Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/103/14-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000039 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не інваліда, не депутата, працюючого маляром-штукатуром МПП «Імпульс» м.Олевськ, судимого: 13.11.2012 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.289 КК України на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст.ст.104, 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383; ч.1 ст.384 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
04 лютого 2014 року, об 16 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні службового кабінету № 4 слідчого відділу Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, що розташований у м.Олевську по вул.Зої Космодем`янської, 2 Житомирської області, маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення старшому слідчому про вчинення злочину, з метою відшукання працівниками міліції належного йому на праві приватної власності мобільного телефону, торгової марки «Леново», моделі «А 369-і» в якому вставлена сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , та флеш карта пам`яті, якого втратив з власної необережності, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно повідомив завідомо неправдиві відомості слідчому про те, що 03.02.2014 року, біля 22 години 30 хвилин, двоє невідомих осіб чоловічої статі, на пероні залізничного вокзалу станції Олевськ Південно-Західної залізниці, що розташована по вул. Київська, 11 в м.Олевську Житомирської області, відкрито викрали його мобільний телефон, торгової марки «Леново», моделі «А 369-і» в якому вставлена сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , та флеш карта пам`яті, чим спричинили йому матеріального збитку на загальну суму 1148.99 грн. По даному факту було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 04.02.2014 року і розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 , у період часу з 18 години 30 хвилин по 19 годину 00 хвилин, 04.02.2014 року, знаходячись в приміщенні службового кабінету № 4 слідчого відділу Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, що розташований у м.Олевську по вул.Зої Космодем`янської, 2 Житомирської області, продовжуючи свій злочинний умисел, з метою приховання істини, умисно, при цьому будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за дачу завідомо неправдивих показань, про що поставив свій підпис у протоколі допиту потерпілого від 04.02.2014 року, був допитаний як потерпілий та надав по кримінальному провадженню №0000064 від 04.02.2014 року завідомо неправдиві показання про те, що 03.02.2014 року, біля 22 години 30 хвилин, двоє невідомих осіб чоловічої статі, на пероні залізничного вокзалу станції Олевськ Південно-Західної залізниці, що розташована по вул. Київська, 11 в м.Олевську Житомирської області, відкрито викрали його вищевказане майно.

Допитаний у судовому засіданні з участю захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України визнав повністю. Та надав суду показання про те, що дійсно він вчинив кримінальні правопорушення за обставин, які йому інкриміновано. Додатково пояснив, що він з власної необережності втратив зазначений мобільний телефон на пероні залізничного вокзалу станції Олевськ Південно-Західної залізниці, що розташована по АДРЕСА_2 . На той час він вважав, що якщо подасть до міліції заяву про вчинення стосовно нього злочину то працівники міліції віднайдуть його мобільний телефон і повернуть йому, оскільки він злякався того, що його дід ОСОБА_6 , буде його дуже сварити за втрату даного мобільного телефону, так як його мати померла, а батько з ним не живе, він виховується тільки дідом ОСОБА_6 . Вважав, що наслідки стосовно завідомо неправдивого повідомлення про злочин та надання неправдивих показань для нього не настануть. Так, дійсно він 04.02.2014 року у приміщенні Олевського РВ, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявив про те, що 03.02.2014 року, біля 22 години 30 хвилин, двоє невідомих осіб чоловічої статі, на пероні залізничного вокзалу станції Олевськ Південно-Західної залізниці, що розташована по вул. Київська, 11 в м.Олевську Житомирської області, відкрито викрали його мобільний телефон, торгової марки «Леново», моделі «А 369-і» в якому вставлена сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , та флеш карта пам`яті, хоча насправді це була неправда, ніхто його не бив і не вчиняв стосовно нього відкритих злочинних дій. Крім того, 04.02.2014 року, коли слідчий його допитував як потерпілого у кабінеті Олевського РВ та попередив під підпис про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, він надав неправдиві показання про те, що 03.02.2014 року, біля 22 години 30 хвилин, двоє невідомих осіб чоловічої статі, на пероні залізничного вокзалу станції Олевськ Південно-Західної залізниці, що розташована по вул.Київська, 11 в м.Олевську Житомирської області, відкрито викрали його майно. У вчиненому щиро кається. Просить суд не застосовувати до нього суворого виду та міри кримінального покарання і надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.

