Категорія:ч. 2ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2014 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою- спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , судимого
1) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.03.2013 року за ч. 1 ст. 185 КК України на 200 годин громадських робіт;
2) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2013 за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 два роки обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2014 року ОСОБА_6 на підставі п. «в» ст.1, ст. 9 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року звільнено від відбування покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2013 року,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2014 року задоволено клопотання слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком тридцять днів, а також про можливість останнім внести заставу в розмірі 24 360 грн. Та вразі внесення застави покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
10.12.2014 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що обраний відносно нього запобіжний захід є надто суворим, крім того зазначає, що під час досудового слідства його не було забезпечено захисником та під час допитів до нього застосовувались незаконні методи слідства.
Просить врахувати суд, що його не було забезпечено захисником, у зв`язку з чим він пропустив строк, передбачений законом на оскарження ухвали слідчого судді. Просить поновити строк на оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та обрати щодо нього міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою.
Заслухавши доповідача, який виклав суть рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора і слідчого, які апеляційну скаргу заперечили, підозрюваного ОСОБА_6 , який просить задовольнити його клопотання та апеляційну скаргу та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту чи інший більш м`який, суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді від 27.11.2014 року слід задовольнити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом 5 діб з дня її оголошення.
Як видно з матеріалів справи, 27.11.2014 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області задоволено частково клопотання слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області і застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів. Цього ж дня копія цієї ухвали була вручена підозрюваному. Однак, останній апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді подав 10.12.2014 року. Тобто, з пропуском строку на її оскарження. В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на оскарження, оскільки вважає пропущеним його з поважної причини, а саме: він знаходиться під вартою та у нього немає захисника, який би міг подати апеляційну скаргу.
Враховуючи те, що дійсно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою та він відмовився від захисту, тому не зміг вчасно подати апеляційну скаргу. З цих підстав, апеляційний суд вважає, що строки для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 27.11.2014 року слід поновити, оскільки вони пропущені з поважних причин.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого. Ці злочини останній вчинив в короткий проміжок часу після звільнення його від призначено покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2013 року, на підставі Закону України « Про амністію» від 08.04.2014 року.
Крім того, як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 двічі притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини, судимості за які не погашені. Відповідно до характеристики, виданої дільничним інспектором, підозрюваний незадовільно характеризується, оскільки схильний до порушень громадського порядку та на нього надходили усні скарги від сусідів, є працездатним однак не займається суспільно- корисною працею. Будь- яких даних про те, що підозрюваний утримує своїх неповнолітніх дітей, на що останній вказує в своїй апеляційній скарзі, судом не встановлено.
За таких обставин, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що існують ризики того, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню і переховуватися від органів досудового розслідування. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також судом враховано, що ОСОБА_6 суд першої інстанції надав можливість внести заставу, однак останнім вона не внесена, що свідчить, про те, що судом першої інстанції обговорювалося питання щодо застосування до ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів.
Правильність такого висновку в суддів апеляційної інстанції сумнівів не викликає.
Законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали та застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі й домашнього арешту, по викладених в апеляційній скарзі доводах, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2014 року.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2014 року, якою ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 30 (тридцять) днів залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3