засіданні.

Досудовим слідством ОСОБА_7 пред'явлено обвинувачення у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичних
засобів без мети збуту.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні зазначеного
злочину не визнав та пояснив, що вилучені при обшуку наркотичні засоби йому не
належать.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14. показав, що при обшуку у господарстві бабусі
ОСОБА_7 в куртці останнього були виявлені наркотичні засоби.

Факт виявлення та вилучення наркотичних засобів
відображений в протоколі обшуку від 12 квітня 2003 р. /а.с. 73/.

Згідно з висновком судово-хімічної експертизи № 251 від
19.05.2003 p.,
надані на дослідження сухі подрібнені частини рослини в коробці з під
сірників є наркотичним засобом - канабісом /марихуаною/.

Однак суд не може визнати як належний доказ протокол
обшуку, оскільки обшук житла працівниками Богородчанського РВ УМВС проведений з
порушенням вимог ст.177 КПК України, а
саме без вмотивованої постанови судді.

Вказана норма закону надає можливість проводити обшук
житла у невідкладних випадках і без постанови судді, однак в протоколі повинні
бути зазначені причини, що обумовили проведення такої слідчої
дії, а протягом доби з моменту проведення обшуку, слідчий направляє

3

копію протоколу прокуророві.

З змісту протоколу обшуку від 12.04.2003 р. не видно, які
причини обумовили проведення обшуку без постанови судді, а матеріали справи
свідчать, що протокол обшуку прокуророві слідчим не направлявся.

Інші докази, які вказували б про вчинення ОСОБА_7 даного
злочину в справі відсутні.

Свідки ОСОБА_15. та ОСОБА_16. показали, що були присутні
при обшуку в господарстві ОСОБА_13, однак факт виявлення наркотичних засобів у
судовому засіданні не підтвердили. Тому прокурор в судовому засіданні виключив
з обвинувачення ОСОБА_7. ст.309 ч.1 КК
України, з чим не погодилися потерпілі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що участь
ОСОБА_7. у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.309 КК України не доведена, а тому по даній статті його слід
виправдати. При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують покарання.

Такими суд визнає те, що ОСОБА_2 вчинив злочин вперше, по
місцю праці та проживання характеризується позитивно, його щире каяття. З ним
проживає перестаріла, хвора бабуся, тяжко хворіє мати.

Факт вчинення злочину ОСОБА_7 в стані алкогольного
сп'яніння в судовому засіданні не доведений, тому суд не може визнати цю обставину
такою, що обтяжує покарання.

Враховуючи вищенаведені обставини, що пом'якшують
покарання та з урахуванням особи винного, суд вважає, що ОСОБА_7. слід
призначити покарання більш м'якого виду, ніж передбачене санкцією ст.296 ч.2 КК України - виправні роботи, на
підставі ст.69 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 . до ОСОБА_7. про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди задоволенню не підлягає, так як в судовому засіданні не доведено факт
завдання шкоди потерпілому неправомірними діями ОСОБА_7. Така шкода потерпілому
завдана діями ОСОБА_4 , з якого вироком апеляційного суду Житомирської області
від 1.03.2007 р. стягнуто в користь ОСОБА_6 20255,74 гр. матеріальної та 100000
гр. моральної шкоди.

Керуючись ст.
ст.323,324 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст.296 КК України та призначити
покарання 2 роки виправних робіт за місцем роботи засудженого, з відрахуванням
з його заробітку в дохід держави двадцяти відсотків.

У вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України ОСОБА_7 виправдати за
недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Речові докази по справі - наркотичні засоби, що
зберігаються в камері зберігання речових доказів при Богородчанському РВ УМВС -
знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_7до вступу вироку в законну силу -
заставу, залишити попередньо обраний. Після вступу вироку в законну силу
заставу в розмірі 8000 гр. повернути заставодавцю - ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржений і на нього може бути винесене
апеляційне подання до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15
діб з моменту його проголошення.