АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/8199/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/251/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника Холодногірської ВК № 18 - ОСОБА_7 ,
засудженого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Чорнобаєвського районного суду Черкаської області від 07.04.2008 року за ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України.
Не погодившись із рішенням районного суду, засудженим ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року скасувати, задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.
Свої апеляційні вимоги ОСОБА_8 обґрунтував тим, що районний суд не в повному обсязі дослідив матеріали його особової справи, не врахував, що за сумлінну поведінку, ставлення до праці та навчання засуджений має сім заохочень заохочень , три стягнення які були допущені за незначні порушення вже погашені.
Також, суд не прийняв до уваги те, що в нього є батьки пенсійного віку, які потребують його допомоги.
Районний суд зазначив, що він не в повному обсязі виплатив цивільний позов по справі, проте він не відмовляється він нього та згоден його виплачувати, працюючи на свободі.
На теперішній час, він усвідомив свій вчинок, готовий повернутися до нормального життя, виправлятися та соціально змінюватися. В місцях позбавлення волі він освоїв 5 професій, якими зможе скористуватися в житті.
Вислухавши доповідь судді, пояснення засудженого , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ,який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та особисту справу засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 7 квітня 2008 року ОСОБА_8 було засуджено за ч.2 ст.187 , ч.4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна .
В теперішній час ОСОБА_8 відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії № 18 Харківської області.
Початок строку покарання 22.10.2007 р. , кінець строку покарання 22.10.2016р.
На цей час ОСОБА_8 відбув 7 років 3 місяці 21 день позбавлення волі , залишилось 1 рік 8 місяців 10 днів.
Передбачені ст. 81 КК України ? строку покарання призначеного за умисний особливо тяжкий злочин ОСОБА_8 відбув 22.07.2014року.
Ухвала районного суду щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого мотивована тим , що останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. Цей висновок суд обґрунтував посиланням на характеристику та виписку з протоколу засідання атестаційної комісії відділення від 31.07.2014р.

Окрім того суд послався на витяг з протоколу № 42 від 23.20.2013 року відповідно до якого комісія відмовила в представленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким , в зв`язку з тим що ОСОБА_8 став на шлях виправлення. Також суд послався на те, що за період відбуття покарання засуджений має три стягнення та три заохочення , цивільний позов не погашено даних про подальше працевлаштування та місце проживання засудженого матеріали справи не містять.

Окрім того суд послався на вимоги п. 7 ст. 154 КВК України відповідно до якого, у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі
на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову.
Зазначені висновки районного суду є необґрунтованими і не відповідають дійсності оскільки повністю спростовуються матеріалами особистої справи засудженого .
Так відповідно до вироку суду ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у скоєному злочині , відповідно до ст. 66 КК України обставинами , що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину (а.с.11-37).
За період відбування покарання в Петрівській виправній колонії Кіровоградської області в 2008 році засуджений мав три стягнення за порушення розпорядку дня та невиконання фізичної зарядки , за які начальником відділення засудженому було оголошено догану. Відповідно до вимог ст. 134 КВК України на теперішній час стягнення погашені , тому суд необґрунтовано взяв їх до уваги . (а.с.50)
Згідно довідки Петрівської ВК № 49 виконавчий лист на засудженого до бухгалтерії не надходив ( а.с.52) Оскільки ОСОБА_9 в умовах ізоляції від суспільства фізично позбавлений можливості самостійно відшкодовувати шкоду відсутність виконавчого листа в колонії також позбавляє адміністрацію можливості відрахувань з заробітку засудженого.
За сумлінну поведінку та ставлення до навчання у ВК № 49 Фатімову двічі було застосовано заохочення у вигляді подяки 13.07.10р, 08.07.11р. У ВК № 18 за сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженому також було оголошено чотири подяки 23.07.12р. , 18.07.13р., 21.01.14р. ,22. 07.14р. (а.с.55-61,83,88,94)
Подяка від 22.07.14р. була оголошена за роботу понад встановлений час та перевиконання норми токарних операцій .
Відповідно до характеристик які містяться в матеріалах справи , під час відбуття покарання у ВК № 18 засуджений характеризується позитивно . Зокрема в характеристиках наведено, що ОСОБА_9 працевлаштований на виробництві у фрезерувальній дільниці, до праці ставиться добре, змінні завдання виконує. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий. За характером спокійний та врівноважений , до інших засуджених не конфліктний. Приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Професія» .
При цьому в характеристиках зазначено, що засуджений стає на шлях виправлення. (а.с. 70, 82 )
Як вбачається з свідоцтв , які містяться в матеріалах особистої справи, протягом відбуття покарання ОСОБА_8 отримав професії токаря,штукатура, муляра , оператора котельної.
Посилання суду на те що ОСОБА_8 не зможе працевлаштуватись на волі є необґрунтованими.
В зв`язку наявністю підстав для переведення в колонію мінімального рівня безпеки відповідно до ст. 100 КВК України та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України , це питання неодноразово розглядалось на засіданні адміністративної комісії ВК 18. Зазначена пільга до ОСОБА_9 застосована не була, в зв`язку з тим , що він добровільно відмовлявся від переведення колонію мінімального рівня безпеки мотивуючи відмову ти, що хоче зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення і звільнитись умовно-достроково (а.с.71-73,84-87,102-103).
З врахуванням зазначених обставин висновок атестаційної комісії від 31.07.14р. щодо відмови засудженому в умовно-достроковому звільненні, на який посилається суд, сам по собі не є підставою для відмови в задоволенні клопотання засудженого , оскільки він не відповідає матеріалам які містяться в особистій справі засудженого.
Окрім того колегія суддів враховує пояснення представника Холодногірської ВК № 18 стосовно того, що основною підставою вважати що засуджений не довів свого виправлення була наявність у ОСОБА_9 зазначених вище стягнень , які є погашеними.
Посилання суду першої інстанції на положення ч.7 ст. 154 КВК України є необґрунтованим, оскільки суд протягом року не приймав рішень про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 . Матеріали особової справи містять лише ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 липня 2014 року про повернення клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення, яке не було розглянуто по суті.
Згідно наданої до апеляційної скарги довідки, за ОСОБА_8 зберігся будинок в с. Ватутіно Черкаської обл. в якому відповідно до матеріалів особистої справи мешкає родина засудженого.
Суд першої інстанції не врахував всі зазначені вище обставини , що свідчить , про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам провадження. Вказане , відповідно до ст. 407, 409 КПК України , є підставою для скасування ухвали районного суду і постановлення нової ухвали.
Наведені обставини дають колегії суддів підстави прийти до висновку, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і, враховуючи те що засуджений відбув більше трьох четвертей строку покарання, він підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст. 81 КК України.
Керуючись ст.ст.405,407,409, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року про відмову в задоволенні клопотання про ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення скасувати.

Клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

На підставі ст.81 КК України звільнити умовно достроково ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 7 квітня 2008 року, на невідбуту частину, яка становить 1(один) рік 8 ( вісім) місяців 10 (десять) днів.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим , який тримається під вартою, -в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -