Справа № 635/750/15-к
Провадження 1-кп/635/367/2015
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4

законний представник потерпілої ОСОБА_5

представник потерпілої ОСОБА_6

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_7

захисник обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002855 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Ставище Шевченківського району Харківської області, громадянки України, пенсіонерки, раніше не засудженої, яка має середню освіту, незаміжня, проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

суд вважає доведеним, що 12 липня 2014 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_7 керувала автомобілем ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 і рухалася по вулиці Леніна селища Рогань Харківського району Харківської області зі швидкістю 40 км/год. по своїй смузі руху у напрямку центра селища Рогань Харківського району Харківської області. Під час руху поблизу будинку № 95 за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем проявила необачність, не врахувала дорожню обстановку і в ході руху не впоралась з керуванням, змінила напрямок руху праворуч, втративши контроль над керуванням свого автомобіля та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 були заподіяні середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження за ознаками тривалості розладу здоров`я, а саме: закритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині із зсувом та легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а саме: закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, забиті рани обличчя, верхніх повік, субкон`юнктивальні крововиливи, синці і садна обличчя.

Своїми діями обвинувачена грубо порушила вимоги п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яким:

п. 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у причинному зв`язку із спричиненням пішоходу ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена повністю визнала себе винною у вчиненні інкримінованого злочину, щодо обставин його вчинення пояснила, так як це вказано у вироку, але частково заперечувала проти задоволення позовних вимог потерпілої, посилаючись на те, що розмір заявлених вимог дуже великий та нею вже відшкодовано завдану матеріальну та моральну шкоду у розмірі 9000 гривень 00 коп.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини спричинення їй 12 липня 2014 року тілесних ушкоджень, які отримані в результаті дій обвинуваченої. Також підтримала заявлені її представником вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, просила їх задовольнити, та пояснила, що на лікування витрачені кошти і подальша реабілітація здоров`я також потребує значних коштів. Зазначила, що неправомірними діями обвинуваченої їй спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, с приводу неможливості вести активний спосіб життя і необхідності змінювати його звичний режим.
Допитана у судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримала заявлені нею вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, просила їх задовольнити, та пояснила, що на лікування дочки витратила 18250 гривень 00 коп., і подальша реабілітація здоров`я також потребує значної грошової суми, розмір якої вони зараз навіть не знають, оскільки кістки зростаються повільно. Зазначила, що неправомірними діями обвинуваченого їй дочці спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, с приводу залишення після травми рубців на обличчі та нозі. Визнала, що обвинувачена відшкодувала спричинену шкоду у розмірі 9000,00 гривень.
Представник потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_6 , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 26 лютого 2015 року у судовому засіданні підтримала вимоги своєї довірительки, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Оскільки обвинувачена у судовому засіданні повністю визнала себе винною у вчиненні злочину, тому суд за згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченої, потерпілої, законного представника потерпілої, представника потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, доказів за цивільним позовом ОСОБА_5 , при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною і роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченій покарання, необхідного й достатнього для її виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання суд не вбачає.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 встановлено, що, вона раніше не засуджена, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є пенсіонеркою, незаміжня, є матір`ю п`ятьох дітей, за місцем проживання характеризується позитивно.

Також, суд враховує, що обвинувачена вчинила злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як злочин невеликої тяжкості, свою провину визнала повністю та щиро покаялася у вчиненому, добровільно відшкодувала потерпілій спричинену шкоду у розмірі 9 000 гривень, тому, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, при цьому виходить з того, що передбачені вказаною статтею такі основні види покарання як виправні роботи та обмеження волі, до обвинуваченої не можуть бути застосовані, бо вона є особою, яка досягла пенсійного віку, а арешт для обвинуваченої є занадто суворим покаранням, а додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд не застосовує оскільки обвинувачена не має такого права.

Стосовно вимог за цивільним позовом про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 21125 гривень 25 коп. та моральної шкоди у розмірі 30 000, 00 гривень, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Суд, аналізуючи докази, що надані представником потерпілої на підтвердження спричинення матеріальної шкоди, приходить до висновку, що цивільний позов у цій частині задоволенню не підлягає, оскільки потерпіла не надала доказів які б підтвердили, що ліки, імпланти, приладдя, вказані у товарних чеках, рахунках фактурах, придбані представником потерпілою за призначенням лікарів і саме для відновлення здоров`я у зв`язку з травмами отриманими внаслідок дій обвинуваченої, тоді як з наданих виписок з історії хвороби потерпілої встановлено, що курс лікування, в тому числі і ліки, вона отримувала у медичному закладі, при цьому суд також враховує, що потерпіла отримала від обвинуваченої на лікування 9000,00 гривень, а законний представник потерпілої у судовому засіданні підтвердила відсутність доказів щодо лікарських призначень. Також суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення з обвинуваченої грошової суми на відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки позивач не надав розрахунків витрат часу, витраченого юристом на правову допомогу та доказів на підтвердження наданих юридичних послуг. Не надано доказів на підтвердження суми витрат послуг автотранспорту.

Тому за вказаних обставин, суд відмовляє в задоволенні цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченої грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди за недоведеністю вимог.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Оскільки судом встановлено, що в результаті злочинних дій обвинуваченої потерпілій ОСОБА_4 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, що свого часу спричинило потерпілій фізичний біль та страждання, вплинуло на її фізичний стан здоров`я і у зв`язку з спричиненням тілесних ушкоджень потерпіла проходила курс лікування, що порушило звичайний життєвий ритм і як наслідок спричинило моральні страждання, тому суд вважає що потерпіла має право на відшкодування моральної шкоди, яка з урахуванням усіх вищевказаних обставин у їх сукупності на засадах розумності, виваженості та справедливості, складає 15 тисяч гривень і позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, при цьому суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, шкода завдана вчиненням злочину відшкодовується незалежно від матеріального становища особи що завдала шкоди, тому не приймає до уваги посилання обвинуваченої на те, що на вона є пенсіонером.

Витрати пов`язані із залученням експертів, у зв`язку з проведенням судової-автотехнічної експертизи № 1217/14 від 23 грудня 2014 року у розмірі 586,80 гривень які підтверджені довідкою про витрати на проведення експертизи, відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої на користь держави.

Речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової авто-технічної експертизи у розмірі 586 (п`ятсот вісімдесят шість) гривень 80 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілі, їх представник у частині, що стосується інтересів потерпілих, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1