Справа № 1-83/11
Провадження № 1/456/8/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" березня 2015 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.
Партизан Узловського р-ну Тульської обл., Росія,
громадянина України, росіянина, з середньою освітою,
одружений, діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , ПП « ОСОБА_9 », експедитор,
зареєстрований та проживає:
АДРЕСА_1 , раніше не судимий, в порядку ст.89 КК України,
за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.
Жидачів Львівської обл., громадянина України, українця, з
середньою освітою, неодружений, не працює,
зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.
за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , в групі осіб із ОСОБА_10 , 18.08.2008 року біля 2 год. у м. Жидачів по вул. Грушевського 35, на території автостоянки, охоронюваної «ТЗОВ ТВК «Львів-Холод», з мотиву помсти за самовільне викрадення потерпілим ОСОБА_11 автомобіля марки «Форд-Транзіт», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_6 і який згодом потерпілим був повернутий, в підсобному приміщенні «ТЗОВ ТВК «Львів-Холод» нанесли ногами декілька ударів по ногах ОСОБА_11 , після чого спонукали його вийти із підсобного приміщення, де на території ТЗОВ ТВК «Львів-Холод», в присутності ОСОБА_12 , яка намагалася перешкодити їхнім діям, та якій ОСОБА_10 пригрозив фізичної розправою, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 удар рукою в живіт, і після того, як останній зігнувся, ОСОБА_6 наніс два удари долонею по голові, від яких потерпілий впав, і ОСОБА_6 , припіднявши ОСОБА_11 наніс йому удар ногою в живіт. Продовжуючи свої дії, біля в`їздних воріт ТЗОВ ТВК «Львів-Холод» ОСОБА_6 наніс удар долонею по задній частині голови, від чого ОСОБА_11 впав на коліна і наніс удар ногою в обличчя потерпілому, і коли останній боком впав усім тілом на асфальт, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_13 нанесли численні удари ногами по задній частині голови потерпілого, по руках, якими потерпілий прикривав голову, спині та інших частинах тіла. Після цього ОСОБА_6 схопив ОСОБА_11 за одежу, і при піднявши, заставив його по території ТЗОВ ТВК «Львів-Холод» пройти незначну відстань, де зупинившись, знову наніс йому удар долонею по обличчю, а ОСОБА_13 наніс долонею два удари по задній частині голови, після цього ОСОБА_6 вдарив кулаком його в живіт, а ОСОБА_13 наніс черговий удар долонею в обличчя, від якого ОСОБА_14 впав. Коли ОСОБА_11 лежав на землі, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 наносили почергово йому чисельні удари в задню частину голови та по спині. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_13 припідняли ОСОБА_11 і нанесли останньому удари ногами в ділянку ягодиць. В своїй сукупності ОСОБА_6 та ОСОБА_13 заподіяли потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: синця на лівому плечі, синець на верхньому полюсі раковини лівого вуха, синець на верхньому полюсі раковини правого вуха, крововилив на правій гомілці, синці на пальцях правої та лівої руки, синець на правій нозі, садно в потиличній ділянці голови, крововиливи у вискових м`язах, крововилив в потиличній ділянці зліва, аналогічний крововилив на м`яких тканинах, які скріплені із потиличною кісткою, травматичний розрив поперекового синусу з утворенням гематоми в лівій скронево-потилично-базальних ділянках, тотальні крововиливи на базальній поверхні обох лобних та вискових долей з поширенням на варолієв міст, кров в бокових шлуночках, точкові крововиливи у варолієв міст та продовгастий мозок, гематому крововиливу над твердою мозковою оболонкою в задній черепній ямці зліва, ізольований перелом внутрішньої поверхні потиличної кістки, в ділянці передньої черепної ямки залишки плащевидної гематоми з обох боків, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку експерта №158 від 17.11.2008 року, в тому числі, закриту черепно - мозкову травму, в результаті якої утворились: ізольований перелом потиличної кістки, гематоми (крововиливи) під тверду мозкову оболонку, між кістками черепа та твердою мозковою оболонкою, крововиливи в м`які мозкові оболонки, в шлуночки головного мозку, які є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння, та від якої ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер у лікарні.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 вину не визнав, цивільні позови заперечив та пояснив, що 17.08.2008р. близько 18 год. він приїхав до ОСОБА_15 на святкування його дня народження, через деякий час туди на автомобілі під`їхав ОСОБА_10 . Близько 00 год. вони зібралися їхати додому і він попросив ОСОБА_10 підвезти його додому, оскільки свій автомобіль марки «Нива Шевроле», номерний знак НОМЕР_2 він мав намір залишити на автостоянці. Приблизно о 00 год. 30 хв. він приїхав на автостоянку, в`їздні ворота якої на той час були відчинені. Коли він заїжджав на територію автостоянки, вийшов охоронець ОСОБА_11 , якого він запитав, де саме припаркувати автомобіль, останній у відповідь показав рукою. Після того, як він припаркував автомобіль до нього підійшов охоронець ОСОБА_11 і він його запитав, у зв`язку з чим та з якою метою він викрадав його автомобіль марки «Форд Ескорд» синього кольору. Потерпілий відповів, що нічого не пригадує, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак потім повідомив, що вказаний автомобіль він взяв для того, щоб випробувати його технічні характеристики. Коли він спілкувався з потерпілим, то помітив, що той знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Тоді, він своєю правою рукою двічі, похлопав його по лівому плечу, висловивши в його адресу нецензурні слова та застерігаючи сказав: «думай що робиш». Після цих слів він розвернувся та доповнив: «у випадку якщо Ви заподіяли шкоду автомобілю, то будете відшкодовувати вартість всього автомобіля». Вказана розмова тривала близько 2-5 хв. Після цих слів він покинув територію автостоянки, вийшовши на вулицю, почав телефонувати до ОСОБА_10 . Коли він вийшов на центральну дорогу, то під`їхав ОСОБА_10 і він сів в автомобіль і той відвіз його додому. Крім того доповнив, що 08.08.2008р. він залишив свій автомобіль «Мерседес» на стоянці і разом із ОСОБА_10 вони їздили на рибалку в с. Отиневичі Жидачівського району. Вночі до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що невідома особа знаходиться за кермом його автомобіля марки «Форд Транзит» та на великій швидкості пересувається по місту, потім повідомив що це був охоронець автостоянки разом з дівчиною. Він попросив ОСОБА_16 зупинити автомобіль та забрати у водія ключі. Через деякий час ОСОБА_16 зателефонував та повідомив, що йому вдалось зупинити автомобіль і що охоронець та дівчина були в стані алкогольного сп`яніння. Він хотів поговорити з охоронцем з приводу інциденту, однак той постійно знаходився в стані алкогольного сп`яніння. 19.08.2008р. його та ОСОБА_10 затримали та відвезли у Стрийське ІТТ. Працівники міліції повідомили про заяву щодо вчинення ними злочину відносно потерпілого, який знаходився в лікарні. Зазначає, що жодних інших конфліктів з потерпілим в нього в той вечір не було. Вважає, що ОСОБА_12 його обмовляє, оскільки боїться, що він напише на неї заяву за викрадення автомобіля. Він потерпілим шкоду не відшкодував. 18.08.2008 року він звернувся з заявою в міліцію про викрадення автомобіля. Вину не визнає, просить суд його виправдати.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 вину не визнав, цивільні позови заперечив та пояснив, що 17.08.2008р., близько 16 год. 30 хв. він приїхав на день народження до ОСОБА_15 . Близько 00 год. після закінчення святкування, ОСОБА_6 звернувся до нього з проханням, щоб підвезти його додому, після того як він залишить свій автомобіль на автостоянці. ОСОБА_6 поїхав раніше, а він за ним трішки пізніше, щоб його забрати. Коли він під`їхав до зупинки, ОСОБА_6 йшов по тротуару, він його підібрав та відвіз додому, після чого також поїхав додому. 17.08.2008р. він на території автостоянки не знаходився, в нього жодних конфліктів з охоронцем не виникало. Він не відшкодовував потерпілим жодної шкоди. Його затримали 19.08.2008р., 04.02.2010р. звільнили з - під варти, оскільки кримінальна справа була скерована на додаткове розслідування. Йому невідомо, чому ОСОБА_17 його оговорює. В той час коли він разом з ОСОБА_6 знаходились на рибалці, той йому повідомляв, що до нього телефонував ОСОБА_16 та розповів, що охоронець їздить на його автомобілі. На дні народженні ні він, ні ОСОБА_6 алкогольних напоїв не вживали. Вину не визнає, просить суд його виправдати.
