Справа № 148/7607/13-к
Провадження №11-кп/772/609/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000454 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на вирок Тульчинського районного суду від 20.04.2015, яким засуджено

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Клебань Тульчинського району Вінницької області, з неповною середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, працюючого механізатором ТОВ «Перемога» с. Гути Тульчинського р-ну, проживаючого за адресою: в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

· за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки.

Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «»Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_8 кошти за заподіяну ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 9 200 грн. та 20 000 грн. за спричинену моральну шкоду.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 кошти в сумі 30 000 грн., як компенсація за спричинену моральну шкоду та судові витрати з оплати надання коштів на правову допомогу в сумі 5 000 грн., на користь держави судовий збір - 592 грн., а також 1 638,92 грн., за проведення автотехнічних експертиз.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, 09.11 2013 року біля 18 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем ВАЗ -2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.9 (а), 10.1, 11.2 Правил дорожнього руху України та вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 додатку № 2 Правил дорожнього руху України, рухаючись ділянкою 7 км + 400 м автодороги Тульчин Клебань Ладижин в напрямку м. Тульчина пересік суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 центру дороги та виїхавши на смугу зустрічного руху, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , який помер від отриманих тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, за ст. 286 ч. 2 КК України зменшити йому покарання до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_9 зазначає, що вчинений ним злочин відноситься до категорії злочинів вчинених з необережності, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, на його утриманні знаходиться хвора дружина та неповнолітня дитина, добровільно відшкодував потерплому 23 000грн. заподіяної майнової шкоди, щиро кається, тому вважає що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким відмовити у задоволенні позову до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

В подальшому подав клопотання, яким фактично змінив вимоги апеляційної скарги, просячи вирок суду в частині вирішення цивільного позову скасувати, а цивільний позов залишити без розгляду, оскільки відповідно до ст. 61 КПК України у кримінальній справі підлягає розгляду цивільний позов, пов`язаний з відшкодуванням матеріальної і моральної шкоди, заподіяної потерпілому діями обвинуваченого, а ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не є обвинуваченим в даному кримінальному провадженні.

Суд не обґрунтував жодною нормою підстави стягнення коштів із страхової компанії.

Згідно ж вимог ст.ст.9, 27 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» встановлено максимально можливі суми виплат.

Так максимальна сума на поховання та пам`ятник не більше 13764грн, а обвинувачений добровільно сплатив більше 20тис.грн., тому які ще 9200грн мають бути сплачені.

Потерпілий є брат загиблого, а тому на його користь стягнення моральної шкоди законом не передбачено.

ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вважає, що відшкодуванню коштів на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника на даний момент підлягають 5 485 грн., оскільки саме стільки ОСОБА_8 було потрачено на поховання, витрати на поминальні обіди не покриваються страховим відшкодуванням, сума 250 грн. на придбання деяких елементів одягу не може бути відшкодована, оскільки відсутнє документальне підтвердження цих витрат. Витрати на спорудження пам`ятника відшкодовуються страховиком після його встановлення за умови надання документів, що підтверджують такі витрати.

Заслухавши доповідача, потерпілого та його представника, прокурора, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити частково.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ст. 286 ч. 2 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється.

Суд першої інстанції вимоги ст. 65 КК України виконав.

При призначенні покарання враховано, як тяжкість скоєного так і особу винного. ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин з необережності в стані алкогольного сп`яніння, тому суд дійшов вірного висновку, що перевиховання ОСОБА_9 можливе за умови ізоляції від суспільства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 в скоєні злочину, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і підтверджується доказами, допустимість яких перевірив суд першої інстанції в судовому засіданні та дав вірну оцінку і юридичну кваліфікацію.

Обставини, що давали б можливість для застосування ст. 75 КК України, враховуючи думку потерпілого, який наполягав на реальному позбавленні волі обвинуваченого як в суді першої інстанції так і в апеляції відсутні.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

В постанові Пленуму ВССУ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено:

«п.16. Відповідно до статті 21 Закону N 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

В зв`язку з викладеним, пред`явлений потерпілим позов до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» обґрунтовано розглядається в даному кримінальному провадженні.

Однак згідно ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:

«п.27.2. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку».

Зазначені ж вище вимоги Закону судом при визначенні розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не дотримано, а тому вирок суду в цій частині слід скасувати, а кримінальне провадження в цій частині спрямувати на новий судовий розгляд в порядку цивільного провадження, оскільки залишення цивільного позову без розгляду, згідно вимог ст.129, ч.1 ст.326 КПК України можливе лише у випадку виправдування обвинуваченого та неявкою цивільного позивача в судове засідання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити частково.

Вирок Тульчинського районного суду від 20.04.2015 в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження в цій частині спрямувати на новий судовий розгляд в порядку цивільного провадження.

Врешті вирок Тульчинського районного суду від 20.04.2015 щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4