Номер провадження 1-в/243/12/2015
Номер справи 243/4446/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«06» січня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області заяву засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі у відношенні нього, засудженого Вироком Костянтинівського районного суду Донецької області від 19 травня 2011 року за ст. 186 ч. 2, ст. 15 ч. 3 ст. 186 ч. 2, 304 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Просить суд розглянути питання можливості умовно дострокового звільнення у відношенні нього.

Представник установи у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. У відповідності до ч. 3 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з Заявою, в якій просив суд проводити судове засідання без його участі, підтримав своє клопотання, просив його задовольнити (а.с.2). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 539 КПК України відсутність засудженого не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Прокурор до судового засідання не з`явився. 06 січня 2015 року надав заяву про розгляд Заяви у його відсутності. Проти задоволення Заяви не заперечував (а.с.54).

Представник засудженого, адвокат ОСОБА_5 , який діє на підставі Свідоцтва про право на найняття адвокатською діяльністю № 387 та Договору про надання правової допомоги від 24 жовтня 2014 року (а.с.23-24), до судового засідання не з`явився. 06 січня 2015 року направив на адресу суду Заяву про розгляд Заяви про умовно дострокове звільнення, у його відсутності. Заяву просив задовольнити (а.с.55).

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Згідно вироку Костянтинівського районного суду Донецької області від 19 травня 2011 року ОСОБА_4 визнаний винним в скоєнні злочинів, передбачених ст. 186 ч. 2, ст. 15 ч. 3 ст. 186 ч. 2, 304 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього належного йому особистого майна (а.с.7-12).

У відповідності до вимог ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з Вироку Костянтинівського районного суду Донецької області від 19 травня 2011 року строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з 30 грудня 2007 року. Отже, засуджений на час подання клопотання, а саме 11 вересня 2014 року, фактично відбув 6 років 8 місяців 11 днів та має право клопотати про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з Характеристики на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої Мічурінською виправною колонією УДДУ ПВП в Донецькій області (№57) від 07 вересня 2014 року: «з вересня 2013 року був працевлаштований у бригаді № 11 у якості старшого днювального відділення СПС. До праці ставився сумлінно. Постановлені завдання виконував якісно та вчасно. Трудову дисципліну не порушував. За сумлінну поведінку та ставлення до своїх функціональних обов`язків один раз був заохочений правами начальника відділення СПС.

У травні 2013 року був рознаряджений, продовжуючи виконувати обов`язки старшого днювального відділення СПС без оплати праці.

Приймає активну участь у суспільному житті відділення та у роботах із благоустрою місць позбавлення волі, за що тричі заохочувався правами начальника колонії, та один раз правами начальника відділення СПС.

Згідно Вироку має позов солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у сумі 1325 грн. 00 коп. та моральну шкоду у сумі 1000 грн. на користь держави за лікування ОСОБА_9 у сумі 540 грн. 30 коп. та судові витрати у сумі 39 грн. 23 коп. Утримання не проводилося із-за відсутності листів у бухгалтерії колонії» (а.с.5-6).

Але, згідно наданих копій квитанцій від 31 серпня 2013 року, 27 вересня 2013 року, 30 жовтня 2013 року позов частково відшкодовувався рідними засудженого ОСОБА_4 (а.с.37-39).

Відповідно до Довідки про стягнення та заохочення від 17 вересня 2014 року до ОСОБА_4 за час його знаходження в місцях позбавлення волі п`ять разів застосовувалися заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до роботи (а.с.6).

Питання про можливість умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_4 в Мічурінської виправної колонії № 57 на адміністративній комісії розглянути бути не може, оскільки відсутній кворум ( наявності лише два члени комісії) та відсутні перспективи погодження клопотання з наглядовою радою, так як голова комісії та її склад в Микитівській райдержадміністрації міста Горлівка відсутні через бойові дії, що вбачається з відповідної Довідки Мічурінської виправної колонії (а.с.4).

Також, відповідно до Довідки Мічурінської виправної колонії № 57 в 2014 році у відношенні засудженого ОСОБА_4 . Микитівським районним судом міста Горлівка умовно дострокове звільнення не застосовувалося. Його Заява про застосування умовно дострокового звільнення у наглядовій комісії у зв`язку з бойовими діями не розглядалася. Голова комісії та її склад в Микитівській райдержадміністрації міста Горлівки відсутні. З`ясувати думку наглядової комісії з цього приводу не має можливості (а.с.3).

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено: «оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці».

Проаналізувавши обставини справи, приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_4 з вересня 2013 року був працевлаштований у бригаді № 11 у якості старшого днювального відділення СПС. До праці ставився сумлінно. Постановлені завдання виконував якісно та вчасно. Трудову дисципліну не порушував. За сумлінну поведінку та ставлення до своїх функціональних обов`язків один раз був заохочений правами начальника відділення СПС. У травні 2013 року був рознаряджений, продовжуючи виконувати обов`язки старшого днювального відділення СПС без оплати праці. Приймає активну участь у суспільному житті відділення та у роботах із благоустрою місць позбавлення волі, за що тричі заохочувався правами начальника колонії, та один раз правами начальника відділення СПС. Відбув три чверті покарання. Беручи до уваги те, що згідно наданих копій квитанцій від 31 серпня 2013 року, 27 вересня 2013 року, 30 жовтня 2013 року позов частково відшкодовувався рідними засудженого ОСОБА_4 (а.с.37-39).

Відповідно до Довідки про стягнення та заохочення від 17 вересня 2014 року до ОСОБА_4 за час його знаходження в місцях позбавлення волі п`ять разів застосовувалися заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до роботи.

За таких підстав, суд вважає, що Клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання підлягає задоволенню, оскільки засуджений виказує бажання стати на шлях виправлення, що довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, п. 2, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

На підставі ст. 81 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костянтинівка Донецької області, українця, громадянина України, умовно достроково від відбування покарання, у вигляді позбавлення волі, призначеного Вироком Костянтинівського районного суду Донецької області від 19 травня 2011 року.

Строк невідбутої частини покарання встановити з моменту фактичного звільнення ОСОБА_3 з-під варти.

Роз`яснити засудженому зміст ч. 4 ст. 81 КК України, - у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвалу складено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1