Справа № 1 - 34/
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2007 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області у складі головуючої - судді
Чередникова B.C. при секретарі - Мирній Т.Ф. з участю
потерпілої--ОСОБА_2 представника потерпілої, адвоката - ОСОБА_7
захисника, адвоката-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судому засіданні в м.
Лубни кримінальну справу по

обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця та мешканця м. Лубни
Полтавської області, АДРЕСА_1,

громадянина України, працюючого теслярем в приватного підприємця
ОСОБА_8,

ж
раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого
ст. 126 ч. 1 КК України суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно скарги
приватного обвинувачення, ОСОБА_2

обвинувачує ОСОБА_1 в тому що він 12 вересня 2005 року близько о 9 год. ЗО хв.,

перебуваючи на території приватного
підприємства "ІНФОРМАЦІЯ_2" по
АДРЕСА_2

АДРЕСА_3, Лубенського
району, Полтавської області,
знаходячись в стані
алкогольного

сп'яніння, почав до неї чіплятися та
ображати брутальними словами. Після зауваження

ОСОБА_1 підійшов до неї та наніс їй удар кулаком
правої руки в обличчя,

заподіявши фізичного болю.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину не визнав повністю і пояснив, що
він

перебував з ОСОБА_2 в шлюбі, який
було розірвано за рішення Лубенського

міськрайонного суду від 23.09.2005 року. 12 вересня 2005 року, знаходячись на роботі на

території ПП і
"ІНФОРМАЦІЯ_2" в с
АДРЕСА_3, Лубенського район, Полтавської області, з яким

перебував в трудових відносинах, він разом з ОСОБА_2 обговорював питання

.сімейного характеру та розподілу
майна, але не прийшовши до згоди між собою, вони

розійшлися, при цьому він не
ображав і не бив ОСОБА_2,
не принижував її ніякими

словами, удару в обличчя не наносив.

Заслухавши
підсудного, потерпілу, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5., дослідивши
матеріали кримінальної справи, матеріали цивільної справи № 2-1605/05 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2- про розірвання шлюбу, всебічно, повно і об'єктивно
розглянувши всі обставини справи в їх сукупності, проаналізувавши та оцінивши
докази, суд приходить до висновку про недоведеність події злочину, а також, до
того, що обвинувачення ОСОБА_1 грунтується на припущеннях, які не можуть бути
;і покладені в основу обвинувального вироку. Беззаперечних доказів, що ОСОБА_1 дійсно умисно завдав ОСОБА_2 удару, що
завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень не встановлено.

Відповідно до
ч.З ст. 62 Конституції
України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях.
Усі сумніви щодо доведеності вини "особи тлумачаться на її користь.

Свідки ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5.
не були очевидцями тих подій, про

які стверджує потерпіла, і про обставини, викладені
потерпілою, свідчать лише з її слів; акт

'
від 12.09.2005 року
також складено зі слів потерпілої ОСОБА_2

В ході судового слідства достовірно встановлено, що
ОСОБА_1., перебуваючи

-в трудових відносинах
із 1111
"ІНФОРМАЦІЯ_2", 12.09.2005 року знаходився
на території

підприємства з законних підстав, і
близько о 9 год. ЗО хв.
між ним і його дружиною

ОСОБА_2,, в службовому приміщенні, відбулася розмова з приводу можливого

розподілу майна між ними, оскільки подружжя ОСОБА_1. і ОСОБА_2

перебували в зареєстрованому шлюбі,
але припинили шлюбні стосунки з травня місяця 2005

2

року, проживали окремо. Не вирішивши питання щодо
розподілу майна ОСОБА_1 та а ОСОБА_2
покинули службове приміщення, де знаходилися наодинці.

Дані обставини
встановлені судом відповідно до показів підсудного, потерпілої та матеріалів
кримінальної справи.

Потерпіла
ОСОБА_2, підтримала
в судовому засіданні обвинувачення і свою скаргу, пояснила, що дійсно вони
разом з ОСОБА_1 перебували в шлюбі, але подружні стосунки між ними були
припинені, проживали окремо. 12.09.2005
року на її робочому місці, перебуваючи в службовому приміщенні, вони з
ОСОБА_1 обговорювали питання щодо розподілу спільно придбаного майна, оскільки
на той час вони припинили спільне проживання і збиралися розлучатися. Під час
цієї розмови ОСОБА_1 чіплявся до неї, ображав нецензурними словами, а потім
підійшов і наніс удар кулаком руки в обличчя, після чого вона розплакалася,
вийшла з приміщення і пішла в адміністративний корпус де повідомила присутнім
працівникам підприємства ОСОБА_3та ОСОБА_4, що її чоловік вдарив її по обличчю.
В цей день було складено акт, що ОСОБА_1 перебуваючи в нетверезому стані,
здійняв руку на неї і що це є неодноразовим випадком фізичних дій ОСОБА_1 до
неї.