Незважаючи на невизнання підсудними своєї вини, винність ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в злочині, передбаченому ч.2 ст.121 КК України, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:
даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_18 про те, що 17.08.2008р. близько 05 год. 30 хв. вона відправила свого сина ОСОБА_19 на роботу з м. Стрия в м. Жидачів, де він працював близько 1,5 міс. на посаді охоронця автостоянки. Після того більше вона його не бачила. 18.08.2008р. близько 09 год. ранку вона телефонувала до сина, однак той не брав слухавку. О 21 год. 00 хв. до неї зателефонувала дівчина її сина - ОСОБА_17 та повідомила, що ОСОБА_20 знаходиться в Стрийській ЦРЛ, так як йому завдали тілесних ушкоджень в м. Жидачеві. Вона не повірила її словам, оскільки не довіряла. Близько 5 год. ранку 19.08.2008р. до неї зателефонував хлопець та повідомив, що її син знаходиться в Стрийській ЦРЛ та помирає. Вона швидко зібралась та побігла в лікарню. Коли вона прийшла до лікарні, в коридорі на 7 поверсі знаходилось 4 жінки та 5 хлопців, які побачивши її, налякались. Вона зайшла в реанімаційне відділення, лікар розповів, що ОСОБА_19 доставили в лікарню в тяжкому стані, його готували до операції, викликали нейрохірурга з м. Дрогобича, однак на операційному столі син впав в глибоку кому і врятувати його вже було неможливо. Близько 08 - 08 год. 30 хв. вона зайшла до сина, який перебував на штучному диханні і побачила, що його ушні раковини синього забарвлення, на лівій руці, під пахою та на грудній клітці синя гематома, на голові були гулі, нижня губа була розбита, пальці на руках були переломані. Коли вона з хресною матір`ю її сина ОСОБА_21 стояли на коридорі, то почули, як ОСОБА_17 сказала: «О тепер ми грошенят зберемо багато». Вони перебували в лікарні до 00 год., а тоді вона запросила ОСОБА_22 , її сестру ОСОБА_23 та ОСОБА_24 до себе додому переночувати. Коли вони йшли по дорозі з лікарні до її дому, ОСОБА_17 почала їй розповідати, що трапилось. Вона говорила, що її син був в поганих відносинах з ОСОБА_6 , оскільки останній не хотів ставити автомобіль там, де казав ОСОБА_20 . Вона повідомила, що приблизно за три дні до тих подій, ОСОБА_6 прийшов на автостоянку, покликав сина та сказав «де той урод, я йому хребет переламаю». ОСОБА_20 вийшов, вони поговорили, та розійшлися. 18.08.2008р. близько 01-02 год. ночі на територію автостоянки на автомобілі під`їхав ОСОБА_6 , він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_20 сказав ОСОБА_25 відчинити ворота, щоб ОСОБА_6 заїхав та залишив автомобіль, що вона і зробила. Після того, як ОСОБА_6 заїхав, він запитав де ОСОБА_20 , ОСОБА_25 вказала на «будку», де знаходився її син. Коли ОСОБА_6 зайшов всередину, то ОСОБА_20 лежав на землі і тоді ОСОБА_6 почав ногами наносити удари по ногах сина, потім сказав ОСОБА_19 вийти на територію автостоянки, де кулаком руки наніс ОСОБА_19 удар в ділянку живота. Після цього удару син нахилився вперед і тоді ОСОБА_6 двома кулаками наніс два удари в задню ділянку голови, по шиї, від чого син впав на коліна і в цей час підбіг ОСОБА_10 , який почав наносити численні удари руками в ділянку голови ОСОБА_19 . ОСОБА_17 розповідала, що вони тягали ОСОБА_19 по території автостоянки, брали його за одяг, піднімали і тоді били ногами, кулаками, внаслідок чого він падав, а вони знову піднімали його і наносили удари. В цей час вона була біля них, кричала та просила їх не бити ОСОБА_19 , однак ОСОБА_10 впіймав її та тримав, а ногами бив сина. Після нанесених численних ударів, вони залишили ОСОБА_19 на землі та повідомили ОСОБА_25 , у випадку, якщо вона викличе працівників міліції або швидку допомогу, вони повернуться та вб`ють її. Після того як ОСОБА_6 та ОСОБА_10 пішли, син ще довго лежав на землі та не міг піднятися. ОСОБА_25 намагалась підняти його, однак не могла. Через деякий час вона підняла його та повела в «будку». Він скаржився, що його болить голова, плутав слова. Це тривало до 6 ї год. ранку, після чого він заснув. Після того, як ОСОБА_20 прокинувся, він почав блювати, просив таблетку від головного болю. На її запитання чому вона не викликала швидку, ОСОБА_25 відповіла, що боялася, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 повернуться та вб`ють їх. В такому стані він знаходився на території автостоянки до 12 год. поки не приїхав на зміну інший охоронець, який був братом ОСОБА_25 . Вона все розповіла брату і потім вони поїхали до м. Стрий. Коли вони прибули в м. Стрий, ОСОБА_17 повела ОСОБА_19 до себе додому. Біля будинку на вул. Добрівлянській син присів на траву. До нього підійшов ОСОБА_26 та запитав, що трапилось, ОСОБА_25 відповіла, що ОСОБА_19 побили, на що він запитав, чому вона не викликає швидку. Потім ОСОБА_26 приніс пляшку вина, налив сину, він трішки випив та почав блювати. Потім підійшов ОСОБА_27 , який разом з ОСОБА_28 підняли та провели ОСОБА_19 під будинок ОСОБА_12 , де він став помирати. Після цього ОСОБА_17 викликала швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, ОСОБА_25 сказала, що ОСОБА_20 п`яний, і лікар з швидкої допомоги відмовився надавати йому допомогу, однак син сам сказав, що його побили і лікар оглянув його. Після цього на автомобілі швидкої допомоги її сина відвезли в Стрийську ЦРЛ. До автомобіля швидкої він йшов сам, а з автомобіля до лікарні його несли на ношах. Це все їй розповідала ОСОБА_17 особисто. Її син помер ІНФОРМАЦІЯ_5 о 00 год. 50 хв., про це їй повідомив лікар. Коли було 9 днів після похорону сина, до неї додому прийшла ОСОБА_17 разом з двома хлопцями. На той час їй вже було відомо, що та змінила покази. Вона говорила, що хоче поставити пам`ятник ОСОБА_19 , потім сказала, що вагітна від її сина і що в жовтні вони мали одружитись. Потім вона вийняла із сумки дві купюри номіналом по 100 дол. США передала їй та сказала, що принесе ще. На її запитання звідки в неї такі гроші, ОСОБА_25 відповіла, що кошти їй дала бабуся. Про даний факт вона повідомила слідчого, який кошти вилучив. Через деякий час вона підійшла до бабусі ОСОБА_12 , яка займається торгівлею на базарі та запитала звідки в неї кошти, які вона дала Наталі, однак та сказала, що жодних грошей онучці вона не давала та повідомила, що все розповість слідчому. Приблизно через місяць на цвинтарі, вона зустріла матір ОСОБА_25 , яка повідомила, що донька весь час знаходиться вдома, оскільки за нею стежать та погрожують. За деякий час до неї зателефонувала адвокат ОСОБА_29 і вони домовились про зустріч. Коли вона прийшла до неї, то та сказала що підсудні хочуть дати їй кошти в сумі 35 тис. грн. і що 10 тис грн. з цієї суми має належати їй. Через кілька днів вона прийшла до ОСОБА_29 і остання повідомила, що підсудні дають їй 60 тис. грн., з яких 10 тис грн. знову мають бути її. Вона не погодилась та пішла геть в сторону поліклініки, в приміщенні якої знепритомніла. Пізніше в офісі адвоката ОСОБА_29 в присутності матері і сестри ОСОБА_10 та дружини і сестри ОСОБА_6 їй дали кошти в сумі 60 тис. грн., і вона написала розписку. За що їй давали кошти вона не знає. Вказані кошти вона витратила на встановлення надгробного пам`ятника для сина, вартістю 32 тис. грн., решту коштів витратила на лікування чоловіка. Слідчий ОСОБА_30 мав намір забезпечити ОСОБА_25 охорону, однак та відмовилася. Просить суд задоволити позов в повному обсязі. При призначенні покарання підсудним вона не наполягає на позбавленні їх волі, однак вважає, що суд повинен покарати їх за двома статтями, передбачених обвинуваченням;
даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_31 , яка суду пояснила, що 18.08.2008 року до неї передзвонила мати і повідомила, що її брат ОСОБА_32 перебуває в тяжкому стані в реанімаційному відділенні Стрийської ЦРЛ, і що його побили, а ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомила, що брат помер. Після похорону мати розповіла їй, що брата побили через автомобіль на стоянці в м. Жидачеві ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Просить суд підсудних покарати суворо. Заподіяна їй моральна шкода полягає в тому, що брата вже не повернеш. У вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_66 рідного брата ОСОБА_12 , який після оголошення в судовому засіданні показань, даних ним на досудовому слідстві, повністю їх підтримав та зазначив, що він із ОСОБА_56 здійснювали охорону території підприємства «Львів-холод» у м.Жидачів по вул. Грушевського 35 по змінах, 17.08.2008 року ОСОБА_11 заступив на чергування, разом з ним поїхала його сестра ОСОБА_12 18.08.2008року біля 12 год. він приїхав у м. Жидачів на роботу, щоб змінити ОСОБА_11 . Він приїхав пізніше, оскільки затримався у власних справах. Коли він зайшов в підсобне приміщення для охоронників, яке розташоване при в`їзді на територію, то всередині нього знаходилися ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та вели розмову між собою. Він помітив, що ОСОБА_32 тримається рукою за задню частину голови. Він запитав у нього, що сталося і той відповів йому, що його болить голова. ОСОБА_32 розповів йому, що вночі 18.08.2008 року у м. Жидачів на території підприємства його побили ОСОБА_35 та ще один невідомий йому молодий хлопець. Із подальшої розповіді ОСОБА_62 йому стало відомо, що ОСОБА_6 та невідома особа, яка була із ним нанесли йому множинну кількість ударів по голові. Він бачив по зовнішньому виду ОСОБА_44 , що з ним не все в порядку. ОСОБА_14 говорив, що його нудить. Біля 14-15 год. ОСОБА_14 , вийшов із території підприємства і разом із його сестрою ОСОБА_25 направились в м. Стрий, а він в свою чергу залишився на чергуванні. Ввечері 18.08.2008 року о котрій це було годині він не пригадує, йому зателефонувала на мобільний телефон його сестра ОСОБА_17 та повідомила, що ОСОБА_47 стало погано на вулиці. На наступний день ОСОБА_25 розповіла йому, що ОСОБА_6 та невідома особа молодого віку 18.08.2008 року біля 2 год. в м. Жидачів на території «Львів-Холод» по вул. Грушевського 35 нанесли численні удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_11 , чим спричинили йому тілесні ушкодження, внаслідок яких 18.08.2008 року в ОСОБА_19 почала боліти голова, почалася рвота, а потім йому в м Стрий раптово стало погано і він був госпіталізований. 18.08.2008 року спиртних напоїв ОСОБА_17 із ОСОБА_56 в його присутності не вживали. ОСОБА_14 інколи міг вжити спиртні напої в незначній кількості, але спиртними напоями він не зловживав;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_67 товариша ОСОБА_12 і ОСОБА_44 , який повністю підтримав показання, дані ним на досудовому слідстві про те, що 18.08.2008 року біля 17 год. 30 хв. у м. Стрий на вул. Добрівлянській біля магазину «Ірина» він зустрів ОСОБА_22 і ОСОБА_62 . ОСОБА_32 сидів на бордюрі та блював, а біля нього стояла ОСОБА_25 . Він запитав що сталося, ОСОБА_32 йому пояснив, що його побили двоє осіб та повідомив, що одного з них він добре знає, а другого впізнає. ОСОБА_32 пояснив, що ці особи побили його вночі на роботі, а точніше на автостоянці, де остатній працює охоронцем. ОСОБА_17 також йому розповіла, що її хлопця побив громадянин на прізвище ОСОБА_38 та ще один невідомий хлопець, обличчя якого вона добре запам`ятала. ОСОБА_17 розповіла, що невідомий хлопець та ОСОБА_38 били ОСОБА_62 ногами та кулаками по голові і він просив їх не бити його, і тепер в нього від отриманих ударів болить голова. Після цього він запропонував випити вина, на що остатні погодилися. Він купив в магазині «Ірина» пляшку вина «Сонце в бокалі» у картонній упаковці, ємкістю один літр, одноразові стаканчики та кусок сиру «Косичка», після цього вони розпили дане вино. В основному вино пив він та ОСОБА_17 , ОСОБА_32 , випив приблизно 100-150 грам вина не більше і при цьому продовжував розповідати про факт свого побиття в м. Жидачеві на автостоянці. Після цього ОСОБА_17 та ОСОБА_32 пішли додому до ОСОБА_68 , яка проживала поруч з цим магазином. В цей час ОСОБА_69 було погано і його підтримувала за руку ОСОБА_17 . Він забіг додому, який був поруч і залишивши ключі, наздогнав ОСОБА_62 та ОСОБА_22 , які по волі йшли до будинку. По дорозі до будинку ОСОБА_20 почав падати в корчі, але ОСОБА_17 , яка його притримувала, зупинила і поставила на ноги, по суті він так і не впав, а лише сперся на зарослі корчів. Коли вони підійшли до будинку і ОСОБА_32 знову почав хитатися на бік то ОСОБА_17 його тримала за руку і постійно ставила на ноги. Потім ОСОБА_32 присів, обхопив руками голову і так сидів. До них підійшов невідомий йому хлопець і приєднався до них. Потім він побачивши, що ОСОБА_69 стало взагалі погано, пішов до сусідів в будинок ОСОБА_70 і викликав швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога з неї вийшла фельдшер, яка запитала, хто хворий, в цей час ОСОБА_17 сказала фельдшеру дослівно: « ОСОБА_71 стало погано, бо він випив вина і в нього болить голова». Фельдшер обурилася та сказала, що до п`яних вони не їздять і тоді він сказав до ОСОБА_68 , щоб та не брехала, а говорила правду, що ОСОБА_19 побили двоє осіб і що його били ногами і руками по голові, що тепер його дуже болить голова від отриманих травм. Після цього ОСОБА_17 сказала, що її ОСОБА_19 побили сьогодні вночі і що йому потрібна медична допомога. Після цього невідомий йому хлопець пішов геть, а він, ОСОБА_32 , ОСОБА_17 сіли в автомобіль швидкої і з ними сіла фельдшер, після цього вони поїхали в Стрийську ЦРЛ. Поки він був біля ОСОБА_62 , то остатній при ньому до землі не падав, один раз ОСОБА_32 завалився на корчі, а другий раз похитнувся в бік, але ОСОБА_17 його весь час тримала за руку. Крім цього ОСОБА_32 неодноразово йому говорив, що його побив громадянин ОСОБА_38 і ще хтось з м. Жидачева і що він їм помститься;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_72 товариша ОСОБА_44 та ОСОБА_12 про те, що в 2008 р. він зустрів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , останній лежав на узбіччі дороги. Він підійшов та запитав, що трапилось, ОСОБА_25 відповіла, що ОСОБА_19 погано та попросила його допомогти відвести його до її помешкання. Після цього він разом з ОСОБА_25 взяли ОСОБА_19 під руки та повели до її будинку, де посадили на бетонне покриття біля під`їзду і ОСОБА_25 матір викликала швидку допомогу. В цей час до них підійшов ОСОБА_53 і вони разом, дочекавшись карети швидкої допомоги, посадили ОСОБА_19 в неї. Коли вони чекали на карету швидкої допомоги, то ОСОБА_12 повідомила, що ОСОБА_11 побили в м. Жидачеві і тому він себе погано почуває, а саме розповіла, що двоє осіб, в її присутності, витягли ОСОБА_11 із приміщення охорони та наносили множинні удари ногами по різних частинах тіла. Після чого у ОСОБА_62 почалася сильна рвота і болі в голові. По приїзду швидкої допомоги вони допомогли сісти в автомобіль ОСОБА_69 і останнього повезли в Стрийську лікарню, із ОСОБА_19 також поїхали ОСОБА_12 , крім цього коли він вів ОСОБА_44 , остатній марив і говорив нісенітниці. Він не бачив жодних тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_11 , оскільки на вулиці було темно. Коли вони разом з ОСОБА_25 вели ОСОБА_19 дорогою, то він жодного разу не падав на землю. Він не чув від ОСОБА_19 запаху спиртних напоїв;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_73 