З`ясовуючи обставини вчинених ОСОБА_3 , кримінальних правопорушень, а саме завідомо неправдивого повідомлення слідчому про вчинення злочину та завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування, судом також було досліджено протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності, зокрема:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2014 року з якого слідує, що ОСОБА_3 , будучи попередженим про відповідальність за ст.383 КК України повідомив про відкрите викрадення його майна на пероні залізничного вокзалу станції Олевськ Південно-Західної залізниці, що розташована по вул. Київська, 11 в м.Олевську Житомирської області (а.с.68);
- протокол огляду місця події від 04.02.2014 року та фототаблицю до нього, із якого слідує, що місцем події за повідомленням ОСОБА_3 , про вчинення злочину є перон залізничного вокзалу станції Олевськ Південно-Західної залізниці, що розташована по АДРЕСА_2 (а.с.69-73);

- протокол допиту потерпілого від 04.02.2014 року, де ОСОБА_3 , з 18 години 30 хвилин до 19 години 00 хвилин, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання засвідчив вчинення, стосовно нього двома невідомими особами чоловічої статі, на пероні залізничного вокзалу станції ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташована по АДРЕСА_2 , відкритого викрадення його майна (а.с.74-79);

- постанову про закриття кримінального провадження від 24.02.2014 року, відповідно до якої кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 04.02.2014 року було закрито у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення (а.с.80);

- інші документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с.86-101).

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідивши матеріали, що приєднані до кримінального провадження, а також матеріали, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за:

- ч.1 ст.383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину;

- ч.1 ст.384 КК України, як завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкціях статей Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує і те, що він раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, який закінчився 13.11.2014 року (до винесення рішення суду по даному кримінальному провадженні), має постійне місце роботи, де характеризується позитивно (а.с.99-101), тобто займається суспільно корисною працею, по місцю проживання характеризується також позитивно (а.с.93), його вік та його ставлення до вчиненого, є напівсиротою (мати померла, батько залишив ОСОБА_3 , після смерті його матері), виховувався дідом ОСОБА_6 , та бабусею ОСОБА_7 (а.с.94), а також з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, оскільки ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчинених кримінальних правопорушеннях, надавав показання, як на досудовому слідстві (а.с.81-83), так і в судовому засіданні щодо обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, показання його були логічними, послідовними і незмінними, що свідчить його не байдужість щодо наслідків від вчинених кримінальних правопорушень, відсутністю обтяжуючих обставин, обвинувачений порушень порядку та умов відбування покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 13.11.2012 року не допускав, враховуючи його поведінку при вчиненні кримінальних правопорушень та після їх вчинення, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, клопотання захисника обвинуваченого щодо можливості призначення кримінального покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, думки прокурора, суд приходить до висновку, що зазначені дані в їх сукупності дають можливість прийти до висновку про доцільність призначення ОСОБА_3 , основного покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України і призначення більш м`якого покарання ніж передбачене ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України у виді штрафу, та призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, а затим вироків у відповідності з вимогами ч.1 ст.70, ч.5 ст.71 КК України.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, відповідно до п.п.25, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. Не відбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням.

Так, 13.11.2012 року Олевським районним судом Житомирської області ОСОБА_3 , було засуджено за ч.2 ст.289 КК України на п`ять років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.104, 75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки та покладенням на ОСОБА_3 , обов`язків, передбачених ч.1 п.3 ст.76 КК України (а.с.88-92).

Разом із тим, приймаючи до уваги, що вироком Олевського районного суду Житомирської області від 13.11.2012 року ОСОБА_3 , засуджено за ч.2 ст.289 КК України на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст.ст.104,75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки та покладенням на ОСОБА_3 , обов`язків, передбачених ч.1 п.3 ст.76 КК України, а також того, що ОСОБА_3 , в період іспитового строку, після постановлення вироку суду від 13.11.2012 року вчинив нові кримінальні правопорушення, суд на підставі ч.3 ст.72 КК України вважає, що дані вироки слід виконувати самостійно, оскільки згідно приписів зазначеної частини статті чинного КПК України основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 314-318, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 53, 65-67, 69, 70-72, 383, 384 КК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України, і призначити йому покарання за:

- ч.1 ст.383 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.;

- ч.1 ст.384 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Відповідно до ч.5 ст.71 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити за сукупністю вироків, шляхом повного складання покарання, призначеного за даним вироком суду, у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., та не відбутої частини покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2012 року.

У відповідності до ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_3 за цим вироком складанню з покаранням, призначеним ОСОБА_3 , за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2012 року не підлягає і виконується самостійно.

Призначений штраф, відповідно до ст.26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити у місячний строк, після набрання вироком законної сили, про що повідомити відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Матеріали кримінального провадження № 0000039 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/103/14-к.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Суддя: ОСОБА_1