Справа № 603/237/15-к
Провадження № 1-кп/603/32/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Монастириська Тернопільської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 13 березня 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біла Липовецького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючого, в силу ст. 89 не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 31 травня 2013 року призовною комісією Монастириського району Тернопільської області визнано придатним до військової служби та зараховано у запас Збройних Сил України.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року та Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 року на території усіх областей в тому числі Тернопільської оголошено часткову мобілізацію протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

25 лютого 2015 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченого ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

28 лютого 2015 року на виконання Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» обвинуваченому ОСОБА_3 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 була вручена повістка про необхідність прибуття 02 березня 2015 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з речима та документами для відправлення в військову частину Збройних Сил України, про що обвинувачений ОСОБА_3 власноручно розписався.

Проте, військовозобов`язаний обвинувачений ОСОБА_3 , в супереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст.1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14. 01. 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 , о 9 год. 02 березня 2015 року, для подальшого проходження служби в Збройних Силах України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав у повному обсязі.

Пояснив, що дійсно є військовозобов`язаним. У лютому 2015 року він, попередньо пройшовши медичний огляд у ІНФОРМАЦІЯ_4 в подальшому не з`явився за призовом по мобілізації для походження служби в лавах Збройних Сил України.

За викликом не з`явився, оскільки вважав, що залишить сім`ю в скрутному становищі. Пояснив, що вони з дружиною ніде не працюють, однак утримують троє дітей, з них двоє неповнолітніх. Одна дитина є спільною дитиною й народжена у шлюбі з дружиною. Він змушений неофіційно підробляти й вести домашнє господарство для належного утримання сім`ї.

Про скоєне шкодує. Обіцяє, у випадку повторного виклику до лав Збройних Сил України, більше ухилятися від служби не буде, оскільки усвідомив помилковість свого вчинку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу винного.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.м.к.п. 36), не судимий (а.м.к.п. 29), позитивно характеризується за місцем проживання (а.м.к.п. 30).

ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, є обставиною, що пом`якшує покарання.

При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує цю пом`якшуючу покарання обставину, оскільки упродовж судового розгляду ОСОБА_3 визнавав вину в інкримінованому йому злочині, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Обвинувачений має на утриманні одного малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.м.к.п. 32). Цю обставину суд також враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, обмірковуючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з призначенням строку наближеного до мінімального.

Водночас аналізуючи вищенаведене, суд, приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливі без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

При цьому суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, його слід зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік 6 (шість) місяців іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ч. 2, 3, 4 п. 1 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Монастириського районного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1