рідної сестри ОСОБА_12 про те, що її чоловік ОСОБА_74 , який 18.08.2008 року біля магазину «Ірина» по вул. Добрівлянській в м. Стрий продавав кавуни і їй розповів, що цього дня він бачив ОСОБА_62 , її сестру ОСОБА_25 та ОСОБА_75 . В цей час ОСОБА_32 дуже погано себе почував, попросив в її чоловіка скибку кавуна, він йому дав і ОСОБА_32 , навіть не вкусивши кавуна, виблював біля нього однією водою. Про падіння ОСОБА_44 її чоловік їй нічого не розповідав. Вона дійсно їздила з ОСОБА_25 в райвідділ, чула розмову про гроші, а потім ОСОБА_25 писала скарги;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_76 рідної сестри ОСОБА_12 про те, що в 2008р. до неї зателефонувала її рідна сестра ОСОБА_12 та повідомила, що її хлопця ОСОБА_11 госпіталізували до медичного закладу. Вона розповіла, що ОСОБА_20 , повертаючись додому в стані алкогольного сп`яніння, впав, у зв`язку з чим потрапив в лікарню. Після цього, вона, ОСОБА_77 та їхній брат ОСОБА_78 приїхали до Стрийської ЦРЛ. Крім цього, ОСОБА_12 розповідала, що ОСОБА_20 , працюючи на автостоянці охоронцем в м. Жидачеві, взяв без дозволу автомобіль, який там знаходився. Про це дізнався власник автомобіля, у зв`язку з чим між ним та ОСОБА_19 виник словесний конфлікт. ОСОБА_25 розповідала, що не бачила, як власник автомобіля сварився з ОСОБА_19 . Під час допиту слідчий зазначав, що у випадку, якщо вони з сестрою надаватимуть неправдиві свідчення, то їх затримають на 15 діб. Їй відомо, що ОСОБА_25 писала скарги в прокуратуру з приводу того, що працівники Жидачівського РВ змушують її давати неправдиві покази. Після смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_25 розповіла правду, про, те що між «зельоним» та ОСОБА_19 відбулась бійка, внаслідок якої ОСОБА_20 впав та сильно вдарився головою, у зв`язку з чим і потрапив до лікарні. Вона розповідала, що сказала неправду про події, які відбувались на автостоянці в м. Жидачеві, оскільки між нею та ОСОБА_79 була домовленість. Після оголошення протоколу допиту, її як свідка на досудовому слідстві, свідок ОСОБА_80 підтримала показання про те, що зі слів сестри їй відомо, що підсудні ОСОБА_39 та ОСОБА_48 18.08.2008 року наносили удари потерпілому за те, що вони брали його автомобіль, і все це відбувалося в її присутності, однак згодом сестра повідомила, що ці показання неправдиві, і що їх вони надумали з ОСОБА_19 , щоб захиститися від ОСОБА_43 , однак слідчому вона розповідала все, що їй було відомо зі слів сестри. Також ОСОБА_17 їй розповідала, що після побиття її хлопця ОСОБА_11 , останнього сильно боліла голова, він блював і через сильні болі в голові не міг спати. 26.08.2008 року біля їхнього будинку цілий день ходили четверо невідомих осіб і спостерігали за її сестрою - ОСОБА_81 . Біля 23 год. 30 хв. вони повернулись з міста і дізнались, що невідомі особи стукали в двері, хотіли поговорити із ОСОБА_25 , погрожували. 28.08.2008 року біля 11 год. в м. Стрий біля їхнього будинку її зустрів невідомий їй чоловік повної статури, віку біля 35 років, одягнений в чорний костюм і спитав її, чи вона сестра ОСОБА_25 , після чого попросив, щоб вона подзвонила сестрі і попросила останню, щоб та вийшла із будинку. Потім невідомий чоловік запросив її та ОСОБА_22 в магазин, де до них приєдналася ОСОБА_60 . В магазині невідомий розпитував ОСОБА_25 про обставини, при яких було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_82 . ОСОБА_25 розповіла йому, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 спричинили ОСОБА_6 і ОСОБА_10 . Невідомий розповів, що є товаришем ОСОБА_6 і почав ОСОБА_25 спонукати, щоб остатня поміняла свідчення, погрожував їй словесно. ОСОБА_25 сказала, що подумає і домовилась зустрітись із невідомим чоловіком о 18 год. ОСОБА_25 їй сказала, що побоюється невідомого і тому обмане його та повідомить, що буде давати неправдиві свідчення на користь ОСОБА_6 . Ввечері вони зустрілись з цим чоловіком біля магазину, розмовляли, потім сіли в автомобіль, коли під`їхали до будинку, то вона вийшла з автомобіля, а ОСОБА_25 із невідомим громадянином щось говорили, що саме вона не чула. Потім ОСОБА_25 вийшла із автомобіля і пішла до будинку;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_83 матері ОСОБА_12 про те, що зранку приблизно в середині серпня, точної дати вона не пригадує її дочка ОСОБА_12 поїхала в м. Жидачів на чергування із ОСОБА_11 . На наступний день ввечері, точної години вона не пригадує, до квартири зайшла її дочка ОСОБА_12 та сказала, що біля під`їзду будинку є ОСОБА_11 і йому погано. Хтось передзвонив на швидку допомогу. Коли вона вийшла біля під`їзду, то там перебували ОСОБА_11 та її дочка. ОСОБА_32 сидів біля під`їзду і нічого не говорив. Побачивши його вона зрозуміла, що він перебуває у дуже важкому стані. Невдовзі приїхав автомобіль швидкої допомоги і вона із ОСОБА_25 допомогли ОСОБА_69 зайти в автомобіль, який відвіз ОСОБА_11 в Стрийську ЦРЛ. В лікарні ОСОБА_11 було оглянуто медичним персоналом, після чого останнього було госпіталізовано в реанімаційне відділення. Підтвердила той факт, що за їхнім будинком стежили невідомі особи і ОСОБА_25 боялася виходити з квартири;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_84 хрещеної матері ОСОБА_11 , яка повідомила суду, що 19.08.2008р. близько 05 год. ранку до неї зателефонувала потерпіла ОСОБА_18 та повідомила, що ОСОБА_20 лежить в реанімаційному відділенні Стрийської ЦРЛ. Вона відразу туди приїхала. Біля реанімаційної палати знаходились потерпіла ОСОБА_65 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 та ОСОБА_61 . Лікар повідомив, що ОСОБА_20 знаходиться в дуже тяжкому стані, в комі. Вона підійшла до ОСОБА_12 і запитала, що трапилось, остання відповіла, що ОСОБА_19 на роботі побили, і якщо б вона викликала працівників міліції, то вони обіцяли вбити ОСОБА_19 . Після цього вона відійшла в сторону і почула, як ОСОБА_17 сказала: « ОСОБА_85 тепер ми з них здеремо». Після похорону мати ОСОБА_19 розказувала, що його побили підсудні і що ОСОБА_20 сказав ОСОБА_6 переставити автомобіль, оскільки той неправильно припаркувався на автостоянці. Повністю підтримала показання дані нею на досудовому слідстві про те, що ОСОБА_17 їй розповідала, що 18.08.2008 року під час чергування на автостоянці в центрі м. Жидачева, ОСОБА_19 дуже сильно побили двоє громадян, внаслідок чого в ОСОБА_19 сильно боліла голова, а на наступний день по дорозі додому він втратив свідомість і після цього на швидкій допомозі його було доставлено в центральну лікарню м. Стрия. ОСОБА_25 розповідала, що дані злочинці, які побили ОСОБА_62 , погрожували їй вбивством, якщо вона про побиття комусь розповість. І саме тому вона не викликала швидку медичну допомогу і не звернулася в міліцію. Ще в лікарні вона зрозуміла, що ОСОБА_17 мала намір нажитися на біді родини ОСОБА_86 і тому згодом змінила свої покази;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_87 , допитаного судом за клопотанням сторони захисту за допомогою відеоконферензв`язку, який суду пояснив, що він відбуває покарання у виді позбавлення волі, його з приводу побиття потерпілого ОСОБА_62 , якого він ніколи раніше не знав і не бачив, допитував слідчий і про наведене він йому повідомляв. Він знайомий з ОСОБА_88 , вони разом навчались у школі в одному класі. З моменту закінчення школи він з ОСОБА_89 жодного разу не зустрічався та не бачився. Жодних конфліктів між ним та ОСОБА_89 не було. Він слідчому повідомляв, що йому нічого не відомо, оскільки в той час він знаходився в Закарпатській області. В той день ОСОБА_12 він не бачив. Між ним та ОСОБА_11 жодних конфліктів 18.08.2008р. не було.
