Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області
Справа № 1-50/2010 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2010 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

Головуючого: судді Вітковського С.В.

при секретарі Корбі В.І., з

участю прокура ОСОБА_1

захисника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Могилеві-Подільському кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Уладівка,Літинського району, Вінницької області, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, одруженої, на утриманні неповнолітній син ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючої, в силу ст.89 КК України не судиму у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст.191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому тощо будучи призначеною ухвалою господарського суду Вінницької області від 23 січня 2007 року арбітражним керуючим (ліквідатором) СВАТ"Дружба" с. Липчани Могилів-Подільського району і тимчасово обіймала на даному підприємстві посаду, пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків та вчинила інкриміновані їй злочини за таких обставин.

Так, будучи службовою особою, яка діє за спеціальним повноваженням наданим їй офіційним державним органом - господарським судом Вінницької області ОСОБА_3, зловживаючи своїм службовим становищем при виконанні покладених на неї службових обов'язків, реалізуючи майно боржника, достовірно знаючи про проведену експертну оцінку, відповідно до якої вартість багаторічних насаджень у) становила 107 453 гривень, діючи умисно, в інтересах ОСОБА_4 всупереч рішення засідання кредиторів СВАТ "Дружба" від 29.09.05 р., відповідно до якого реалізацію майна банкрута необхідно проводити прямими договорами купівлі-продажу за ціною не нижче експертної оцінки, без згоди кредиторів, 28 березня 2007 року уклала договір № 1 від 28.03.07 із ОСОБА_4, за яким продала останньому багаторічні насадження, що належали СВАТ "Дружба" с. Липчани Могилів-Подільського району та знаходяться в кварталах № 4; № 6; № 8; № 9; № 12 № 10 № 16; № 19; №11;№ 17; № 15 №27 (татарка); № 14 (слива молода); № 18 (слива плодоягідна) за ціною 50 000 гривень, тобто за ціною на 57 453гривні меншою від експертної оцінки, чим заподіяла значну шкоду _ боржника та кредиторів на уму, яка в 287 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ст.364 ч.2 КК України - зловживання службовим становите умисне, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, кваліфікуючими ознаками якого є діяння, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, ОСОБА_3 діючи умисно, маючи намір на привласнення чужого майна, зловживаючи своїм службовим становищем при виконанні покладених на неї службових обов'язків господарським судом Вінницької області, реалізувала ОСОБА_4 майно, а саме багаторічні насадження, що знаходяться в кварталах № 4; № 6; № 8; № 9 № 12; № 10; № 16; № 19; № 11; № 17; № 15; №27 (татарка) , № 14(слива молода); № 18 (слива плодоягідна) за ціною 50000 гривень відповідно до договору № 1 від 28 березня 2007 року та хати тракториста, конюшні, 2 телятників на 100 голів, телятника з водогоном, сушарки, ваги 0,5 тонн, ємкості 3м3, навантажувача ПВСВ-0,5 борони БЗТС-2, косарки КСФ-2,1 та бетонних плит 5 х 2,5 метра загальною ціною 2 000 гривень згідно договору № 2 від 26 . 2007 року. Після цього, 02 квітня 2007 року в приміщенні СВАТ "Дружба" с.Липчани Могилів-Подільського району ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 грошові кошти готівкою в сумі 52 000 гривень згідно вказаних договорів купівлі-продажу, з яких 23 566 гривень витратила на погашення заборгованості по витратах, повязаних з діяльністю арбітражного керуючого в порядку черговості відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а решту грошових коштів в сумі 28 434 гривень, незаконно привласнила та використала на власні потреби.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ний ст. 191 ч.2 КК України ~ привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім того, ОСОБА_3 діючи умисно, з метою приховання вище вказаних злочинів, 21 травня 2007 року в своєму офісі, який знаходиться за адресою: м.Вінниця, вул.40-річчя Перемоги, 27-а, склала завідомо неправдивий протокол засідання кредиторів по справі № 5/553-04 про реалізацію ліквідаційної маси банкрута в повному обсязі та розприділення коштів відповідно до ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у якому підробила підписи голови комітету кредиторів СВАТ "Дружба" с.Липчани Могилів-Подільського району ОСОБА_5 та представника управління Пенсійного фонду у Могилів-Подільському районі ОСОБА_6 Після цього, на титульній сторінці звіту арбітражного керуючого по зазначеній справі підробила підпис голови комітету кредиторів ОСОБА_5, у якому зазначила про продаж багаторічних насаджень за ціною ЗО 000 гривень. В подальшому, зазначені офіційні документи, згідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" подала в господарський суд Вінницької області.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ст. 366 ч. І КК України - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Вироком Могилів-Подільського міськрайсуду від 23 квітня 2009 ОСОБА_3 засуджена за ч.З ст. 365, ч.І ст.366, ч.2 ст.191 КК Ураїни до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 7 жовтня 2009 р. зазначений вирок скасований і кримінальна справа направлена Могилів-Подільському міжрайпрокурору для проведення додаткового розслідування бо неповнота та однобічність досудового слідства не можуть бути усунені в судовому засіданні.

В згаданій ухвалі вказувалось, що в ході додаткового досудового розслідування слід усунути ряд недоліків, зокрема, ОСОБА_3 обвинувачувалась та засуджена за скоєння злочинів, у сфері службової діяльності, але у пред'явленому обвинуваченні не зазначено на підставі чого зроблено висновок, що ОСОБА_3 як арбітражний керуючий є службовою особою, які в неї були повноваження, на підставі чого і за межі яких вона вийшла.

Відсутні в матеріалах справи беззаперечні докази того, що багаторічні насадження на площі 203,1 га взагалі належать товариству. В матеріалах справи (т.2 а.с.155) є єдиний документ(інвентаризаційний опис №3 матеріальних цінностей на 25 квітня 2005 року) стосовно садка, в якому не відомо коли і ким зроблені дописки олівцем і який не відповідає тій кількості насаджень, які зазначені у обвинувальному висновку. Досудове слідство посилається на копію балансу СВАТ «Дружба» (т.1а.с.27-30), але що доводять ці копії не зрозуміло.

В порушення ст.ст.75,196 КПК України досудове слідство посилаються як на доказ, на звіт про незалежну оцінку багаторічних насаджень, який виготовлено ПП «ВЛАДОС» 5 вересня 2006 року.

Досудове слідство виходило з того, що ОСОБА_3 порушила рішення засідання комітету кредиторів від 29.09.2005 року, продавши садок приватному підприємцю по ціні значно нижчою, ніж це зазначено у звіті ПП «Владос». Але слідством не дана оцінка іншому засіданню комітету кредиторів, яке відбулося 3 листопада 2006 року, де зазначено, що ОСОБА_3 має право продавати нереалізоване майно товариства по ціні, яку пропонує покупець і останнє рішення було прийнято пізніше, ніж те на яке посилається досудове слідство.

Не дана юридична оцінкам аналогічному договору №2 від 26.03.2007 року, згідно якого ОСОБА_3 також продала приватному підприємцю майно товариства без будь якої оцінки на суму 2000грн..

Не дана юридична оцінка діям попереднього ліквідатора ОСОБА_7, який без будь якої оцінки, всупереч засідання комітету кредиторів з від 29.09.2005 року в 2006 році практично продав все майно товариства за виключенням садка. Саме на незаконні дії колишнього арбітражного керуючого ОСОБА_7 вказують в своїй колективній скарзі члени товариства.

В цьому ж зверненні бувші члени товариства зазначають, що садок чотири роки знаходиться в оренді. Ця обставина підтверджується звітами арбітражних керуючих ОСОБА_8 та ОСОБА_3 де зазначено, що в травні 2005 року товариство в особі арбітражного керуючого ОСОБА_8 заключило договір оренди з ОСОБА_9 на 13000 гри.,а в квітні 2006 року ОСОБА_8 заключив аналогічний договір з ОСОБА_10 на 15000 грн. (т.2а.с. 145). Ця обставина взагалі слідством не з'ясована, вказані особи не допитані, самі договори не приєднанні до матеріалів справи.

Якщо договори існують, зокрема останній, то продавши садок ОСОБА_4 без відома ОСОБА_10 йому спричинені матеріальні збитки.

1 лютого 2008 року прокурором скасована постанова про відмову в порушенні кримінальної справи (т. 1 а.с.9) стосовно колективного звернення бувших працівників товариства, але подальша доля цих матеріалів не відома.

Звинувачуючи ОСОБА_3 у перевищені своїх службових повноважень, що спричинили тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди кредиторам товариства, у справі разом з тим слідством не визначено кеди потерпілих, цивільних позивачів, яким спричинена ця шкода, відсутні з їх сторони матеріальні претензії до ОСОБА_3 у вигляді відповідних позовів.

ОСОБА_3, продала садок по ціні яка вдвічі менша тієї, що зазначена в звіті, але правової оцінки її діям не дано.

Звинувачуючи ОСОБА_11 у привласнені коштів в сумі 20000грн. досудове слідство виходило з того, що вартість проданого нею садка складає 50000 грн., а в своєму звіті до господарського суду вона вказує його вартість 30000 грн.. ОСОБА_11 заперечує факт привласнення нею цих коштів, заявляє, що механічно помилилась складаючи звіт. Свідок ОСОБА_4, як на досудовому слідстві, так і в суді зазначив, що гроші за садок та інше майно в сумі 52000 грн. (договори №№1та2) він віддав в касу товариства, про що надав копію квитанції до прибуткового касового ордеру, яка кимсь підписана та завірена печаткою товариства(т. Іа.с. 115). На думку колегії цей епізод взагалі не* досліджувався. Касир товариства не встановлена та не допитана, хто поставив підпис на квитанції невідомо. Чи поступили гроші в касу товариства також не відомо, відповідні бухгалтерські документи відсутні.

В порушення ст. 132, 323 КПК України слідчий в постанові про

притягнення особи в якості обвинуваченої механічно перерахував всі кваліфікуючі ознаки, передбачені диспозиціями статей: 365 КК України (перевищення влади або службових повноважень); 191ч. 2 КК України (привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном) чим фактично позбавили можливості ОСОБА_3 захищатися від предявлених обвинувачень.

У відповідності до ч.7 ст.37 4 КПК України вказівки суду є обов'язковими для органу дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Органом досудового слідства частина недоліків зазначених в ухвалі від 7 жовтня 2009 р. усунута, проте більшість вказівок апеляційного суду не виконані.

Відповідно до ст. 246 КПК суддя при попередньому розгляді кримінальної справи вправі з власної ініціативи повернути її на додаткове розслідування лише у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог КПК, без усунення яких вона не може бути призначена до судового розгляду.

Заслухавши думку прокурора Цвігуна Б.О., захисника адвоката ОСОБА_2, обвинуваченої ОСОБА_3, суд вважає, що права підлягає направленню на додаткове розслідування, оскільки не всі вимоги апеляційного суду виконані в повному обсязі.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується за скоєння злочинів у сфері

слулужбової діяльності, але в ході додаткового досудового розслідування в постанові про притягнення в якості обвинуваченої та обвинувально висновку лише формально зазначено, що вона як арбітражний керуючий є службовою особою, проте які в неї були повноваження, в чому полягає суть організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків так і не розкрито.

Відсутні в матеріалах справи беззаперечні докази того, що багаторічні насадження на площі 203,1 га взагалі належать товариству.

Крім єдининого документу (інвентаризаційний опис №3 матеріальних цінностей на 25 квітня 2005 року) , який був і є в матеріалах справи (т.2 а.с.155) стосовно садка, в якому не відомо коли і ким зроблені описки олівцем і який не відповідає тій кількості насаджень, які зазначені у обвинувальному висновку інших документів так і немає, як і не з'ясоване питання про дописки олівцем і який фактичний розмір насаджень.

В ухвалі апеляційного суду вказувалось на недопустимість посилання

як на доказ на звіт про незалежну оцінку багаторічних насаджень, який виготовлено ПП «ВЛАДОС» 5 вересня 2006 року, бо цим порушені ст.ст.75,196 КПК України, проте орган досудового слідства в новому обвинувальному висновку знову посилається саме на цей документ.

Також в ході додаткового розслідування не дана оцінка засіданню комітету кредиторів, яке відбулося 3 листопада 2006 року, де зазначено, що ОСОБА_3 має право продавати нереалізоване майно товариства по ціні, яку пропонує покупець і останнє рішення було прийнято пізніше ніж рішення засідання комітету кредиторів від 29.09.2005 року на яке посилається досудове слідство і на що звертав увагу апеляційний суд в ухвалі від 7 жовтня 2009 р.

Не дана юридична оцінка діям попереднього ліквідатора ОСОБА_7, який без будь якої оцінки, всупереч засідання комітету кредиторів від 29.09.2005 року в 2006 році практично продав все майно товариства за виключенням садка. Саме на незаконні дії колишнього арбітражного керуючого ОСОБА_7 вказують в своїй колективній скарзі члени товариства.

1 лютого 2008 року прокурором скасована постанова про відмову в

порушенні кримінальної справи (т. 1а.с.9) стосовно колективного звернення бувших працівників товариства, але рішення за цим зверненням у формі процесуального документу в ході досудового розслідування не прийняте.

Звинувачуючи ОСОБА_3 у перевищені своїх службових повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян слідством залишилось не визначене коло потерпілих, цивільних позивачів, яким спричинена ця шкода, відсутні з їх сторони матеріальні претензії до ОСОБА_3 у вигляді відповідних позовів.

Невиконання органом досудового слідства слідчої дії зазначеної в ухвалі суду , допускається лише в разі, коли провести її фактично неможливо. Про це, а також про можливість підтвердження обставин, які мають бути встановлені за рішенням суду, іншими доказами або за допомогою додаткових процесуальних дій необхідно зазначити у відповідних процесуальних документах.

Із матеріалів справи вбачається, що ніяких процесуальних документів про неможливість виконання всіх вказівок апеляційного суду немає.

При таких обставинах суд вважає за необхідне направити кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст.191, ч ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України Могилів-Подільському міжрайпрокурору для проведення додаткового розслідування.

Керуючись ст. ст. 240.244,246 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Направити кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст.191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України України Могилів-Подільському міжрайпрокурору для проведення додаткового розслідування.

В ході додаткового розслідування усунути недоліки та виконати вказівки зазначені в ухвалі апеляційного суду Вінницької області від 7 жовтня 2009 р., провести інші слідчі дії спрямовані на забезпечення встановлення істини по справі.

Залишити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_3- підписку про невиїзд.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з дня її винесення.

СУДДЯ