У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Лавренюка М.Ю.,
Пивовара В.Ф. за
участю прокурора Саленка
І.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 27 березня 2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Калінінського районного
суду міста Горлівки Донецької області від 1 грудня 2006 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах Донецької області від 27 лютого
2007 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Горлівки Донецької області, раніше не
судимого,

визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено йому за цим законом
покарання 8 років позбавлення волі.

Прийнято рішення щодо цивільного позову та речових доказів.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Донецької області від 27 лютого 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні умисного вбивства за
таких обставин.

6 вересня 2004 року після 18 год. у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вживав алкогольні
напої зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 та знайомими ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 Приблизно о 21 год. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які перебували у стані
алкогольного сп'яніння, виникла сварка на ґрунті особистих неприязних
стосунків, під час якої ОСОБА_5 наніс ОСОБА_1 удар молотком в область потилиці.
Після цього ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6., ідучи додому, вийшли з будинку
у двір, а ОСОБА_5 з невідомих причин повернувся у будинок до ОСОБА_1 та ОСОБА_3
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 знову сталася сварка на ґрунті раніше виниклих особистих
неприязних стосунків, під час якої ОСОБА_1 з метою вчинення умисного вбивства
взяв зі столу кухонний ніж і наніс ним ОСОБА_5 удар в область шиї, заподіявши
потерпілому колото-різане поранення на передній поверхні шиї з пошкодженням
великих судин, яке супроводжувалося гострою крововтратою, що відноситься до
тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Одразу
після цього потерпілий ОСОБА_5 вийшов у двір, де внаслідок гострої крововтрати
настала його смерть. Настання смерті ОСОБА_5 перебуває у прямому причинному
зв'язку із заподіяними йому ОСОБА_1 тілесними ушкодженнями.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_1, даючи свій
аналіз наявним у справі доказам, стверджує, що судове слідство у ній проведено
неповно, однобічно та упереджено, мотивувальна частина вироку не відповідає
вимогам ст. 334 КПК України, оскільки викладене у ній формулювання
обвинувачення, визнаного судом доведеним, не підтверджується зазначеними у ній
доказами, а висновки суду про вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_5 не
відповідають фактичним обставинам справи, оскільки за допомогою ножа він
захищався від нападу ОСОБА_5 на нього та його співмешканку ОСОБА_3 Вважає
призначене йому покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним
злочину та його особі. Скаржиться, що апеляційний суд, розглядаючи справу за
його апеляцією, не викликав його в судове засідання. Просить переглянути судові
рішення щодо нього.

захисник ОСОБА_2, обґрунтовуючи тими ж доводами, що і засуджений, просить
вирок та ухвалу щодо ОСОБА_1 змінити і перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст.
115 на ст. 118 КК України. Вважає, що ОСОБА_1 вчинив умисне вбивство ОСОБА_5
при перевищені меж необхідної оборони, оскільки ножем він відмахувався від
потерпілого, який перед тим наніс йому удар молотком по голові, побив його
співмешканку і знову нападав на нього.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що касаційні
скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення у даній справі - без зміни, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони
підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Викладені в касаційних скаргах засудженого ОСОБА_1 та його захисника
ОСОБА_2 доводи про те, що ОСОБА_1 убив потерпілого ОСОБА_5 при перевищенні меж
необхідної оборони від нападу останнього, перевірялися під час розгляду справи
судами першої та апеляційної інстанцій і не знайшли свого підтвердження.

Так, сам ОСОБА_1 не заперечував факту сварки на ґрунті особистих неприязних
стосунків між ним та потерпілим ОСОБА_5 і того, що він наніс останньому удар
ножем в область шиї. Проте, зазначав, що ножем він відмахувався від
потерпілого, захищаючись від його нападу.

Натомість, з показань свідка ОСОБА_3, даних нею під час досудового
слідства, в тому числі й при відтворенні обстановки та обставин події, вбачається,
що коли ОСОБА_5, намагаючись залишити будинок, почав відходити спиною до
виходу, ОСОБА_1 з ножем у руці пішов за ним і наніс удар в область шиї, звідки
потекла кров, одразу після чого ОСОБА_5 вийшов на двір і упав.

В подальшому ОСОБА_3 змінила свої показання, яким суд дав належну оцінку.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_6. та ОСОБА_7 показали, що через декілька хвилин
після повернення в будинок ОСОБА_5 вийшов, з шиї у нього текла кров, він упав і
помер.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи при дослідженні трупа
потерпілого ОСОБА_5 виявлено колото-різану рану на передній поверхні шиї, від
якої йде рановий канал у напрямку спереду назад, зліва направо, знизу догори,
пошкоджуючи за ходом зовнішню сонну артерію і внутрішню яремну вену, довжиною
6-7 см. Ці тілесні ушкодження утворилися незадовго до смерті і відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Причиною
смерті ОСОБА_5 стала гостра крововтрата, обумовлена колото-різаною раною шиї з
пошкодженням великих судин. Виявлена у потерпілого рана шиї могла бути
заподіяна ножем, наданим на експертизу, з силою, достатньою для її
утворення.

Характер дій ОСОБА_1 безпосередньо перед нанесенням удару ОСОБА_5, а саме
переслідування ним останнього з ножем у руці при тому, що ОСОБА_5 намагався
залишити будинок і не здійснював будь-яких дій щодо нападу на ОСОБА_1, характер
і ступінь виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень у виді колото-різаної рани
шиї, заподіяної з достатньою для її утворення силою, знаряддя злочину, яким є
ніж, свідчать про свідомий характер дій засудженого, спрямований на позбавлення
життя потерпілого.

Дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути
підставою для зміни або скасування постановлених у даній справі судових рішень,
не виявлено.

Апеляційний суд, розглядаючи кримінальну справу щодо ОСОБА_1 в апеляційному
порядку, судового слідства не проводив. Оскільки в апеляціях на вирок щодо
ОСОБА_1 не ставилось питання про погіршення його становища і він не подавав
клопотання про його виклик в апеляційний суд, що відповідно до вимог ст. 358 КК
України є підставами для обов'язкового виклику засудженого в апеляційний суд,
такий виклик не здійснювався.

При призначенні ОСОБА_1 покарання ближче до найнижчої межі, встановленої в
санкції ч. 1 ст. 115 КК України, за якою його засуджено, у виді 8 років
позбавлення волі суд послався на характер і ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, що є особливо тяжким, дані про особу ОСОБА_1, який вперше притягується
до кримінальної відповідальності, що визнано судом обставиною, яка пом'якшує
йому покарання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, але
вчинив злочин у стані алкогольного сп'яніння, що є обставиною, яка обтяжує
покарання.

Проте, судом не враховано обставини, які передували вчиненню злочину
ОСОБА_1, неправомірну поведінку щодо нього потерпілого ОСОБА_5, який першим
наніс йому удар молотком у потиличну частину голови, незадовільний стан
ОСОБА_1, який внаслідок зазначеного удару отримав легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я, у виді забійної рани в
тім'яно-потиличній частині голови.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини в сукупності з обставинами,
встановленими судом першої інстанції, дають підстави для застосування ст. 69 КК
України і пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання.

На підставі наведеного, керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 у
кримінальній справі щодо ОСОБА_1задовольнити частково.

Вирок Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 1
грудня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Донецької області від 27 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Пом'якшити призначене ОСОБА_1 покарання і вважати його засудженим за ч. 1
ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на 6 (шість) років
позбавлення волі.

Судді:

Селівон О.Ф. Лавренюк М.Ю. Пивовар В.Ф.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного
Суду України
О.Ф. Селівон