даними в судовому засіданні показаннями ОСОБА_90 експерта ЛОБСМЕ, який повністю підтримав висновок №221 від 21.08.2008 р., даний ним на досудовому слідстві та доповнив, що безпосередньою причиною смерті громадянина ОСОБА_11 стала відкрита черепно-мозкова травма, у вигляді перелому внутрішньої поверхні потиличної кістки, травматичним розривом синусу твердої мозкової оболонки в місці перелому з утворенням гематом, відповідно над і під оболонкою, травматичний субарахноїдальний крововилив в обох півкулях головного мозку з проривом крові в бокові шлуночки, що ускладнилось здавленням півкуль та передього мозку та набряком-набуханням речовини головного мозку. Під час вскриття трупа були також присутні слідчий та експерт, який здійснював фотофіксацію. При отриманні такої травми виникає перелом потиличної кістки, забій головного мозку середнього ступеня при якому потерпілий втрачає свідомість відразу до кількох діб, виникає рвотний рефлекс. На його думку, в даному випадку хворий впав в стан глибокої коми відразу після отриманої травми. Смертельну травму потерпілий отримав безпосередньо перед тим, як потрапив в лікарню. На його думку є малоймовірним те, що потерпілий міг протягом 20 год. приблизно від того часу коли відбувся конфлікт в м. Жидачеві, ходити, спати з такою важкою травмою голови. Його притягували до дисциплінарної відповідальності через те, що він на 10 днів перевищив термін виконання експертного дослідження. Це трапилось тому, що він чекав результати гістологічних досліджень і аж після їх отримання скерував акт експертного дослідження слідчому;
даними в судовому засіданні показаннями ОСОБА_91 експерта ЛОБСМЕ, який повністю підтримав висновок комісійної судово-медичної експертизи №158 від 17.11.2008 року, висновок додаткової комісійної судово-медичної експертизи №140/2010 від 18.08.2010 року, та вказав, що для проведення експертизи були надані матеріали кримінальної справи, в якій містилися протоколи допиту свідків, довідки, акти експертиз та протоколи слідчих дій. При проведенні експертизи протоколи допиту свідків не співставлялися, експерти виходили з фабули обвинувачення, яку написав слідчий. Однак при проведенні додаткової експертизи, на вирішення було постановлено єдине питання чи міг потерпілий отримати тілесні ушкодження під час падіння, і відповідь була однозначною ні, не міг. Характер тілесних ушкоджень, їх локалізація свідчить про те, що такі ушкодження були отримані від неодноразової дії тупих твердих предметів. Під час проведення експертизи ним було з`ясовано, що судово-медичний експерт ОСОБА_92 описав не всі ушкодження, виявлені в потерпілого, це, зокрема видно з фотографій, долучених до матеріалів справи. В проведеній ним експертизі, тілесні ушкодження, виявлені на фотографіях не описувалися, до уваги бралися лише ті, що заначені були в медичній документації. Гістологічне дослідження показало, що епідуральна гематома, від якої настала смерть потерпілого утворилася за дві доби, що співпадає з часом, коли потерпілий втратив свідомість і був доставлений до лікарні. Черепно-мозкова травма не могла утворитися від падіння;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_93 лікаря анестезіолога Стрийської центральної районної лікарні, який повністю підтримав показання дані ним на досудовому слідстві про те, що 19.08.2008 року він заступив на чергування у реанімаційне відділення. На той час там на лікуванні перебував хворий ОСОБА_11 , стан якого був вкрай важкий. Хворий знаходився в коматозному стані на штучній вентиляції легень. За час його чергування протягом 19.08.2008 року стан хворого залишався важким без позитивної динаміки. Він достовірно може вказати, що у ОСОБА_11 була важка черепно-мозкова травма, забій головного мозку, набряк головного мозку. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 помер. За час перебування в лікарні до ОСОБА_62 приходила його мама та дівчина. Під час відвідин хворого або мама, або дівчина ОСОБА_62 повідомили, що його побили на автостоянці в м. Жидачеві, через дане побиття з їх слів, ОСОБА_32 і отримав дану черепно-мозкову травму, через яку перебував у лікарні;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_94 - фельдшера Стрийської центральної районної лікарні, яка повністю підтримала показання дані нею на досудовому слідстві про те, що 18.08.2008 р. вона знаходилася на чергуванні у лікарні, біля 21 год. виїхала на виклик в АДРЕСА_3 , із нею також їхала молодша медсестра Батько ОСОБА_95 . Коли вони прибули автомобілем швидкої допомоги за вказаною адресою, то їх на вулиці зустріла жінка старшого віку, і з кущів вийшла молода дівчина 20 років і ще один невідомий молодий чоловік та вивели іншого молодого чоловіка, який згодом назвав себе ОСОБА_11 , жителем м. Стрия. Дівчина сказала, що її товариш ОСОБА_32 випив вина і в нього болить голова. Але молодий хлопець, що був біля ОСОБА_62 сказав до дівчини: «Чого ти брешеш, кажи правду що його побили в м. Жидачеві». Після цього вони всі сіли в автомобіль швидкої допомоги і вже під час руху автомобіля громадянин ОСОБА_11 сказав, що в нього болить голова, бо сьогодні вночі його побили в м. Жидачеві на роботі двоє відомих йому осіб і він з його слів сказав наступне: «За дане побиття я з ними розправлюся». Згодом дана дівчина також сказала, що ОСОБА_62 побили в м. Жидачеві і вони почали троє дружно обговорювати даний факт;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_96 - лікаря - анестезіолога Стрийської ЦРЛ, який повністю підтримав показання дані ним на досудовому слідстві про те, що ввечері, точної дати він пригадати не може, черговим лікарем терапевтом приймального відділу він був викликаний до приймального відділення для огляду доставленого пацієнта ОСОБА_11 . При огляді ОСОБА_11 ним було діагностовано важку черепно-мозкову травму, мозкову кому 2 ступеня, також у ОСОБА_44 у задній частині голови (потилиці) була наявна підшкірна гематома. Із ОСОБА_11 у супроводі була дівчина молодого віку, мужчина і ще хтось, він точно не пригадує. На момент огляду ОСОБА_11 перебував без свідомості. Дівчина, прізвища та ім`я якої він не знає, пояснила, що 18.08.2008 року в м. Жидачів на автостоянці, ОСОБА_62 , який працював там охоронцем, побили певні особи, хто саме не вказувала. Дівчина говорила, що ОСОБА_97 били по всьому тілу, а саме по голові, грудях, ногах. Після цього ОСОБА_11 був госпіталізований у зв`язку із важким станом в реанімаційне відділення. Про даний факт було повідомлено Стрийський міський відділ міліції. Стан ОСОБА_62 під час його чергування був вкрай важкий. Відмітив, що дівчина, яка супроводжувала ОСОБА_62 поводила себе спокійно та розважливо;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_98 лікара-нейрохірурга Дрогобицької міської лікарні №1, який пояснив суду, що виїжджав по ургентній службі в м. Стрий та в Стрийській ЦРЛ оглядав хворого, однак деталей не пригадує. Оглянувши свої записи, констатував, що хворий ОСОБА_11 був доставлений в Стрийську ЦРЛ в край важкому стані, мозкова кома ІІ ІІІ ст. В нього були відсутні рефлекси та самостійне дихання, а також порушення вітальних функцій. Хворому ОСОБА_11 провели КТ головного мозку, виявили внутрішньо-черепну гематому, перелом склепіння черепа. В лікарні він знаходився на штучній вентиляції легень. У зв`язку з цим хворий потребував негайних реанімаційних заходів. В історії хвороби він описував тільки ушкодження в неврологічному напрямку. Травма у потерпілого була не сумісна з життям. Пригадав, що в ординаторську зайшла молода дівчина 16-18 р., і присіла біля дверей. Він звернув увагу, що обличчя в неї було байдуже. На його запитання, що трапилось, вона відповіла, що їй нічого не відомо. Пізніше від медичних сестер він довідався, що хворого ОСОБА_11 побили на роботі, а потім привезли в м. Стрий. На його думку, хворому ОСОБА_11 не можна було надати ефективну медичну допомогу, так як його доставили в лікарню по спливу тривалого часу після отриманої черепно-мозкової травми, що стало наслідком незворотних явищ, так як потерпілий із вказаною травмою довго перебував без надання допомоги;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_99 молодшої медсестри Стрийської ЦРЛ, яка після оголошення показань, даних нею на досудовому слідстві, показання підтримала та зазначила, що з плином часу могла призабути певні події, однак пригадує, що 18.08.2008 року біля 21 год. вона спільно з фельдшером швидкої допомоги ОСОБА_100 та водієм виїхала на виклик в АДРЕСА_3 . Коли вони приїхали, то на вулиці їх зустріла старша жінка, а пізніше до неї підійшла дівчина віком до 20 років, молодий хлопець віком 20-25 років та ще один хлопець, якого двоє перших тримали попід руки. Даний хлопець назвав себе ОСОБА_11 і повідомив, що живе в м. Стрию. Молода дівчина на запитання ОСОБА_101 : «Кому тут погано» відповіла, що її чи то чоловікові, чи то хлопцю погано бо він випив вина, але інший хлопець, що тримав ОСОБА_62 сказав молодій дівчині, щоб вона не брехала, а казала правду, а саме те, що ОСОБА_62 побили в м. Жидачеві двоє осіб і тепер остатньому погано, а брехати що він п`яний не можна, бо швидка не візьме його в лікарню. Після цього вони втрьох сіли в салон швидкої і поїхали в Стрийську ЦРЛ, де згодом завели його в приймальне відділення;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_102 медсестри Стрийської ЦРЛ, яка після оголошення показань, даних нею на досудовому слідстві, показання підтримала та зазначила, що з плином часу могла призабути певні події, однак пригадує, що 18.08.2008 року вона перебувала на робочому місці. Біля 22 год. 30 хв. в приймальне відділення був доставлений автомобілем ШМД ОСОБА_11 , який скаржився на болі у голові. З ним була дівчина молодого віку, хлопець віку 25-30 років. Потім приїхала старша жінка 45-50 років - мама ОСОБА_62 . Дівчина ОСОБА_11 відразу повідомила, що остатнього побили в м. Жидачеві на автостоянці на місці його роботи. Потім вона розповіла, що дані особи вийшли з автомобіля і нанесли Ігору численні удари руками і ногами по голові, згодом це саме вона розповідала матері ОСОБА_62 ;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_103 медсестри Стрийської ЦРЛ, яка після оголошення показань, даних нею на досудовому слідстві, показання підтримала та зазначила, що з плином часу могла призабути певні події, однак пригадує, що 19.08.2008 року в Стрийській ЦРЛ, вона заступила на чергування у реанімаційне відділення. На той час у реанімаційному відділенні на лікуванні перебував хворий ОСОБА_11 . Стан ОСОБА_11 був дуже важкий, останній перебував на апаратному диханні. 19.08.2008 року стан хворого залишався важким, без позитивної динаміки. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 помер. Мати ОСОБА_11 повідомила їй, що ОСОБА_62 - її сина невідомі особи побили в м. Жидачів на автостоянці, де остатній працював охоронцем;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_104 - старшого експерта НДКЦ при ГУМВСУ у Львівській області, який суду надав показання про те, що 21.08.2008 року в м. Стрий за дорученням старшого слідчого Жидачівського РВ ГУМВСУ ОСОБА_105 біля 11 год. він був присутній із останнім в Стрийському ЛОБСМЕ при проведенні експертного дослідження трупа ОСОБА_11 , який проводився судово-медичним експертом Стрийського ЛОБСМЕ ОСОБА_106 . Під час експертного дослідження трупа ОСОБА_11 та його розтину ним проводилось фотографування наявних тілесних ушкоджень на трупі, на які вказував судово-медичний експерт ОСОБА_107 . На трупі ОСОБА_11 були наступні тілесні ушкодження: синяки на раковинах обох вух, синяки на лівому плечі, на лівій половині грудей, крововиливи на гомілці правої ноги та крововиливи у потиличній ділянці голови, та інші ушкодження місця яких він не пам`ятає і не може дати вказаним ушкодженням оцінку, так як не є судово-медичним експертом. При внутрішньому дослідженні голови трупа ОСОБА_11 судово-медичний експерт ОСОБА_107 вказав на наявний перелом внутрішньої поверхні потиличної кістки, розрив мозкової оболонки та крововиливи. Фотографування проводилось цифровим фотоапаратом. Фотографії з експертного дослідження трупа ОСОБА_11 за запитом слідчого були скеровані для долучення до матеріалів кримінальної справи і відповідають об`єктивній дійсності. В серпні 2008 року він був присутній під час відтворення обстановки та обставин події проведеного зі свідком ОСОБА_12 на території автостоянки «Львівхолод» по вул. Грушевського 35, в м. Жидачеві. Під час даного відтворення ОСОБА_17 по своїй добрій волі, без жодного тиску на неї з боку працівників міліції чи сторонніх осіб, розповіла та показала обставини спричинення ОСОБА_69 умисних тілесних ушкоджень. Вона розповіла, що ОСОБА_62 бив громадянин ОСОБА_35 та невідомий їй молодий хлопець. Дану заяву, щодо особи яка побила її хлопця ОСОБА_17 повторила разів двадцять під час відтворення в присутності понятих та інших осіб, які зібралися подивитися на дану слідчу дію. ОСОБА_17 розповідала про обставини побиття ОСОБА_62 в категоричній формі, без жодного сумніву, та пояснила, що вбивцю свого майбутнього чоловіка вона добре знає - це громадянин ОСОБА_35 , який залишав свій автомобіль на автостоянці;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_108 начальника карного розшуку Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області, який суду повідомив, що він був присутній під час відтворення обстановки та обставин подій, коли свідок ОСОБА_12 розповідала слідчому ОСОБА_109 про обставини, які відбувались в нічний час в серпні 2008р. Вона розповідала, що її хлопця побили двоє осіб. Він пригадує, що під час відтворення обстановки та обставин подій був присутній статист ОСОБА_110 , поняті, ОСОБА_12 , слідчий ОСОБА_111 , він і ще один працівник міліції. Свідок ОСОБА_12 розповідала, що дуже добре знає ОСОБА_6 і він разом із іншим мужчиною нанесли тілесні ушкодження її хлопцю. ОСОБА_12 на статисту показувала куди вони наносили удари потерпілому. Вказані події відбувались на автостоянці. Під час відтворення обстановки та обставин подій вона все показувала добровільно, її ніхто не змушував. В приміщенні лікарні була присутня і матір потерпілого, в присутності якої ОСОБА_25 розповідала, що її хлопця побили ОСОБА_6 та невідомий їй чоловік, якого вона може впізнати;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_112 охоронника автостоянки «Львів-Холод» про те, що у 2008р. він працював охоронцем на території підприємства «Львів-Холод». На другий робочий день на території вказаного підприємства проводилось відтворення обстановки і обставин події, і він приймав участь у слідчій дії в якості понятого. Під час цієї слідчої дії дівчина на ім`я ОСОБА_25 показувала, де вона разом з ОСОБА_11 спали на підлозі чергової кімнати, в той час коли прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Вони зайшли, розбудили їх та вивели на вулицю, де почали щось з`ясовувати про автомобіль. ОСОБА_25 розповідала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 наносили удари ОСОБА_11 , і за допомогою статиста показувала, як саме наносились удари. Все, що показувала ОСОБА_25 фіксувалось за допомогою фотоапарату. Пригадує, що під час відтворення також була присутня подруга ОСОБА_25 . Під час відтворення обставин подій, ОСОБА_25 розповідала, що ОСОБА_6 чи ОСОБА_10 штовхнув ногою ОСОБА_11 , чим розбудив останнього, коли той спав на підлозі чергової кімнати. Вона показувала, як на вулиці вони наносили удари потерпілому. Під час проведення вказаної слідчої дії були присутні працівники міліції і будь-якого тиску на свідка ОСОБА_25 не чинили. Вони їй не показували та не підказували що, і як саме вона має розповідати та відтворювати за допомогою статиста. ОСОБА_17 також повідомила, що ОСОБА_35 та невідомий хлопець їй погрожували фізичною розправою, якщо вона викличе міліцію чи швидку допомогу. ОСОБА_17 детально показувала удари, які наносили підсудні. Після закінчення слідчої дії він прочитав та підписав протокол. Жодних зауважень відносно протоколу в нього не було;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_113 про те, що 17.08.2008 року біля 9 год. на зміну чергування в м. Жидачів прибув ОСОБА_32 , оскільки він ніс чергування із 16.08.2008 року на 17.08.2008 року. ОСОБА_11 прибув разом із дівчиною на ім`я ОСОБА_25 , яка часто із ним чергувала. Він здав зміну і о 9 год. 30 хв., вийшов із території. Жодних ознак сп`яніння в ОСОБА_11 він не помітив. Територія «Львів-Холод» в нічний час освітлюється за допомогою прожектора та лампочки наявної на будівлі підсобного приміщення, що розташоване при в`їзді;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_114 заступника начальника СВ ОСОБА_115 , який суду повідомив, що він порушував дану кримінальну справу, допитував свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що 18.08.2008р. близько 2 год. ночі, коли вона разом із своїм співмешканцем ОСОБА_11 чергували на автостоянці, останнього побили ОСОБА_6 разом з невідомим чоловіком. Вказані особи нанесли тілесні ушкодження потерпілому за те, що він разом з ОСОБА_25 їздили на автомобілі, який належав ОСОБА_6 . Вона розповідала, що мала намір одружитися з ОСОБА_11 , і тому завжди заступала з ним на чергування, що за день перед подіями, які трапились, вона разом з ОСОБА_11 їздили на автомобілі, який належав ОСОБА_6 . Під час поїздки їх зупинив невідомий громадянин, який сказав, що він є кумом ОСОБА_6 , після цього зателефонував до останнього та повідомив про все. 17.08.2008р. вранці вона разом з ОСОБА_11 заступила на чергування на автостоянку, близько 2 год. ночі вона почула з вулиці звуковий сигнал, це був автомобіль ОСОБА_6 . ОСОБА_11 попросив її відчинити в`їздні ворота на автостоянку, оскільки сам боявся виходити та вступати з ОСОБА_6 в конфлікт. Тоді ОСОБА_25 вийшла на вулицю та показала ОСОБА_6 місце, де він може залишити свій автомобіль. Разом з ОСОБА_6 приїхав ще один мужчина, з яким вона знайома не була, однак зазначила, що зможе його впізнати. Крім того, ОСОБА_25 відмітила, що ОСОБА_6 в той час знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Потім ОСОБА_6 запитав, де ОСОБА_11 , на що ОСОБА_25 відповіла, що він у службовому приміщенні. Тоді вони зайшли в приміщення, де на землі лежав ОСОБА_11 і ОСОБА_6 ногою наніс один удар по ногах ОСОБА_19 та змусив його вийти на вулицю. Крім того, ОСОБА_12 доповнила, що інший чоловік, який був разом з ОСОБА_6 також ногою наніс один удар по ногах потерпілого. Коли ОСОБА_11 піднявся, то побачив, що ОСОБА_6 припаркував свій автомобіль навпроти воріт і зробив останньому зауваження, що там не можна залишати автомобіль. Тоді ОСОБА_6 сказав, щоб ОСОБА_11 особисто показав, де йому припаркувати автомобіль і вони всі разом вийшли на вулицю. ОСОБА_12 зазначала, що в той вечір територія автостоянки була освітлена. Коли всі були на вулиці ОСОБА_6 наніс один удар кулаком в область живота ОСОБА_11 , від чого останній зігнувся, після цього ОСОБА_6 долонею руки наніс два удари в задню частину голови потерпілого. Потім вона розповідала, що ОСОБА_6 разом з іншим чоловіком наносили численні удари по різних ділянках тіла ОСОБА_11 . Вони його повалили на землю, копали ногами, наносили удари руками в різні частини тіла, по сідницях, і в тому числі по голові. ОСОБА_25 розповідала, що під час побиття потерпілий просив, щоб його не били по голові. ОСОБА_25 намагалась перешкодити побиттю, однак хтось з підсудних спіймав її і весь час стримував. Потім хтось з них, здається ОСОБА_6 , пригрозив їй та сказав, щоб вона себе поводила спокійно, а ні то ще і вона отримає. Крім того, вони сказали їй, щоб вона більше не водилась з ОСОБА_11 , оскільки це до добра не доведе і пішли геть. Після цього ОСОБА_11 піднявся і вони пішли в службове приміщення, де він почав скаржитись на головний біль. Наступного дня, вранці після чергування приїхав її брат ОСОБА_78 та почав запитувати, що трапилось, на що вони йому розповіли, що вночі ОСОБА_6 разом з незнайомим чоловіком побили ОСОБА_19 . Потім вона разом з потерпілим пішли на зупинку сіли в маршрутне таксі та поїхали в м. Стрий. Крім того, вона розповідала, що потерпілий ніби марив, говорив якісь нісенітниці. В м. Стрий вони зустрілись з ОСОБА_116 та ОСОБА_117 і біля магазину ОСОБА_20 почав себе погано почувати, блював. Хтось йому дав таблетку від головної болі, яку він випив, однак виблював. Крім того, ОСОБА_12 розповідала, що біля магазину вони всі розпивали вино, потерпілий випив близько 100 гр. вина. Через деякий час йому стало дуже погано і вони викликали карету швидкої допомоги, яка доставила потерпілого до лікарні. По даній справі він проводив додаткове розслідування, під час якого допитував ОСОБА_12 в приміщенні її квартири. Під час допиту вона розповідала все як раніше до того моменту, як на територію автостоянки зайшов ОСОБА_6 . Потім вона зупинилась, завагалась і сказала, що вона ще подумає і сказала, щоб перенесли допит на наступний день. Після того вона змінила свої покази. ОСОБА_25 почала розповідати, що потерпілого не били на території автостоянки. Він вважає, що на ОСОБА_12 було вчинено тиск зі сторони захисту у зв`язку з чим вона і змінила свої покази. Вона розповідала, що невідомі особи, товариші ОСОБА_6 погрожували їй, пропонували кошти за зміну показів. В матеріалах справи є заява ОСОБА_12 з проханням про застосування відносно неї заходів безпеки. Це було ще до того як вона змінила покази. Потім, наскільки пригадує, вона відмовилась і охорону їй так і не було надано. Йому відомо зі слів, що ОСОБА_12 невідомі особи надали кошти в сумі 1000 дол. США за те, щоб вона змінила покази. Вона мала змінити покази, що ніби тілесні ушкодження ОСОБА_11 отримав внаслідок падіння, а не тому що його побили. Пригадує, з показів ОСОБА_12 , що кошти в сумі 800 дол. США вона втратила, а 200 дол. США передала матері ОСОБА_11 , які потім у останньої були вилучені слідчим. Відповідно до постанови суду про скерування справи для проведення додаткового розслідування слідству потрібно було виконати ряд вказівок. Зокрема, провести відтворення обстановки та обставин подій в темну пору доби, однак виконати таку вказівку не вдалося у зв`язку з повною зміною обстановки на місці вчинення злочину. На території автостоянки з липня 2009р. розпочалось будівництво магазину «Рукавичка», який розпочав свою роботу з грудня 2009р. Крім того, в матеріалах справи була заява ОСОБА_12 про те, що вона відмовляється від проведення відтворення обстановки та обставин подій. Під час додаткового розслідування було проведено комплексну комісійно-судову експертизу, а з приводу фізико-технічної експертизи, то було з`ясовано, що така взагалі не проводиться. Слідством було встановлено особу на прізвисько «зелений», це ОСОБА_118 , під час допиту якого стало відомо, що останній на час вчинення злочину знаходився з родиною у Закарпатській області, що підтвердили всі його родичі. У зв`язку з тим, що пройшло багато часу слідству не вдалось встановити особу водія маршрутного таксі на якому їхав потерпілий на роботу;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_105 дільничого інспектора міліції Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області про те, що потерпілий поступив в лікарню з тілесними ушкодженнями, був у важкому стані. В лікарню прибув слідчий Стрийського МВ та допитав родичів потерпілого, а також його товаришку ОСОБА_12 . Вона розповідала слідчому про обставини, за яких потерпілий отримав тілесні ушкодження, а саме в результаті завданих йому ударів ОСОБА_6 та ще одним хлопцем. Потім матеріали справи були скеровані до Жидачівського РВ для проведення досудового розслідування, яке спочатку проводив слідчий ОСОБА_119 . Дана справа перебувала в його провадженні в той час, коли підсудні вже знаходились під вартою, однак ще не було проведено їх допит. На той час свідок ОСОБА_12 вже надала покази слідчому ОСОБА_120 . Під час допиту вона йому розповідала, що товаришувала з ОСОБА_11 , який працював на автостоянці в м. Жидачеві. Одного разу ОСОБА_11 взяв один із автомобілів, який знаходився на автостоянці та належав ОСОБА_6 для того, щоб покататись. Коли вони знаходились в автомобілі, то це побачив родич ОСОБА_6 та відразу зателефонував останньому і про все розповів. Крім того, ОСОБА_12 розповідала, що чула, як ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_11 . Вночі з 17 на 18 серпня 2008р. вона разом з ОСОБА_11 знаходились на чергуванні на автостоянці. Близько 02 год. ночі на територію автостоянки на автомобілі приїхав ОСОБА_6 , в цей час вона разом з ОСОБА_121 знаходились в сторожовому приміщенні. Потерпілий боявся вийти з приміщення та сказав Наталі, щоб вона вийшла до ОСОБА_6 . Коли вона вийшла на вулицю, то ОСОБА_6 запитав де знаходиться ОСОБА_11 , на що ОСОБА_25 відповіла, що він в сторожовому приміщенні. Після цього ОСОБА_6 зайшов до приміщення та почав з`ясовувати з потерпілим обставини з приводу його автомобіля та наніс декілька ударів останньому. Потім вони вийшли на вулицю, де ОСОБА_6 знову почав наносити удари в різні частини тіла потерпілого. Крім того, разом з ОСОБА_6 удари почав наносити і ОСОБА_10 . Вони наносили удари руками, ногами в різні частини тіла потерпілого, в тому числі і в область голови. Потім ОСОБА_6 та ОСОБА_10 поїхали геть з автостоянки, а потерпілий почав скаржитись на болі в голові. Пізніше він почав блювати. Вранці приїхав брат ОСОБА_12 , який також працював охоронцем на автостоянці і потерпілий розповів йому про обставини, за яких він отримав тілесні ушкодження. Потім ОСОБА_12 та ОСОБА_11 поїхали в м. Стрий, де зустріли ОСОБА_122 та ОСОБА_123 , останньому потерпілий також розповів про події, які відбувались вночі. Потім ОСОБА_11 стало погано і ОСОБА_26 провів його додому. Потім вони викликали карету швидкої допомоги, яка доставила ОСОБА_11 в Стрийську ЦРЛ. В лікарні ОСОБА_12 про обставини побиття ОСОБА_11 розповідала його матері, двом лікарям та медичній сестрі. Він проводив відтворення обстановки та обставин події за участю свідка ОСОБА_12 та понятих. Під час цієї слідчої дії вона все детально розповідала та показувала, як саме