АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/178/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Костянтинівка Мелітопольського ра йону, Запорізької області, не працює, одружений, освіта неповна середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 18.12.2013 р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробовуванням 1 рік,

засуджений за ч.2 ст. 164 КК України до 1-го року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.12.2013 р. та остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 2 місяців обмеження волі.

Запобіжний захід не обирався.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, виконавчий лист № 815/1721/2012 від 14.03.2012 р., зобов`язаний до виплати аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.02.2012 р. і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18 грудня 2013 р., вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_7 засуджений за злісне ухилення від сплати аліментів в період часу з 07.06.2012 року по 01.11.2013 р. та йому призначене покарання у вигляді одного року обмеження волі, від відбування якого він звільнений на підставі ст..75 КК України з випробуванням на один рік.

ОСОБА_7 продовжував злісно ухилятись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в період часу з 10 листопада 2013 р. по 01 вересня 2014 р. сплачував встановлені рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) нерегулярно.

Будучи працездатним, заходів щодо працевлаштування не вживав, будь-якої допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав.

Внаслідок систематичної невиплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у ОСОБА_7 утворилась заборгованість за період часу з 10 листопада 2013 року по 01 вересня 2014 року у розмірі 3650 грн.

В апеляції прокурор просить вирок районного суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, провадження повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, посилаючись на те, що ОСОБА_7 раніше судимий, попереднє покарання не дало позитивного результату, та ОСОБА_11 не зробив для себе жодних висновків, щодо перевиховання, працевлаштування, а тому його перевиховання можливе лише в ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який апеляцію підтримав частково, вважає, що суд призначив покарання обвинуваченому нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст.164 КК України не обгрунтовано, не мотивуючи свого рішення, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими і ніким, в тому числі обвинуваченим, не оскаржуються. Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто з застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України. Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом вірно за ч.2 ст. 164 КК України, як ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_7 районний суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості скоєного правопорушення, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, характеризується посередньо, заборгованість не виплатив. Фактично призначивши обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст.164 КК України суд не послався на ст.69 КК України і не мотивував належним чином свого рішення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому злочині, розкаюється в скоєному, характеризується задовільно, має на утриманні жінку та малолітню дитину у другому браці, судова колегія вважає за можливе призначити йому покарання за ч.2 ст.164 КК України з застосуванням ст. 69 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, що приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 змінити. Призначити йому покарання за ч.2 ст. 164 КК України з застосуванням ст.69 КК України у вигляді одного року обмеження волі. Згідно ст.71 КК України остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді одного року двох місяців обмеження волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

судді