Свідок ОСОБА_3.
пояснила, що вона працювала в 1111
"ІНФОРМАЦІЯ_2" начальником -
планового відділу. Вона особисто не була свідком сварки ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Близько 10 години
ОСОБА_2 прийшла в адмінкорпус, була заплакана, обличчя було червоним, і
повідомила, що її побив чоловік кулаком в обличчя. Вона надала ОСОБА_2
заспокійливе і прикладала лід до обличчя. Зі слів ОСОБА_2 було складено акт про
те, що ОСОБА_1 був в нетверезому стані і здійняв на неї руку, який вона
підписала. Стверджувати, що ОСОБА_1.
в цей день був в нетверезому стані і здійняв руку на ОСОБА_2 вона не може,
оскільки вонаОСОБА_1. в цей день
не бачила і не спілкувалася з ним.

Свідок ОСОБА_4.
пояснила, що працювала в ПП "ІНФОРМАЦІЯ_2" бухгалтером. Свідком
конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не була. Від ОСОБА_2, яка прийшла в контору в
заплаканому вигляді, дізналася, що в неї виник конфлікт з її чоловіком-
ОСОБА_1., що він підняв на неї руку і нецензурно висловлювався. Як він її
побив, вона не розповідала. Про те, що ОСОБА_1 був в нетверезому стані і
здійняв на ОСОБА_2 руку, на підприємстві було складено акт, який вона
підписала. Акт було складено зі слів ОСОБА_2 Особисто вона з ОСОБА_1. в цей день не
спілкувалася з приводу даної події, тому стверджувати, що ОСОБА_1. в цей день був в
нетверезому стані і здійняв руку на ОСОБА_2 вона не може.

Свідок ОСОБА_5.
пояснив, що працює генеральним директором підприємства, на якому працювали
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Особисто він 12.09.2005
року не був очевидцем події, про яку розповіла ОСОБА_2 , яка прийшла до
нього в кабінет^ була схвильована, сказала, що її чоловік ОСОБА_1 застосував до
неї силу. ОСОБА_1 нічого йому не пояснював і він його ні про що не розпитував,
в тому числі про обставини конфлікту, бо вважав це сімейною справою, але мав
розмову з ОСОБА_1., що на роботі не потрібно з'ясовувати сімейні відносини. Акт
від

12.09.2005 року про
те, що ОСОБА_1 був в нетверезому стані і здійняв на

ОСОБА_2 руку,
було складено зі слів ОСОБА_2 за його розпорядженням і ним підписано.

Суд критично
оцінює показання потерпілої, свідків та акт від 12.09.2005 року що ОСОБА_1.,
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, почав чіплятися та ображати
ОСОБА_2 брутальними словами, а потім наніс їй удар в обличчя, з наступних
підстав.

Потерпша із скаргою в суд в порядку приватного
звинувачення звернулася лише

22.09.2006 року,
тобто за сплином більш
ніж одного року після вчинення дій відносно неї з бокуОСОБА_1., в яких вона його
звинувачує. До правоохоронних органів та органів охорони здоров'я після
випадку, що трапився 12.09.2005
року не зверталася, нікому, крім зазначених свідків - членів трудового
колективу, про нього не розповідала.

Після припинення шлюбних стосунків
в .травні 2005 року
підсудний і потерпіла продовжували працювати на одному підприємстві, конфлікти
між ними не виникали, зі скаргами на поведінку ОСОБА_1. до керівництва та до
правоохоронних органів ОСОБА_2 не зверталася. Підсудний мав намір звільнитися з
роботи ще до 12.09.2005

3

року, але залишився лише на
прохання керівництва. Потерпіла 12.09.2005
року з власної ініціативи перебувала
з підсуднім на одинці. Нормальні стосунки між ОСОБА_1. та ОСОБА_2 залишалися і
після 12.09.2005 року, про що свідчить той факт, що ОСОБА_1. давав письмове
доручення потерпілій на отримання заробітної плати, що заборгувало йому
підприємство при звільненні. Даний факт підтвердили в ході судового слідства
підсудний і потерпіла

Обставини, викладені
потерпілою в скарзі не відповідають обставинам, що були встановлені під час
судового слідства. Так, в скарзі зазначено, що 12.09.2005 року ОСОБА_1.
почав чіплятися безпричинно до ОСОБА_2, ображати її нецензурними словами, а
потім її вдарив. Як було встановлено в ході судового слідства, ОСОБА_2 сама
запросила ОСОБА_1. до службового
приміщення з метою обговорити питання розподілу майна спільно нажитого під час
шлюбу, так як вони перебували в процесі розірвання шлюбу. Сторони не дійшли
спільної згоди щодо розподілу майна.

Крім того, в
скарзі потерпіла зазначила, що майже відразу після того, як ОСОБА_1. її вдарив, до
неї підбігли безпосередні свідки побиття -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інші працівники підприємства, після цього ОСОБА_1. припинив її
бити, а потім в присутності керівника підприємства - ОСОБА_5. було
складено акт про її побиття. Як було встановлено в ході судового слідства,
викладені обставини не відповідають дійсності, оскільки безпосередніх свідків
побиття не було, ОСОБА_2 після конфлікту, що виник між нею та ОСОБА_1., сама
пішла до адміністративного корпусу, де мала розмову з ОСОБА_3. та ОСОБА_4., і
які саме з її слів знають про конфлікт, що виник між сторонами, а також
розповіла про все що трапилося ОСОБА_5., за вказівкою якого було складено акт про
випадок, що трапився. ОСОБА_1.
того дня в стані алкогольного сп'яніння ніхто не бачив, даний факт
ніде і ніким не зареєстровано.

Із показань
свідка ОСОБА_5 вбачається, що він, як безпосередній керівник, не з'ясовував у
підсудного чи дійсно він побив свою дружину і обставин побиття, а лише
обмежився зауваженням, щоб на роботі не з'ясовували сімейні стосунки. ОСОБА_1. з актом, після
його складання, не ознайомлювали, пояснень від нього не відбирали ні щодо факту
нанесення удару потерпілій, ні щодо перебування його в нетверезому стані на
робочому місці; в правоохоронні органи про скоєння злочину не повідомляли.

Як
пояснивОСОБА_5., він не розпитував ОСОБА_1.,
вважав це інтимною справою, і той йому нічого не розповідав, що свідчить
про те, що підсудний і потерпіла з'ясовували якісь питання, які не виходили за
межі порушення закону, правил поведінки і норм моралі

Із показань
потерпілої вбачається, що акт від 12.09.2005
року був складений з ініціативи керівника для залякування ОСОБА_1. на майбутнє, про що
вона пояснила в ході судового слідства.

В показаннях свідків є
суперечності. Свідки ОСОБА_3. і ОСОБА_4. пояснювали, що потерпіла спочатку
прибігла до них і скаржилася на підсудного, а вже потім вони ^ розповіли про все генеральному директору
ОСОБА_5., а ОСОБА_5. свідчив, що сама потерпіла прийшла до нього і почала
скаржитися.

Показання свідка
ОСОБА_3. також частково не відповідають дійсності. Так, в ході судового
слідства вона пояснювала, що ОСОБА_2 після побиття її ОСОБА_1., яке мало місце 12:09.2005 року не виходила
на роботу протягом кількох днів через синець під оком. Але в судовому засіданні
це не знайшло свого підтвердження і спростовується довідкою, наданою директором
ШГ'ІНФОРМАЦІЯ_2", згідно якої ОСОБА_2 12.09.2005 року відпрацювала 6
годин, в подальші робочі дні цього місяця вона працювала по 8 годин. Таким
чином, потерпіла продовжила працювати того дня, вийшла на роботу наступного дня
та в послідуючі дні.

При дослідженні запису фіксування
судового засідання технічними засобами по цивільній справі № 2-1605/05 за позовом
ОСОБА_1. до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не підтверджено, що ОСОБА_1. 12.09.2005 року, а також
раніше, неодноразово піднімав руку на ОСОБА_2, про що потерпіла стверджувала в
ході судового слідства, оскільки такі відомості не містяться в технічному
записі і ОСОБА_2

4

суд про ці факти при розірванні шлюбу
не повідомляла. Причиною розпаду сім'ї була шлюбна невірність з бокуОСОБА_2,
про що пояснював ОСОБА_1 і проти чого не заперечувала ОСОБА_2, визнавши дані
обставини.

В основу обвинувачення ОСОБА_1 покладено скаргу потерпілої ОСОБА_2, її
пояснення, пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5. та акт від 12.09.2005 року.

Дані докази носять суперечливий характер, викликають сумніви в їх
достовірності і є недостатніми для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні
якого обвинувачується підсудний.

За викладених
обставин суд приходить до висновку, що
ОСОБА_2 не довела факт нанесення їй удару в обличчя її чоловіком ОСОБА_1., і до висновку
про невстановлення події злочину передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а
тому ОСОБА_1. підлягає
виправданню відповідно до ч.4 ст.327 КПК України.

Керуючись ст.
ст. 323, 324, 327 ч.4 КПК
України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ст. 126 ч.І

КК України виправдати.

На вирок суду може бути апеляція до апеляційного суду Полтавської області в
15 добовий термін
після його проголошення.

Суддя В.СЧередникова