Справа №1-69/08
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

при секретарі - Петрів В.М.

з участю прокурора - Кігічака В.М.

та захисника - ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі
кримінальну справу про обвинувачення:

·
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з
середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

·
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не
працюючого, не одруженого, раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 122 КК України,

·
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, уродженця та жителя АДРЕСА_3, з середньою освітою, не працюючого,
не одруженого, раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
122 КК України, -

в с т а н о в и в :

03 жовтня 2007 року приблизно о 17 год. ОСОБА_3., в групі осіб із ОСОБА_4.
та ОСОБА_5., знаходячись біля будинку
АДРЕСА_4 і, при зустрічі із ОСОБА_6., руками і ногами побили його, внаслідок чого
заподіяли тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів V, VI, VII, VIII,
IX, X ребер зліва, закритого перелому кісток носа, синців в ділянках обох
очниць, на правій щоці, в правій завушній ділянці, в ділянці лівої вилиці,
крововиливів під сполучними оболонками обох очей, синців з поверхневим
осаденням на слизових оболонках обох губ, садна на спинці носа, в ділянці
нижньої щелепи зліва та на чолі, що згідно акту судово-медичного дослідження
відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що не
були небезпечними для життя, а викликали тривалий, понад три тижні, розлад
здоров'я.

Підсудний ОСОБА_3. свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав
повністю і суду пояснив, що 03 жовтня 2007 року він разом із ОСОБА_4., збираючи
яблука у саду ОСОБА_7., що біля будинку АДРЕСА_4, здалека побачили ОСОБА_4.,
який розмовляв із незнайомим чоловіком. Суть розмови не чули. Тоді вони
віднесли додому попередньо нарвану траву, а коли повернулись в сад, то помітили
лежачими на землі ОСОБА_4. та ОСОБА_6., які били один одного. Нічого не
говорячи між собою, вони також підбігли до ОСОБА_6. та стали його бити,
заподіявши кілька ударів ногами по різних ділянках тіла. Коли побачили, що
ОСОБА_6. ніякого опору не чинить, перестали його бити і при цьому почали
заспокоювати ОСОБА_4., який продовжував копати ОСОБА_6. Після цього, приїхали
працівники міліції, а тому вони втекли з місця пригоди. В скоєному щиросердечно
розкаюється, просить пом'якшити йому покарання, зваживши на його вік та той
факт, що ним повністю відшкодовано потерпілому заподіяну шкоду.

Підсудний ОСОБА_4. свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав
повністю і суду пояснив, що 03 жовтня 2007 року, при зустрічі із ОСОБА_4. та
ОСОБА_3. у саду ОСОБА_7., що біля будинкуАДРЕСА_4, він вирішив піти додому, щоб
переодягнутись, та потім допомогти хлопцям у збиранні яблук. По дорозі він
купив пляшку горілки та зустрів ОСОБА_6., якому запропонував із ним випити її.
Потім разом із ОСОБА_6. вони пішли у сад, де ОСОБА_5. із ОСОБА_3. не знайшли,
тому удвох розпили пляшку горілки. Після цього, повернувшись у сад, він
попросив ОСОБА_6. допомогти йому у збиранні яблук, останній йому у цьому
відмовив, пояснивши, що після роботи змучений, а тому хоче іти додому
відпочивати. Таке відношення ОСОБА_6. його образило, а тому він став його бити.
Згодом, коли вони разом впали на землю, невідомо звідкіль до них також підбігли
ОСОБА_4. та ОСОБА_3., які допомогли бити ОСОБА_6. В скоєному щиросердечно
розкаюється, просить суворо не карати.

Підсудний ОСОБА_4. свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав
повністю, пояснив суду аналогічне, що і підсудний ОСОБА_3. В скоєному
щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки підсудні ОСОБА_3., ОСОБА_4 . та ОСОБА_4. визнали себе винними
повністю у вчиненому злочині, а фактичні обставини справи не оспорюються
учасниками судового розгляду та вони не заперечують про визнання недоцільним
дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи, то суд, впевнившись
у правильному розумінні підсудними ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. змісту цих
обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності їхніх позицій
відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів
стосовно цих фактичних обставин справи.

Дослідивши письмові докази справи, суд вважає доведеною вину підсудних
ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. в умисному заподіянні середньої тяжкості
тілесних ушкоджень.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. та ОСОБА_5. вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки
вони умисно заподіяли середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому, які не
є небезпечними для життя в момент заподіяння, але такі, що спричинили тривалий,
понад три тижні, розлад здоров'я.

При обранні виду і розміру покарання підсудному ОСОБА_3. суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягується до
кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, щиросердечно розкаюється у
вчиненому, повністю відшкодував потерпілому заподіяну шкоду і останній не має
жодних претензій до нього, позитивно характеризується.

Враховуючи вищенаведене, особу підсудного, суд вважає, що
виправлення і перевиховання ОСОБА_3. можливе при застосуванні покарання у
вигляді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням
на підставі ст. 75 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення
та попередження нових злочинів.

При обранні виду і розміру покарання підсудному ОСОБА_4. суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягується до
кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, щиросердечно розкаюється у
вчиненому, позитивно характеризується, відсутність претензій у потерпілого.

Враховуючи вищенаведене, особу підсудного, його
неповнолітній вік, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4. можливе
при застосуванні покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від
відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, яке є необхідне й достатнє для
його виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду і розміру покарання підсудному ОСОБА_5. суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягується до
кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, щиросердечно розкаюється у
вчиненому, позитивно характеризується, відсутність претензій у потерпілого.

Враховуючи вищенаведене, особу підсудного, його
неповнолітній вік, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5. можливе
при застосуванні покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від
відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, яке є необхідне й достатнє для
його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов Дрогобицького міжрайонного прокурора про
відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України та обрати йому покарання - два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3. від покарання, якщо він
протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки: не виїжджати за межі України без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтись для реєстрації в дані
органи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання чи
роботи.

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України та обрати йому покарання - два роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4. від покарання,
якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки: не виїжджати за межі України без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтись для реєстрації в дані
органи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання чи
роботи.

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України та обрати йому покарання - два роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5. від покарання,
якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки: не виїжджати за межі України без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтись для реєстрації в дані
органи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання чи
роботи.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. на користь Стебницької
міської лікарні витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6. в сумі 993,46 грн.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. та ОСОБА_5. залишити попередню - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської
області на протязі 15 діб з дня його оголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя