Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 0602/1575/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2012 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, за участю прокурора Воронюк С.О., потерпілого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баранівка справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, раніше не судимого,

за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2012 року близько 11-ї години ОСОБА_3, перебуваючи за місцем свого постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, під час сварки виниклої на грунті особистих неприязних відносин з батьком ОСОБА_2, умисно наніс останньому один удар коліном лівої ноги в живіт, чим спричинив йому тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя, у вигляді закритої травми живота, розриву тонкої кишки.

В судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненому злочині визнав повністю і пояснив, що він дійсно 19.07.2012 року він з батьками знаходився вдома. Близько 11-ї години між ним та батьком ОСОБА_2 виникла сварка з приводу того, що в батька пропали гроші, при цьому його мати знаходилася в іншій кімнаті. Він сказав, що їх не брав. Тоді батько схопив його двома руками за верхній одяг та почав шарпати, між ними виникла бійка, внаслідок якої коліном лівої ноги наніс удар батьку в живіт, щоб відштовхнути його. В подальшому вони розійшлися і він пішов на вулицю. Додому він повернувся ввечері, близько 20-ї години. В цей час батько почав говорити, що йому погано, коли викликала швидку допомогу, батька забрали до лікарні та зробили йому операцію. У вчиненому злочині щиро розкаюється.

Крім визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненому злочині, його вина підтверджується іншими зібраними по справі доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_2, який підтвердив, що 19.07.2012 року між ним та його сином виникла суперечка, в ході якої на грунті неприязних відносин ОСОБА_3 наніс йому один удар ногою в живіт;

- висновком судово-медичної експертизи № 739 від 17.08.2012 року, згідно якого у ОСОБА_2 виявлені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву тонкої кишки (а.с. 33).

У звязку з повним визнанням підсудним своєї вини у вчиненому злочині, суд відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, розяснивши при цьому учасникам судового розгляду справи наслідки застосування даної статті КПК України.

Дії підсудного ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України, які виразились в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя.

Пpи пpизначеннi покаpання суд вpаховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної, обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України підсудний вчинив злочин, який за своїм ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Ці обставини суд визнає такими, що пом'якшують його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної судом не встановлено.

Підсудний характеризується позитивно.

Враховуючи зазначені судом обставини, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи підсудного, який раніше не судимий, характеризується позитивно суд вважає за можливе застосувати до підсудного ОСОБА_3 положення ст.69 КК України та при призначенні покарання за ч. 1 ст. 121 КК України призначити покарання більш мяке ніж передбачене Законом.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбачених ст. 121 ч. 1 КК України та призначити покарання за цим законом із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 Кримінального кодексу України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично з'являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: Ю.А. Ковалик