Справа № 367/7987/14-к Головуючий у І інстанції
Провадження № 11-о/780/10/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 34 09.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
09 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі : ОСОБА_4 ,
з участю прокурора : ОСОБА_5 ,
засудженого: ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката: ОСОБА_7 ,
представника ВЦ № 132 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційне провадження за заявою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_6 , якого було засудженого 18.07.2011 року Жмеринським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 286 КК України до 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05.09.2014 року невідбуту частину покарання 4 роки 9 місяців 23 дні у виді позбавлення волі замінено на 4 роки 9 місяців 23 дні обмеження волі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.11.2014 року зараховано в строк відбування покарання тримання під вартою з 05.09.2014 р. по 17.10.2014 р. у співвідношенні: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23.12.2014 року клопотання ОСОБА_6 задоволено та умовно достроково звільнено його від відбування покарання призначеного вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 18.07.2011 року за ч. 3 ст. 286 КК України.

Прокурором ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 23.12.2014 року оскаржувалася до Апеляційного суду Київської області. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 року було скасовано ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23.12.2014 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання.

17 червня 2015 року до Апеляційного суду Київської області захисником засудженого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_9 подана заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 р. в якій він просить скасувати її, оскільки існують обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду та які доводять неправильність вищевказаної ухвали. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні апеляційної скарги старшого прокурора прокуратури м. Ірпеня та залишити без змін ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23.12.2014 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що Апеляційному суду Київської області не була відома та обставина, що за час перебування в Ірпінському виправному центрі, засуджений за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 2 заохочення у виді подяки правами начальника установи по підсумкам проведеної роботи за листопад та грудень 2014 року, що підтверджується довідкою про наявність заохочень та дисциплінарних стягнень. Крім того, за час перебування в Ірпінському виправному центрі до засудженого не було застосованого жодного заходу стягнення.

Саме ці обставини, на думку захисту, які не були відомі суду, характеризують засудженого, як особу, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці доводить своє виправлення, що відповідно до ст. 81 КК України є обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, суд апеляційної інстанції мотивуючи свою ухвалу зазначив, що засудженим не відшкодована шкода потерпілим.

Проте, судом було не повно досліджено та з`ясовано всіх обставин справи. На час судового розгляду при ухваленні судового рішення Апеляційним судом Київської області не були відомі ті обставини, що всі судові позови щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди із засудженого, за вчинене ним кримінальне провадження, залишено без розгляду.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку вимог заяви, представника виправної установи, котрий підтримав ухвалу суду першої інстанції, прокурора, який просив ухвалу апеляційного суду Київської області залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи заяви та апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як зазначено в ухвалах Ірпінського міського суду від 23 грудня 2014 року та Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2015 року ОСОБА_6 станом на 16 грудня 2014 року відбув ? частину покарання.

Із ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2014 року вбачається, що засуджений ОСОБА_6 за період у виправному центрі № 132 з 17.10.2014 року не допустив порушень встановлених правил відбування покарання, стягнень не мав. Працевлаштований в ремонтно-будівельній бригаді. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 7 заохочень правами начальника установи. До суспільно-корисної праці відноситься добросовісно, поставленні завдання виконує якісно та вчасно. Проявляє ініціативу у роботах по благоустрою території установи. У стосунках із засудженими безконфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. По відношенню до працівників адміністрації тактовний та ввічливий. Спальне місце утримує в чистоті та порядку. Заходи виховного характеру відвідує, реагує на них вірно. Зв`язки з близькими та рідними підтримує шляхом телефонних розмов та побачень. Вину в скоєному злочині визнав. Висловлює впевнені позитивні наміри стосовно життя після звільнення. Станом на 23.12.2014 року виконавчий лист на ім`я засудженого до бухгалтерії установи не надходив.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції від 23.12.2014 року Апеляційний суд Київської області в ухвалі від 02.02.2015 року своє рішення мотивував тим, що місцевим судом недостатньо враховано особу засудженого, тяжкість наслідків, що наступили та, що шкода потерпілим невідшкодована. При цьому застосування до ОСОБА_6 заохочень в період з 15.03.2012 року по 22.08.2014 року, на які посилається Ірпінський міський суд, було враховано Кагарлицьким районним судом 05.09.2014 року.

Проте, скасовуючи ухвалу Ірпінського міського суду від 23.12.2014 року, Апеляційним судом 02 лютого 2015 року не була відома та обставина, що за час перебування у виправному центрі, засуджений за сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення від начальника установи за листопад і грудень 2014 року, що підтверджується відповідною довідкою, але посилання в ухвалі Апеляційного суду на ці обставини відсутні.

Крім того, станом на 02.02.2015 року Апеляційному суду не були відомі ті обставини, що всі судові позови щодо стягнення з засудженого матеріальної та моральної шкоди були залишені без розгляду за заявами потерпілих ухвалами Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області відповідно від 28.10.2011р. та 10.11.2011 р.

Саме зазначені вище обставини, які не були відомі Апеляційному суду на час судового розгляду стали підставою для скасування ухвали Ірпінського міського суду від 23.12.2014року, а тому колегія суддів знаходить ухвалу Апеляційного суду Київської області підлягаючою скасуванню з підстав передбачених п.2 ч. 1 ст. 409 КПК України у відповідності з ч. 1 ст. 467 названого Кодексу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 23.12.2014 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 409 КПК України і ця невідповідність полягає, на думку прокурора, в тому, що ОСОБА_6 на досудовому слідстві свою вину не визнав і не відшкодував потерпілим заподіяну шкоду у розмірі близько 330 000 гривень.

Колегія суддів вважає, що невизнання вини на досудовому слідстві не є законною підставою в контексті п.2 ч. 1 ст. 409 КПК України для скасування судового рішення. Що стосується невідшкодування збитків потерпілим за матеріальну і моральну шкоду, то, як було зазначено вище, за заявами потерпілих їх позови ще у 2011 році були залишені Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області без розгляду і Ірпінський міський суд обґрунтовано зазначив в ухвалі від 23.12.2014 року про відсутність виконавчого листа щодо майнових стягнень з ОСОБА_6 .

Як суд першої інстанції в ухвалі від 23 грудня 2014 року так і Апеляційний суд Київської області в ухвалі від 02 лютого 2015 року вказали, що станом на 16 грудня 2014 року ОСОБА_6 за тяжкий необережний злочин відбув ? частина покарання. Цей висновок ніким не оспорюється.

Інших підстав для скасування ухвали суду першої інстанції прокурор в апеляційній скарзі не наводить, а колегія суддів у відповідності з ч. 2 ст. 404 КПК України не має права вийти за межі апеляційних вимог, оскільки цим буде погіршено становище засудженого.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів залишає ухвалу суду першої інстанції від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 без змін за наведених в цій ухвалі мотивів (про що вже вище зазначалось), а тому апеляційну скаргу прокурора залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 466, 467 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Заяву захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 про перегляд ухвали Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити без змін ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2014 року про задоволення клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання.

Судді: