Справа № 303/900/15-к
Провадження № 1-кп/303/131/15
ряд. стат. звіту № 20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2014 року за № 0003736, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 18.09.2009 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст. 187 КК України на два роки позбавлення волі,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 18.09.2009 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст. 187 КК України на п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна,

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого

-04.11.2010 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 309 КК України на

три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

-06.12.2010 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 309 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 25.05.2012 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України на три роки три місяці позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15

потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17

ВСТАНОВИВ:
11.12.2014 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, в м. Мукачево по вулиці Автомобілістів № 46, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на прилеглій території готелю «Тропік», що за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_16 , застосувавши відносно нього насильство, яке виразилось в нанесенні потерпілому ОСОБА_16 множинних ударів руками та ногами в область голови, внаслідок чого йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин у правій скроневій області та саднини на його фоні по центру, саднини в лівій завушній області та в області лівого колінного суглобу по передній поверхні, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови та обох вушних раковин, правобічний травматичний отит, забій головного мозку легкого ступеню важкості, післятравматичний правобічний середній отит, які, згідно додаткового висновку експерта Мукачівського бюро СМЕ № 2/2015 від 04.02.2015 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 дня, після чого відкрито викрали від ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 6000 гривень, шкіряний гаманець, бувший у використанні, вартістю 105 гривень, мобільний телефон марки «Sony» моделі «Xperia C 2305», бувший у використанні, вартістю 2752 гривні, в середині якого знаходилась картка пам`яті Micro SD 32 Гб, бувша у використанні, вартістю 182 гривні та 2 сім-картки мобільного оператора «Київстар», вартість яких становить 15 гривень за один стартовий пакет, на суму 30 гривень, на балансовому рахунку одного з яких знаходились грошові кошти на суму 50 гривень.

Зокрема, діючи за спільними умислом на заволодіння майном потерпілих, ОСОБА_8 , особисто, несподівано для потерпілого ОСОБА_16 , наніс

останньому один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_16 впав на землю та втратив свідомість.

Після цього ОСОБА_8 намагався заволодіти майном потерпілого і витягував з кишень його куртки гаманець, однак потерпілий ОСОБА_16 почав чинити опір та відштовхувати підозрюваного ОСОБА_8 . Для придушення опору потерпілого ОСОБА_8 покликав на допомогу ОСОБА_9 , який почав наносити потерпілому ОСОБА_16 удари ногою в область голови. Коли потерпілий ОСОБА_16 перестав чинити опір, ОСОБА_8 витяг з кишені його куртки гаманець, у середині якого знаходились гроші. Розкривши гаманець потерпілого ОСОБА_16 , ОСОБА_8 дістав з нього гроші у сумі 6000 гривень, які поклав до кишені власної куртки, і взяв телефон потерпілого марки «Sony Xperia C 2305».

Заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зникли із місця нападу, заподіявши потерпілому ОСОБА_16 фізичну та матеріальну шкоду на загальну суму 9 119 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та показав, що між ним та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ніякої попередньої змови на вчинення злочину не було, про пограбування він ні з ким не домовлявся, жодних на це у нього планів не було. 11.12.2014 року ввечері біля 20.00 год. йому зателефонувала його знайома ОСОБА_18 і запросила в готель «Тропік» в м.Мукачево, де вона відпочивала з подругою та знайомими. Прийшовши в готель він піднявся в номер, познайомився там з потерпілими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , разом з ними та дівчатами вони біля 2-х годин сиділи в номері, вживали алкогольні напої. Особисто він випив біля 25 грам горілки, інші вживали алкоголь у значно більшій кількості, потерпілі були в стані сильного алкогольного сп`яніння. Через деякий час всі разом вони на таксі поїхали в центральну частину міста в ТРК «Щодня», де продовжували відпочивати, грали в боулінг. За гру в боулінг розраховувався потерпілий ОСОБА_16 , а він платив за пиво. При цьому, скільки грошей було у потерпілого, він не бачив. Перебуваючи в ТРК «Щодня», він зустрів там свого друга ОСОБА_9 , який в подальшому прийшов з ними знову до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Знаходячись на подвір`ї біля готелю вони розмовляли між собою, потім він з ОСОБА_18 відійшов трохи в сторону. Потерпілий ОСОБА_16 приревнував його, між ними виникла суперечка, в ході якої потерпілий один раз вдарив його, виражався нецензурними словами. Після цього він наніс правою рукою два удари потерпілому в область обличчя, від яких той впав на землю. Потерпілий ОСОБА_17 в момент бійки знаходився на другому поверсі готелю, на балконі. Переконаний, що даний конфлікт виник саме з мотивів ревнощів, оскільки весь вечір потерпілий проводив з ОСОБА_19 , обнімався з нею. Коли він вже хотів звідти відходити, побачив на землі гаманець та телефон. Оскільки його телефону та гаманця біля себе не було, він подумав, що вони від нього випали, підняв той гаманець і телефон, які побачив, та пішов в напрямку поста ДАІ, інші його наздогнали згодом. Знаходячись біля поста ДАІ він побачив, що телефон та гаманець не його, в гаманці знаходилось 1200 грн. Оскільки між ним та потерпілим був конфлікт, побачивши і зрозумівши, що речі потерпілого, він не повертався, щоб їх повернути, оскільки боявся. З кишень потерпілого ОСОБА_16 він нічого не виймав, і телефон і гаманець були на землі. Коли вони розходились по домам, він віддав телефон ОСОБА_9 , щоб його не загубити, а гаманець викинув. Як він дізнався згодом, його особистий телефон та гаманець підняла з землі ОСОБА_20 , однак повідомила вона про це пізніше, тому до того він вважав, що підняті ним із землі речі його, а не потерпілого.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 визнає, що він наносив удари потерпілому, однак робив це, захищаючись він нього. Те, що він умисно напав на потерпілого з метою заволодіння його майном, це видумка слідчого. Під час бійки ніякі гаманці він нікому не передавав, це також не відповідає дійсності.

Ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_9 нікого не били і участі в бійці не приймали. Коли він зустрів ОСОБА_9 , той був тверезим, з ним алкоголь вони не вживали.

Обвинувачений ОСОБА_10 до даної події взагалі немає ніякого відношення. В той час, коли вони з ТРК «Щодня» поверталися в готель «Тропік», він зателефонував ОСОБА_10 і попросив його теж туди підійти. Коли він підходив до готелю, вже почалась вказана бійка, і ОСОБА_10 навіть не встиг до них підійти, оскільки вони вже звідти відходили.

Тієї ночі він ночував вдома у ОСОБА_10 . Приблизно о 05.00 год. вже 12.12.2014 року до них увірвалися працівники міліції, виламавши вхідні двері, почали їх бити, затримали і відвезли у міськвідділ міліції. ОСОБА_9 туди доставили пізніше.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що ввечері 11.12.2014 року він відпочивав разом з своїми друзями. Вони деякий час знаходилися в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », вживали там алкогольні напої, а після його закриття пішли в ТРК «Щодня», розважалися там, пили пиво. Там він побачив свого знайомого ОСОБА_8 , який відпочивав з іншою компанією. Коли він вже хотів іти додому, на виході знову зустрів ОСОБА_8 з компанією, познайомився там з потерпілими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Разом з вказаними особами він пішов в центральну частину міста, після чого на їх запрошення поїхав з ними в готель « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». З ними були також дівчата, а саме ОСОБА_20 , яка є його родичкою, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . В той час він вже був сильно випивши, з ким саме їхав не пам`ятає. Приїхавши до готелю вони деякий час стояли біля нього, розмовляли. ОСОБА_17 сказав, що в нього в номері є алкогольні напої і можна ще випити, після чого він з ним піднявся в номер на другий поверх готелю, вдвох зайшли в номер і вживали там алкогольні напої. Йому стало погано, тому він вийшов на балкон. ОСОБА_23 також вийшов на балкон і розмовляв з кимось по телефону. Раптом він побачив, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 виник якийсь конфлікт і почав зразу спускатися вниз на подвір`я, а ОСОБА_23 ішов за ним. Що саме там сталося і з якої причини, він не знав, а коли наблизився до місця, де перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , побачив, що ОСОБА_16 лежав на землі, а ОСОБА_8 від нього вже відходив. Тоді він з ОСОБА_24 пішли з того місця по автодорозі в напрямку Росвигова. Під час конфлікту ОСОБА_8 та ОСОБА_16 він нікому ніяких ударів не наносив, ніякої участі в бійці не приймав. Чи бачив хтось деталі цього конфлікту, не знає, але припускає, що це могли бачити дівчата ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

ОСОБА_10 він взагалі не знав, під час конфлікту його там не було, біля готелю «Тропік» його не бачив. Коли вони вже йшли від готелю, він бачив, що ОСОБА_10 підходив туди, але хто то був, він тоді не знав. Зустрілися з ним вони вже після цих подій в мікрорайоні Росвигово біля кафе «Асторія», куди вони всі прийшли. В той час ОСОБА_8 дав йому якийсь телефон, після чого вони всі розійшлися по домам. Що то був за телефон і для чого його дав йому ОСОБА_8 , він не знав. Наступного дня біля 11.00 год. за ним приїхали працівники міліції, які відвезли його у міськвідділ.

Крім того, ОСОБА_9 показав, що перебуваючи в ТРК «Щодня» він з ОСОБА_8 нікуди не відходили, спілкувалися з ним в присутності інших. Через алкогольне

сп`яніння добре не пам`ятає всіх обставин тих подій, хто і за що розраховувався, не знає.

Потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що 11.12.2014 року ввечері він з своїм другом ОСОБА_17 перебували біля готелю «Тропік» в м.Мукачево. Разом з ними там були обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також двоє дівчат. До того вони деякий час були разом, вживали алкогольні напої, розважалися, він був в стані алкогольного сп`яніння. В один момент, коли вони стояли біля бесідки, він відійшов в сторону приблизно на 4-5 метри, бо хотів поговорити по телефону. Раптом він відчув сильний удар по голові з правого боку, від якого почав втрачати свідомість. Відразу після отриманого удару, повертаючись він побачив біля себе ОСОБА_25 , зрозумів, що саме ОСОБА_26 його вдарив, однак чим саме, сказати не може. Сам момент нанесення удару він не бачив, але коли падав, точно бачив біля себе ОСОБА_25 . В момент нанесення йому удару по голові, крім ОСОБА_27 , біля нього в радіусі кількох метрів нікого не було. ОСОБА_17 там не було, оскільки перед тим він піднявся до себе в номер, також там не було і ОСОБА_9 . В той момент він втратив свідомість і впав на землю, а коли прийшов до себе, відчув, що хтось перевіряє його кишені. Відкривши очі він побачив біля себе ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вони знову почали наносити йому удари, з кишені витягували його речі. Зокрема, ОСОБА_9 наносив йому удари ногами по голові, нанісши всього 5-10 ударів, а ОСОБА_26 бив руками і витягував речі з його кишень. Коли ОСОБА_26 намагався витягти речі, він руками притримував гаманець і не давав йому можливості витягнути його з кишені, але тоді його знову почали бити. Припускає, що телефон міг випасти в нього з руки під час нанесення йому удару, бо був в руці, оскільки він хотів комусь телефонувати, але гаманець точно був в кишені. Від нанесених ударів він знову втратив свідомість. Коли він прийшов до свідомості вдруге, біля нього вже був ОСОБА_17 , який допоміг йому піднятися, в нього забрали гаманець з грошима та телефон. В подальшому телефон з сім-карткою йому повернуто, а гроші ні. Скільки точно було грошей в гаманці, він сказати не може, приблизно 6000 грн., можливо трохи більше чи менше.

З обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 він познайомився того ж вечора, а обвинуваченого ОСОБА_10 тоді там не було, він його бачив вперше вже під час розгляду справи в суді, участі в тій бійці ОСОБА_10 точно не приймав, ударів нікому не наносив.

Що стало причиною нанесення йому ударів з боку обвинувачених, він не знає, між ними не було ніякого конфлікту, тобто ніякої причини для бійки не було. До того вони тільки розмовляли, хто з них піде за горілкою, оскільки ще хотіли випити. Припускає, що того вечора, коли вони з обвинуваченими разом проводили час, вони могли бачити в нього гроші та кредитні картки.

Потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що 11.12.2014 року вони разом з ОСОБА_16 перебували в м.Мукачево, зупинилися в готелі «Тропік». Ввечері до них підійшли дівчата та обвинувачений ОСОБА_25 , з якими вони познайомилися. З вказаними особами вони разом деякий час сиділи в номері, вживали алкогольні напої. Пізніше вони всі пішли в центральну частину міста в ТРК «Щодня», де грали в боулінг. Там до них приєднався обвинувачений ОСОБА_28 , який разом з ними повернувся до готелю «Тропік». Повернувшись до готелю вони всі разом деякий час стояли на подвір`ї, після чого він піднявся в номер. Можливо, в номер разом з ним пішов і ОСОБА_28 , але точно цього не пам`ятає. Перебуваючи в номері на другому поверсі готелю він вийшов на балкон, розмовляв там по телефону, курив. Раптом він побачив, що між ОСОБА_16 та ОСОБА_8 якась сутичка, тому зразу вибіг на подвір`я і прямував до них. Точніше, він з балкону бачив тільки те, що хтось лежить на землі, а вже коли був на подвір`ї і підходив ближче, добре бачив, як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наносили удари ОСОБА_16 . В той момент ОСОБА_16 лежав на землі, ОСОБА_8 знаходився над ним, наносив йому удари руками по голові, а ОСОБА_9 наносив удари ногою, скільки точно наніс ударів, не пригадує. Щоб хтось із них виймав речі з кишень ОСОБА_16 , він не бачив. Чи був ОСОБА_16 в той час при свідомості, сказати не може, але пам`ятає, що в момент нанесення ударів стогнав. Не дійшовши 3-4 метри до того місця, де знаходилися ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , він раптом отримав удар в праву сторону голови, внаслідок чого впав на землю. Фактично це був не удар, а поштовх, штовхав його якийсь хлопець, одягнений в світлу куртку, який з`явився раптово з боку. Думає, що це був обвинувачений ОСОБА_29 , хоча спочатку він вважав, що можливо то був охоронець готелю. До цього моменту тієї особи там не було, ОСОБА_10 він вперше побачив під час судового засідання. Ніяких претензій до ОСОБА_10 він не має, якщо це і він його вдарив, то фактично це був не удар, а незначний поштовх, ніяких тілесних ушкоджень внаслідок цього він не отримав, можливо вдарився, коли впав на землю.

В той момент, коли від поштовху він падав на землю, в нього з руки випав мобільний телефон, який він почав відразу шукати, але не знайшов. Щоб цей телефон піднімав і забирав ОСОБА_10 він не бачив, там поруч стояли і дівчата, продовжував його шукати і після того, як всі розійшлися.

Піднявшись з землі він спочатку намагався втекти в номер, але потім повернувся до ОСОБА_16 , допоміг йому піднятися, викликав швидку медичну допомогу та міліцію. Коли ОСОБА_16 піднявся з землі, сказав, що в нього немає телефону та гаманця з грошима. Зі слів ОСОБА_16 , в гаманці було біля 7000 грн. та банківські картки.

З якої причини виникла ця бійка, він не знає, до того вони між собою нормально спілкувалися, не сварилися. Весь цей процес мали бачити дівчата, які були з ними, оскільки вони знаходилися поруч. Особисто на нього ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 не нападали, ніяких речей в нього не забирали, до них він не має ніяких претензій, хоче з ними примиритися.

В зв`язку з смертю потерпілого ОСОБА_17 ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання 21.05.2015 року, до участі в справі в якості потерпілих залучено його близьких родичів маму ОСОБА_30 та батька ОСОБА_31 . Про залучення до участі в якості потерпілих в зв`язку з смертю сина мати ОСОБА_30 та батько ОСОБА_32 подавали письмову заяву, в якій просили слухати справу без їх участі та зазначили, щоб призначити обвинуваченим покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 187 КК України, цивільний позов до них будуть заявляти в порядку цивільного судочинства.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що вона являється родичкою з обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 її друг, а з ОСОБА_10 просто знайома, бачила його кілька разів. Того дня, коли сталася бійка між ОСОБА_26 та ОСОБА_16 , вони ввечері разом відпочивали в готелі «Тропік» в м.Мукачево, а потім їздили в ТРК «Щодня». Повернувшись знову до готелю вони деякий час стояли на подвір`ї біля бесідки. ОСОБА_23 розмовляв по телефону, вона відійшла разом з ним в сторону, де той дав їй телефон, щоб вона познайомилася з його другом. ОСОБА_25 в той час розмовляв з ОСОБА_33 і між ними виникла суперечка. В ході тієї суперечки ОСОБА_34 штовхнув ОСОБА_35 , а той його вдарив. Тоді вона з ОСОБА_17 , який був з нею, підійшла до них, щоб розтягнути, підняла з землі два телефони, які, як вона думала, випали у ОСОБА_27 , після чого всі звідти пішли. Щоб хтось в той час перевіряв кишені ОСОБА_16 , вона не бачила.

Як виявилося, один з тих телефонів, які вона підняла з землі, виявився ОСОБА_17 , тому пізніше вона його повернула. ОСОБА_9 в той час участі в бійці не приймав, він знаходився з ОСОБА_24 поряд, нікому ніяких ударів не наносив. В той же час, на запитання прокурора свідок відповіла, що під час бійки ОСОБА_9 перебував на балконі. Обвинуваченого ОСОБА_10 вона там взагалі не бачила.

При цьому свідок стверджує, що ОСОБА_17 до бійки, яка виникла між ОСОБА_16 і ОСОБА_8 , знаходився біля неї, нікуди не відлучався, а в номер на другий поверх готелю піднімався вже після бійки. Вони разом знаходилися на відстані біля 7-8 метрів від бесідки, а коли побачили бійку, разом з ним підійшли до того місця. ОСОБА_17 ніхто не бив, вона цього не бачила.

Покази свідка ОСОБА_18 щодо обставин події суд також оцінює критично і не може їх прийняти до уваги як належний доказ, оскільки вони містять суттєві суперечності, не відповідають обставинам справи, встановленим судом. Зокрема свідок показала, що безпосередньо перед бійкою потерпілий ОСОБА_17 знаходився біля неї, однак сам потерпілий та обвинувачений ОСОБА_9 ствердили, що вони обоє перебували на другому поверсі готелю, побачили бійку з балкону, і після того пішли до місця бійки. Також покази свідка містять суперечності з показами іншого свідка ОСОБА_36 та показами потерпілого ОСОБА_16 щодо того, хто першим почав бійку.

Крім показів потерпілих вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами справи, а саме:

Згідно протоколу огляду місця події від 12.12.2014 року (т.1 а.с. 74-88) слідчим оглянуто прилеглу до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 » територію, де виявлено та вилучено одну банківську картку. Також слідчим оглянуто приміщення готелю та кімнату № 5, де з різних предметів вилучено 12 слідів пальців рук. Крім того, при огляді місця події слідчим вилучено 19 недопалків, туалетний папір з плямами бурого кольору. За допомогою марлевого тампону слідчим з сходів, що ведуть на другий поверх готелю, вилучено нашарування бурого кольору, схожі на кров.

Надаючи оцінку даному протоколу суд приходить до висновку, що ним зафіксоване місце вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_16 , а саме прилегла територія готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в АДРЕСА_4 . Факт виявлення на території банківської картки потерпілого вказує на те, що при заволодінні майном ОСОБА_16 обвинувачені оглядали його гаманець, з якого і випала картка. Цим самим повністю підтверджуються покази потерпілого ОСОБА_16 щодо обставин вчиненого відносно нього нападу.

В іншій частині протокол огляду місця події не містить жодних даних, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження. Вилучені при огляді речі та сліди пальців рук, крім банківської картки, не наводяться стороною обвинувачення як докази.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.12.2014 року (т.1 а.с. 89-91) слідчим оглянуто квартиру АДРЕСА_5 , в якій проживала ОСОБА_18 . В ході огляду остання добровільно видала мобільний телефон марки «Нокіа», дві сім-картки мобільного оператора «Київстар» та грошову купюру номіналом 100 грн., повідомивши, що телефон і сім-картки вона підняла з землі під час бійки між ОСОБА_25 і ОСОБА_33 , а кошти їй дав ОСОБА_26 , викравши їх від ОСОБА_16 .

Даним протоколом підтверджуються надані в суді покази свідка ОСОБА_18 про те, що в ході бійки ОСОБА_26 та ОСОБА_37 вона підняла з землі телефон, який, як виявилось, належав ОСОБА_17 . Зазначені в протоколі покази щодо викрадення ОСОБА_38 грошей від ОСОБА_16 суд, відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, до уваги не приймає, оскільки вони надані свідком не в судовому засіданні, а слідчому під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 41 від 12.12.2014 року обвинувачений ОСОБА_9 на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння. Цим самим підтверджується факт вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. (т.1 а.с. 92).

З протоколу огляду місця події від 12.12.2014 року (т.1 а.с. 95-98) вбачається, що в приміщенні службового кабінету Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_9 добровільно видав мобільний телефон марки «Sony» моделі «Xperia C 2305», який було відкрито викрадено у потерпілого ОСОБА_16 .

Згідно висновку експерта № 23/313 від 22.12.2014 року (т.1 а.с. 116-127) загальна залишкова вартість досліджуваних об`єктів, бувших у користуванні із врахуванням ознак зносу, станом цін на 11 грудня 2014 року, може становити: смартфон «Sony» моделі «Xperia C 2305» - 2752,00 грн., карта пам`яті Micro SD 32 Гб - 182 грн., гаманець 105 грн.

При цьому в даному висновку визначено вартість мобільного телефону «Nokia C2-01», однак в цій частині висновок експерта суд до уваги не приймає, оскільки факт нападу на потерпілого ОСОБА_17 та факт умисного заволодіння його телефоном «Nokia C2-01» стороною обвинувачення не доведено.

Відповідно до додаткового висновку експерта № 2/2015 від 04.02.2015 року (т.1 а.с. 134-136) у громадянина ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин у правій скроневій області та саднини на його фоні по центру, саднини в лівій завушній області та в області лівого колінного суглобу по передній поверхні, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови та обох вушних раковин, правобічний травматичний отит, забій головного мозку легкого ступеню важкості, після травматичний правобічний середній отит.

Вказані тілесні ушкодження, згідно даного висновку, виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим можуть бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини, відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 дня, по давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 11.12.2014 року.

Проаналізувавши даний висновок експерта суд приходить до висновку, що характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_16 , їх локалізація та механізм спричинення вказують на те, що потерпілому було завдано не одного удару, як вказує обвинувачений ОСОБА_8 , а кілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла. Цим самим повністю підтверджуються покази потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 щодо факту нанесення ОСОБА_16 ударів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і спростовуються покази самих обвинувачених.

При цьому перелом основи черепа у потерпілого ОСОБА_16 , що вказано в обвинуваченні, згідно висновку експерта не підтверджується даними рентгенографії та даними комп`ютерної томографії, тому при встановленні ступеню тяжкості

тілесних ушкоджень враховуватися не може. В зв`язку з цим висновок органу досудового розслідування щодо спричинення потерпілому ОСОБА_16 тілесних ушкоджень у вигляді перелому основи черепа є необґрунтованим, повністю спростовується висновком експерта, а тому підлягає виключенню з обвинувачення.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та особою, яка раніше вчинила розбій.

Вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена в судовому засіданні.

При цьому суд виключає з обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначені органом досудового розслідування обставини щодо вчинення ними розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 і заволодіння його мобільним телефоном, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Зокрема, як встановлено судом, в момент нападу на ОСОБА_16 потерпілого ОСОБА_17 поруч не було, він намагався підійти до них в момент бійки, однак не дійшов. Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відносно потерпілого ОСОБА_17 жодних дій не вчиняли, ніякого майна в нього не викрадали.

Також суд з обвинувачення ОСОБА_8 суд виключає зазначену органом досудового розслідування обставину вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до протоколів медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння № 305 та № 306 від 12.12.2014 року обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на момент огляду були тверезими (т.1 а.с. 93-94).

Сам обвинувачений в судовому засіданні показав, що в момент бійки з ОСОБА_16 в стані алкогольного сп`яніння не перебував, тільки за кілька годин до цього він випив 25 грам горілки. Будь-яких інших доказів, які б вказували на факт перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, суду не надано, а вживання обвинуваченим горілки в кількості 25 гр. за кілька годин до вчинення кримінального правопорушення не вказує на те, що на момент вчинення злочину він перебував в стані сп`яніння. В зв`язку з цим суд вважає, що зазначена в обвинуваченні ОСОБА_8 обставина про вчинення ним злочину в стані сп`яніння є необґрунтованою, нічим не доведеною, а тому виключається судом.

Разом з тим, проаналізувавши ряд письмових доказів, наданих прокурором в судовому засіданні, та надаючи їм оцінку з точки зору допустимості, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути враховані при ухваленні вироку, оскільки є недопустимими.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_39 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_40 вона не знає взагалі, з потерпілими ОСОБА_16 та

ОСОБА_17 познайомилась 11.12.2014 року, разом з ними проводили вечір, розважалися. Вона вживала горілку та пиво і була в стані алкогольного сп`яніння. Приїхавши з міста до готелю «Тропік» ОСОБА_16 пропонував піднятися до них в номер, але спочатку вони присіли біля готелю в бесідці. Зокрема там були вона, ОСОБА_22 та ОСОБА_9 . В той час ОСОБА_16 та ОСОБА_8 знаходилися поруч, раптом між ними виникла суперечка через те, хто з них піде купити щось з продуктів харчування. ОСОБА_9 в той час знаходився на другому поверсі готелю, а ОСОБА_17 з ОСОБА_41 стояли збоку, перед готелем. Вона бачила, як ОСОБА_8 першим вдарив ОСОБА_16 , куди саме не бачила. Від того удару ОСОБА_34 впав на землю. В цей час підійшов ОСОБА_9 і вони всі разом звідти пішли. Гаджега ОСОБА_42 вдарив ОСОБА_16 тільки один раз, більше він не наносив йому ніяких ударів, щоб він забирав у потерпілого якісь речі, вона не бачила. Про те, що від потерпілого хтось забрав якісь речі, вона дізналася вже від працівників міліції. ОСОБА_10 підходив до них вже в кінці, припускає, що він хотів захиститися за ОСОБА_43 , але нічого не робив, нікого не бив.

В ході допиту свідок ОСОБА_39 також показала, що ОСОБА_9 участі в бійці не приймав, ударів нікому не наносив, оскільки він знаходився біля неї. Після бійки ОСОБА_16 з землі підняв ОСОБА_17 . Пізніше вона чула, що ОСОБА_16 з ОСОБА_26 побилися через ревнощі, але хто їй це сказав, не пам`ятає.

Надаючи оцінки показам даного свідка суд приходить до висновку, що вони є суперечливими і такими, що не відображають дійсних обставин події. Зокрема, під час допиту свідок спочатку говорить, що перед початком бійки між ОСОБА_16 і ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_9 знаходився разом з нею і ОСОБА_22 в бесідці, потім зазначає, що він був на другому поверсі готелю, а згодом знову стверджує, що він весь час перебував біля неї. Також даний свідок стверджує, що після нанесення ОСОБА_16 удару до нього підійшов ОСОБА_23 і підняв його з землі, однак з показів потерпілого ОСОБА_17 вбачається, що під час бійки він до ОСОБА_16 не дійшов, допомагав йому піднятися вже тоді, коли всі розійшлися, що не могла бачити свідок ОСОБА_44 .

В зв`язку з вказаними суперечностями суд оцінює покази свідка ОСОБА_36 критично і не приймає їх до уваги як належний доказ у справі.

За клопотанням прокурора в судовому засіданні допитувалась неповнолітній свідок ОСОБА_22 , яка показала суду, що між ОСОБА_16 та ОСОБА_8 виникла суперечка з приводу того, хто піде в магазин за продуктами харчування. В ході тієї суперечки ОСОБА_26 вдарив ОСОБА_16 , на що підійшов ОСОБА_17 і між ними почалась бійка. Вона стояла на відстані біля 2-3 метри, бачила, як ОСОБА_26 вдарив ОСОБА_37 , після того вона нічого не бачила, в неї була істерика. В той час ОСОБА_9 та ОСОБА_39 знаходилися поряд. ОСОБА_9 нікого не бив, участі в бійці не приймав. ОСОБА_10 наносив удари руками та ногами ОСОБА_17 , після чого останній втік на другий поверх готелю. Також вона бачила, як ОСОБА_25 викрав від ОСОБА_16 гаманець з грошима та телефон. Зокрема, коли ОСОБА_16 лежав без свідомості, ОСОБА_26 перевірив всі його кишені, витягнув з кишені куртки гаманець та телефон. На місці ОСОБА_26 перевірив, що знаходиться в гаманці, забрав з нього 2000 гривень та банківські картки. Після того ОСОБА_26 сказав всім тікати звідти і вони всі розійшлися. З викрадених грошей 200 гривень ОСОБА_26 дав ОСОБА_45 , 100 гривень їй, однак потім вона їх повернула.

Допит даного свідка не було закінчено в зв`язку з тим, що свідок заявила про погане самопочуття і залишила зал судового засідання. В зв`язку з цим було прийнято рішення про проведення повторного допиту свідка з участю педагога та

психолога. В подальшому, за заявою свідка було прийнято рішення про проведення допиту в режимі відеоконференції, однак свідок знову залишила зал судового засідання під час допиту.

За таких обставин суд не може прийняти до уваги покази, надані цим свідком, оскільки крім суперечностей, які містяться в них, свідок заявила, що в момент допиту вона почувала себе погано, в подальшому її допит проведено не було в зв`язку з відмовою від дачі показів.

Не можуть бути прийнятими до уваги, як належні і допустимі докази у справі, протоколи проведення слідчих експериментів, а саме:

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.01.2015 року (т.1 а.с.90-105), відповідно до якого було проведено слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_16 . Зі змісту даного протоколу вбачається, що під час проведення слідчого експерименту потерпілий тільки надав відповідні покази, зробивши це на місці події. Таким чином, крім показів свідка, даний протокол не містить жодних інших фактичних даних, які мають значення для справи.

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.01.2015 року (т.1 а.с. 106-113), відповідно до якого було проведено слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_17 . Зі змісту даного протоколу також вбачається, що під час проведення слідчого експерименту потерпілий тільки надав відповідні покази, зробивши це на місці події, крім показів підозрюваного, даний протокол не містить жодних інших фактичних даних, які мають значення для справи. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, покази потерпілого ОСОБА_17 , надані слідчому під час слідчого експерименту, суттєво різняться з показами, наданими ним в судовому засіданні під час розгляду справи.

Стаття 95 КПК України передбачає, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Оскільки вищевказані документи містить тільки показання, надані слідчому, вони не можуть бути прийняті до уваги судом, а тому дані протоколи не є належним і допустимим доказом у справі.

Таким чином, незважаючи на неприйняття судом ряду доказів, здобутих органом досудового розслідування та досліджених в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що це не є перешкодою для постановлення у справі законного і обґрунтованого вироку, оскільки наявність інших доказів є достатніми для доведення вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення.

При цьому суд не приймає до уваги твердження захисників щодо недопустимості показів потерпілих в зв`язку з перебуванням ними в стані сильного алкогольного сп`яніння, оскільки їх покази чітко узгоджуються між собою та в сукупності з іншими доказами у справі, а саме висновками експертів, протоколами оглядів та інше.

Також суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що причиною бійки стали ревнощі потерпілого до однієї з присутніх дівчат, оскільки ця обставина нічим не підтверджується, повністю спростовується показами потерпілих. Цю версію обвинуваченого суд сприймає як вибраний ним спосіб захисту.

Крім того, органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_10 в тому, що 11.12.2014 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, в м. Мукачево, по вулиці Автомобілістів № 46, він, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись на прилеглій території готелю «Тропік», що за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння майном потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , застосувавши відносно них насильство, яке виразилось в нанесенні потерпілому ОСОБА_16 множинних ударів руками та ногами в область голови, внаслідок чого йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню важкості, перелому основи черепа, забою м`яких тканин голови, які, згідно додаткового висновку експерта Мукачівського бюро СМЕ № 2/2015 від 04.02.2015 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 дня та потерпілому ОСОБА_17 тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин в потиличній області голови з права, які, згідно висновку експерта Мукачівського бюро СМЕ № 1059/14 від 23.12.2014 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, після чого викрали від ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 6000 гривень, шкіряний гаманець, бувший у використанні, вартістю 105 гривень, мобільний телефон марки «Sony» моделі «Xperia C 2305», бувший у використанні, вартістю 2752 гривні, в середині якого знаходилась картка пам`яті Micro SD 32 Гб, бувша у використанні, вартістю 182 гривні та 2 сім-картки мобільного оператора «Київстар», вартість яких становить 15 гривень за один стартовий пакет, на суму 30 гривень, на балансовому рахунку одного з яких знаходились грошові кошти на суму 50 гривень, та від потерпілого ОСОБА_17 викрали мобільний телефон марки «Nokia C2-01», бувший у використанні, вартістю 420 гривень, в середині якого знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 15 гривень, на балансовому рахунку якої знаходились грошові кошти на суму 40 гривень.

Зокрема, діючи за спільним умислом на заволодіння майном потерпілих, під час нападу підозрюваного ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 на потерпілого ОСОБА_16 , ОСОБА_10 наніс один удар в область голови потерпілого ОСОБА_17 внаслідок чого останній впав на землю, де в нього з рук випав мобільний телефон марки «Nokia C2-01», а потерпілий відбивався від нападу і побіг до приміщення готелю.

Після того, ОСОБА_10 , підібравши мобільний телефон потерпілого ОСОБА_17 , підійшов до підозрюваних ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , які на той час, застосувавши до потерпілого ОСОБА_16 насильство, небезпечне для його здоров`я, заволоділи його вищевказаним особистим майном, де отримав від ОСОБА_8 гаманець потерпілого ОСОБА_16 для огляду на предмет наявності інших коштів та відшукання платіжних карток, так як вважав, що на них був кредитний ліміт 40 000 гривень.

Заволодівши майном потерпілих, підозрювані ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зникли із місця нападу, заподіявши потерпілому ОСОБА_16 фізичну та матеріальну шкоду на загальну суму 9 119 гривень, а потерпілому ОСОБА_17 фізичної та матеріальної шкоди на суму 475 гривень.

Як вказує орган досудового розслідування, цими умисними діями ОСОБА_10 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для

здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 бачить вперше, до розгляду справи в суді він жодного разу їх не бачив і з ними не знайомий. Також він не був знайомий з обвинуваченим ОСОБА_9 , ввечері 11.12.2014 року з ним не спілкувався. Того дня, тобто ввечері 11.12.2014 року він підходив до готелю «Тропік» в м.Мукачево, бо перед тим йому зателефонував ОСОБА_26 і попросив підійти туди. Коли він підійшов ближче до приміщення готелю, побачив, що там якась бійка, хтось вже лежав на землі, хто саме, не бачив, бо було темно. Що там відбувалося, він не знав, забрав звідти дівчат, з якими пішли в мікрорайон «Росвигово», а звідти на таксі разом з ОСОБА_26 та однією з дівчат поїхали до нього додому. Одну з дівчат, які там знаходилися, він знав, інших двох бачив вперше.

Під час бійки біля готелю «Тропік» він нікого не бив, ніякої участі в бійці не приймав, так як підійшов туди пізніше. Ніякого телефону чи гаманця на тому місці він не бачив, йому ніхто нічого не передавав.

Тієї ж ночі до нього додому приїхали працівники міліції, його та ОСОБА_26 затримали і відвезли у міськвідділ міліції. Як під час затримання, так і у приміщенні міськвідділу до нього застосовували фізичну силу, йому наносили тілесні ушкодження, заставляли підписувати документи. Внаслідок застосування відносно нього фізичної сили з боку працівників міліції йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер, він перебував в лікарні. З приводу цього існує кримінальне провадження, однак розслідування не проводиться, до нього приходили працівники міліції і просили забрати заяву, хочуть примиритися з ним.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що ніякого кримінального правопорушення він не вчиняв, ні в чому не винен і просить його виправдати.

Перевіривши і дослідивши всі матеріали кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд доходить висновку, що висунуте ОСОБА_10 обвинувачення не знайшло свого підтвердження за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Як на докази вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на покази свідка ОСОБА_22 , яка нібито прямо вказала, що бачила як ОСОБА_10 наносив удари руками та ногами ОСОБА_17 , а після вчинення розбійного нападу він підходив до банкомату і перевіряв, чи є на рахунку викраденої у ОСОБА_16 кредитної картки гроші.

Даний доказ, як вже зазначено вище, суд не може прийняти як належний, оскільки покази свідка ОСОБА_22 повністю суперечать іншим обставинам справи. Зокрема факт нанесення потерпілому ОСОБА_17 множинних ударів руками та ногами повністю спростовується показами самого потерпілого, який показав, що його ніхто не бив, особа, яка підійшла до нього, тільки штовхнула його рукою. Ці покази свідка також повністю спростовуються висновком експерта № 1059/14 від 23.12.2014 року, яким зафіксоване тільки одне тілесне ушкодження, а не кілька, як вказує свідок, і дане ушкодження могло виникнути внаслідок падіння потерпілого на тверду поверхню, що підтвердив експерт в судовому засіданні.

Крім того, свідок давав покази, погано себе почуваючи, в подальшому від дачі показів відмовився, тому суд не може прийняти його покази, як належний доказ у справі.

Відповідно до висновку експерта № 1059/14 від 23.12.2014 року (т.1 а.с. 128-130), на який орган досудового розслідування також посилається як на доказ вини ОСОБА_10 , у потерпілого ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у виді травматичного набряку м`яких тканин в потиличній області голови з права. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим могла бути затиснута в кулак рука сторонньої людини. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 11.12.2014 року і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасних розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.

За клопотанням прокурора в судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_46 , який проводив вказану експертизу. Під час допиту експерт показав, що висновок щодо механізму спричинення ушкоджень ґрунтувався як на виявлених тілесних ушкодженнях, так і на поясненнях самого потерпілого, наданих експерту. Разом з тим експерт не виключає, що виявлені у ОСОБА_17 тілесні ушкодження могли виникнути при падінні потерпілого з висоти власного росту на будь-яку тверду поверхню, в тому числі і на асфальт.

Даний висновок та покази експерта в судовому засіданні повністю узгоджуються з показами потерпілого, наданими ним в судовому засіданні, а саме, що особа, яка підійшла до нього, не наносила йому сильного удару, то був незначний поштовх, ніяких тілесних ушкоджень внаслідок цього він не отримав, можливо вдарився, коли впав на землю.

Таким чином, вказаний висновок експерта не тільки не підтверджує вину ОСОБА_10 у вчиненні розбійного нападу, а навпаки, спростовує твердження сторони обвинувачення щодо участі ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення та щодо вчинення розбійного нападу відносно потерпілого ОСОБА_17 .

Протокол слідчого експерименту, проведений з потерпілим ОСОБА_17 14.01.2015 року, також не є належним доказом у справі, про що зазначено вище. Твердження прокурора про необхідність критично оцінювати покази потерпілого ОСОБА_17 , надані в судовому засіданні, а до уваги слід приймати його покази, надані під час досудового розслідування та під час слідчого експерименту, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать ст. 95 КПК України, відповідно до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, і не вправі обґрунтовувати свої рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Посилання сторони обвинувачення на роздруківку телефонних з`єднань, з якої вбачається, що ОСОБА_8 і ОСОБА_10 перед вчиненням розбійного нападу розмовляли між собою по телефону кілька разів і домовлялися про вчинення розбійного нападу, суд також не може прийняти до уваги, оскільки даною роздруківкою тільки підтверджується факт з`єднання абонентів, а не зміст їхньої розмови.

Інші доводи сторони обвинувачення, а саме: перебування ОСОБА_10 на місці вчинення розбійного нападу без відому та запрошення потерпілих, домовленість про вчинення кримінального правопорушення з іншими

обвинуваченими по телефону, є нічим не обґрунтовані і не підтверджені належними доказами, є нічим іншим, як припущенням.

Також суд не приймає до уваги докази сторони обвинувачення, що стосуються судимостей обвинуваченого ОСОБА_10 , його характеристики, оскільки посилання на ці факти, як на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу суперечить ст. 88 КПК України, яка чітко встановлює, що докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого, або вчинення ним інших кримінальних правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім відсутності будь-якого належного та допустимого доказу, яким підтверджується вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, вказаних у обвинувальному акті, його участь у розбійному нападі на потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 повністю спростовується рядом доказів, досліджених судом.

Так потерпілий ОСОБА_16 під час допиту в суді показав, що ОСОБА_10 на місці вчинення розбійного нападу не було, він його бачить вперше вже під час розгляду справи в суді, участі в тій бійці ОСОБА_10 точно не приймав, ударів нікому не наносив.

Потерпілий ОСОБА_17 показав, що не дійшовши 3-4 метри до того місця, де знаходилися ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , він раптом отримав удар в праву сторону голови, внаслідок чого впав на землю. Фактично це був не удар, а поштовх, штовхав його якийсь хлопець, одягнений в світлу куртку, який з`явився раптово з боку. Він тільки думає, що це був обвинувачений ОСОБА_29 , хоча спочатку він вважав, що можливо то був охоронець готелю. До цього моменту тієї особи там не було, ОСОБА_10 він вперше побачив в під час судового засідання. Ніяких претензій до ОСОБА_10 він не має, якщо це і він його вдарив, то фактично це був не удар, а незначний поштовх, ніяких тілесних ушкоджень внаслідок цього він не отримав, можливо вдарився, коли впав на землю. В той момент, коли від поштовху він падав на землю, в нього з руки випав мобільний телефон, який він почав відразу шукати, але не знайшов. Щоб цей телефон піднімав і забирав ОСОБА_10 він не бачив, там поруч стояли і дівчата, продовжував його шукати і після того, як всі розійшлися.

Таким чином, потерпілий прямо не вказує на ОСОБА_10 , а тільки припускає, що то міг бути він, і ці припущення не можуть вважатися доказом його вини.

Обвинувачений ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_10 до даної події взагалі немає ніякого відношення. В той час, коли вони з ТРК «Щодня» поверталися в готель «Тропік», він зателефонував ОСОБА_10 і попросив його теж туди підійти. Коли він підходив до готелю, вже почалась вказана бійка, і ОСОБА_10 навіть не встиг до них підійти, оскільки вони вже звідти відходили.

Обвинувачений ОСОБА_9 показав, що ОСОБА_10 він взагалі не знав, під час конфлікту його там не було, біля готелю «Тропік» його не бачив. Коли вони вже йшли від готелю, він бачив, що ОСОБА_10 підходив туди, але хто то був,

він тоді не знав. Зустрілися з ним вони вже після цих подій в мікрорайоні «Росвигово» біля кафе «Асторія», куди вони всі прийшли. В той час ОСОБА_8 дав йому якийсь телефон, після чого вони всі розійшлися по домам.

За таких обставин суд приходить до висновку, що під час розгляду кримінального провадження в суді не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , його участь у вчиненні цього кримінального правопорушення нічим не підтверджена і повністю спростовується доказами, дослідженими судом.

В зв`язку з цим ОСОБА_10 підлягає виправданню за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КПК України.

На підставі ст. 377 КПК України обвинувачений ОСОБА_10 підлягає звільненню з-під варти в зв`язку з його виправданням.

В ході судового розгляду обвинуваченими та їх захисниками неодноразово робилися заяви про застосування відносно них фізичного насильства, спричинення їм тілесних ушкоджень працівниками міліції, незаконного проникнення працівниками міліції в житло, тиску на свідків, який продовжувався і в ході судового розгляду.

Як встановлено судом, щодо вказаних обставин внесено відомості до ЄРДР, проводиться досудове розслідування, а тому вони не можуть бути предметом розгляду в даному кримінальному провадженні. Своє рішення суд обґрунтовує тільки тими показами, які надані учасниками процесу в суді, а заяви обвинувачених щодо незаконних дій працівників міліції мають бути предметом реагування прокурора відповідно до вимог КПК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, зокрема про те, що вчинений ним злочини відноситься до категорії тяжкого, обвинувачений є раніше судимий за вчинення розбійного нападу.

При цьому суд звертає увагу, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 надано характеристику дільничним інспектором міліції ОСОБА_47 13.12.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_8 характеризується вкрай негативно, відносно нього постійно надходили скарги від мешканців будинку та вулиці з приводу порушення громадського порядку, він підтримував стосунки з особами, схильними до вчинення злочинів, а його поведінка свідчить про те, що він сам може вчиняти злочини та адмінправопорушення (т.1 а.с. 144).

Разом з тим, в матеріалах провадження міститься ще одна характеристика від 23.04.2015 року, надана відносно ОСОБА_8 тим же дільничним інспектором міліції ОСОБА_47 , яка повністю протилежна попередній (т.2 а.с.32 ). Зокрема, згідно цієї характеристики ОСОБА_8 вже характеризується з позитивної сторони, веде нормальний спосіб життя, підтримує нормальні відносини з сусідами та мешканцями будинку, відносно нього не надходило ніяких скарг з боку сусідів.

За таких обставин суд не приймає до уваги жодну з цих характеристик, оскільки вони видані однією особою, суперечать одна одній, встановити достовірність викладених в них даних неможливо.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

При цьому суд не приймає до уваги зазначену органом досудового розслідування обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 - вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки факт вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння нічим не доведено, ця обставина взагалі виключена судом з обвинувачення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_8 ст. 69 КК України, оскільки відсутні обставини, що пом`якшують його покарання, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті передбаченої ч.2 ст. 187 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого застосовано у виді тримання під вартою, підстав для його скасування чи зміни немає, тому його слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, запобіжних захід у виді тримання під вартою застосовано відносно ОСОБА_8 13.12.2014 року. На підтвердження часу затримання обвинуваченого суду не надано жодного письмового доказу, однак під час розгляду справи в суді було встановлено, що фактично ОСОБА_8 був затриманий працівниками міліції 12.12.2014 року, тому початок строку відбування покарання йому слід рахувати саме з цього дня.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, зокрема про те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжкого, обвинувачений є раніше судимий за вчинення розбійного нападу.

При цьому суд звертає увагу, що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 надано характеристику дільничним інспектором міліції ОСОБА_48 13.12.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_9 характеризується негативно, відносно нього постійно надходили скарги від мешканців будинку та вулиці з приводу порушення громадського порядку, він підтримував стосунки з особами, схильними до вчинення злочинів а його поведінка свідчить про те, що він сам може вчиняти злочини та адмінправопорушення (т.1 а.с. 150).

Разом з тим, в матеріалах провадження міститься ще одна характеристика від 20.04.2015 року, надана відносно ОСОБА_9 головою кооперативу за місцем проживання обвинуваченого, яка повністю протилежна попередній (т.2 а.с.53). Зокрема, згідно цієї характеристики ОСОБА_9 характеризується з позитивної сторони, він працьовитий, доброзичливий, ввічливий, після смерті батьків проживає з бабусею та молодшим братом і піклується про них, конфліктів з сусідами не було.

Оскільки характеристика, видана дільничним інспектором ОСОБА_48 , повністю являється копією характеристики, виданої іншим дільничним інспектором ОСОБА_47 відносно ОСОБА_8 , суд дану характеристику оцінює критично, а тому не приймає її до уваги.

За таких обставин суд враховує характеристику, надану відносно ОСОБА_9 головою кооперативу по місцю проживання, і вважає, що обвинувачений характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , є вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_9 ст. 69 КК України, оскільки відсутні обставини, що пом`якшують його покарання, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті передбаченої ч.2 ст. 187 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого застосовано у виді тримання під вартою, підстав для його скасування чи зміни немає, тому його слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, запобіжних захід у виді тримання під вартою застосовано відносно ОСОБА_9 13.12.2014 року. На підтвердження часу затримання обвинуваченого суду не надано жодного письмового доказу, однак під час розгляду справи в суді було встановлено, що фактично ОСОБА_9 був затриманий працівниками міліції 12.12.2014 року, тому початок строку відбування покарання йому слід рахувати саме з цього дня.

Речові докази по справі касети із відеозаписом слідчих дій, слід залишити в матеріалах кримінального провадження, де вони і знаходяться.

Органом досудового розслідування зазначається про наявність у справі судових витрат, які полягають у витратах на оплату дактилоскопічної та товарознавчої експертизи. Однак, враховуючи, що дактилоскопічна експертиза, вартістю 196 грн. 56 коп. не являється доказом у справі, вона не надавалася суду і не була предметом дослідження, відсутні підстави для стягнення витрат на її проведення з обвинувачених. В зв`язку з цим з обвинувачених солідарно слід стягнути тільки витрати, пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи, що становлять 196 грн. 56 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.84-86, 94, 95, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання з 12.12.2014 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання з 12.12.2014 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 196 грн. 56 коп.

ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 тримання під вартою скасувати та звільнити його з-під варти негайно в залі суду.

Речові докази по справі - касети із відеозаписом слідчих дій, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1