ОСОБА_6 та ОСОБА_10 наносили удари потерпілому. Крім того, вона під час слідчої дії пред`явлення для впізнання, впізнала ОСОБА_10 , як особу, яка також наносила удари ОСОБА_11 , вказана слідча дія проводилась за участю адвоката ОСОБА_124 . Під час проведення очної ставки між ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_12 , остання настоювала на своїх показах щодо побиття потерпілого. ОСОБА_12 спочатку давала правдиві покази, тобто розповідала про побиття слідчому Стрийського МВ, слідчому ОСОБА_125 , йому, матері потерпілого, лікарям. Потім вона змінила покази. ОСОБА_12 розповідала, що невідомі особи чинять на неї тиск, погрожують їй. Вона зазначала, що невідомі особи підходили до неї та пропонували змінити покази, що ніби-то ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження внаслідок неодноразового падіння з висоти власного зросту, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння. Він запропонував їй особисту охорону і вона звернулась із відповідною заявою в правоохоронні органи, однак згодом відмовилась. ОСОБА_12 зазначала, що невідомий чоловік надав їй кошти в сумі 1 тис. дол. США, з яких 200 дол. вона передала матері ОСОБА_11 , які потім були вилучені в останньої, а решту коштів вона втратила. Він не чинив жодного тиску на ОСОБА_12 . Досудове розслідування по вказаній справі проводилось всесторонньо. Питання про те, що потерпілий падав з висоти власного зросту, чим могли були спричинені ушкодження на його тілі розглядалось при призначенні експертизи, при допиті свідків. Під час досудового слідства інформації про те, що потерпілий падав не було, у зв`язку з цим така версія слідством не опрацьовувалась. Пригадує, що свідок ОСОБА_126 розповідав, що потерпілий падав, однак, що він вдарився головою, свідок не зазначав. Очна ставка між свідком ОСОБА_12 та ОСОБА_6 не проводилась, оскільки свідок звернулась із заявою, в якій відмовилась від проведення такої слідчої дії. Крім того, ОСОБА_12 повідомляла, що боїться підсудного та захисника, тому очна ставка проведена не була. Вважає, що зміна показів ОСОБА_12 була пов`язана із зацікавленими особами в даній справі;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_127 старшого оперуповноваженого Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області про те, що він працював в секторі карного розшуку Жидачівського РВ та приймав участь в розкритті злочину, щодо нанесення тілесних ушкоджень, які спричинили смерть особі. Під час проведення відтворення обстановки та обставин подій за участю дівчини потерпілого, остання все розповідала та показувала, а саме як, та в які частини тіла ОСОБА_39 наносив удари потерпілому. Крім того, він був присутній, коли дівчина звернулась в Жидачівський РВ та принесла із собою гроші та повідомила, що вказані кошти їй надав підозрюваний ОСОБА_38 для того, щоб вона змінила покази, чи відмовилась від своїх показів, які надавала раніше. З приводу цього факту слідчим було відібрано у неї пояснення. ОСОБА_12 повідомила, що до неї телефонували представники підозрюваних та пропонували їй за певну суму коштів відмовитись від дачі показів, чи змінити раніше надані покази;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_128 начальника слідчого відділу Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області про те, що він здійснював контроль за розслідуванням кримінальної справи, деталей не пригадує, однак чітко стверджує, що основний свідок ОСОБА_17 чітко вказала на осіб, які вчинили побиття, це підсудні ОСОБА_39 та ОСОБА_129 . Він був присутній при допитах ОСОБА_12 , вона чітко розповідала про події вчинення злочину, розповідала добровільно, без жодного примусу;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_15 товариша підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , який у зв`язку з плином часу не зміг пригадати всіх подій, повністю підтримав показання дані ним на досудовому слідстві про те, що 17.08.2008 р. близько 17 год. до нього на святкування дня народження приїхали ОСОБА_39 та ОСОБА_129 . ОСОБА_6 приїхав першим на автомобілі марки Шеврове-Нива, а ОСОБА_13 згодом, приїхав на ВАЗ-2110, срібного кольору. Дані особи перебували у нього в гостях. Коли ОСОБА_39 та ОСОБА_48 йшли додому, точно пригадати не може, оскільки він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та за даних обставин на годинник не дивився, але приблизно це була 23-24 год. Він вживав спиртні напої, а чи вживали спиртні напої ОСОБА_39 та ОСОБА_48 він не пригадує;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_130 дружини товариша підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ОСОБА_15 , яка повністю підтримала показання дані нею на досудовому слідстві про те, що 17.08.2008 року в її чоловіка був день народження, він запросив ОСОБА_6 та ОСОБА_131 . Також на дні народженні її чоловіка були її сусіди ОСОБА_132 та ОСОБА_23 , проте нетривалий час, після чого вона пішла до сусідів, оскільки вони на наступний день зранку мали виїхати в Італію, де вони проживають. Від сусідів вона повернулася біля 23 год., на подвір`ї будинку ще перебували ОСОБА_41 , ОСОБА_39 та її чоловік. Коли вона прийшла, то її чоловік відразу пішов спати, а ОСОБА_39 і ОСОБА_48 ще 10 хвилин посидівши, вийшли одночасно із подвір`я їхнього помешкання. Біля їхнього помешкання були припарковані два автомобілі, які належали підсудним. Вийшовши із помешкання, ОСОБА_39 та ОСОБА_48 поїхали своїми автомобілями, хоча вона цього не бачила, оскільки на вулицю не виходила. На дні народженні спиртне на столі було, чи вживали ОСОБА_6 та ОСОБА_13 спиртні напої вона не знає;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_16 товариша підсудного ОСОБА_6 , який суду пояснив, що влітку 2008 року він побачив, як зі стоянки в м. Жидачів виїхав автомобіль, який належав ОСОБА_6 , однак за його кермом знаходився потерпілий ОСОБА_20 . Він зателефонував до ОСОБА_6 та повідомив про це. ОСОБА_6 попросив його забрати у водія ключі та потім повернути їх йому. Тоді він махнув рукою, водій зупинився та вийшов з автомобіля. Він бачив, що в автомобілі, біля водія, на місці пасажира сиділа незнайома дівчина. Він сказав водію віддати йому ключі, що той і зробив. ОСОБА_20 йому сказав, що даним автомобілем він виїхав з території автостоянки лише для того, щоб прокататися. ОСОБА_20 та дівчина знаходились в стані алкогольного сп`яніння. Раніше він не бачив, щоб ОСОБА_20 їздив на автомобілі ОСОБА_6 ;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_133 охоронника автостоянки «Львівхолод» про те, що з 25.08.2008 року він працює охоронником на ПП, що здійснює охорону території «Львів -Холод в м. Жидачів по вул. Грушевського 35. У вечірній час територія «Львів -холод» освітлюється, а саме на будівлі підсобного приміщення, де є в`їзд на територію наявний прожектор, а також плафони, таким чином у вечірній та нічний час засоби освітлення включені і освітлюють майже всю територію «Львів-Холод», що ним охороняється, про обставини злочину йому нічого не відомо;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_134 - водія ПП «Шмагари», який суду пояснив, що 18.08.2008 року біля 4 год. 30 хв. у м. Жидачів він прийшов на АДРЕСА_5 , тобто на автостоянку, щоб забрати автомобіль. Він постукав у вікно підсобного приміщенні при в`їзді, так як ворота були зачинені. Після того, як він постукав, із підсобного приміщення вийшов чоловік, він завів свій автомобіль, прогрів декілька хвилин і виїхав за межі території автостоянки. 18.08.2008 року біля 13 год. він повернувся на автостоянку, щоб знову поставити автомобіль. В цей час із підсобного приміщення вийшла невідома дівчина і запитала його, чи залишає він ключі від автомобіля, він сказав, що ні. Проходячи повз підсобне приміщення, де перебував охоронник він бачив, що там ще хтось сидів, хто саме він не бачив, оскільки не заходив. 18.08.2008 року о 04 годині 30 хвилин, коли він прибув на автостоянку, він не пригадує, чи освітлював територію прожектор, а те, що освітлювала лампочка на підсобному приміщенні, він стверджує точно. Зранку 18.08.2008 року коли охоронник відчиняв йому ворота, будь яких ознак алкогольного сп`яніння у остатнього він не помітив, на йогу думку охоронник був тверезим.
даними на досудовому слідстві й перевіреними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_135 про те, що 20.08.2008 р. близько 12 години дня він був запрошений працівниками міліції прийняти участь у відтворенні обстановки і обставин події в якості статиста, він на дану пропозицію погодився. З працівниками міліції він пройшов в службове приміщення на другому поверсі, яке саме він вже не пригадує. В даному приміщенні знаходилися слідчий ОСОБА_136 , експерт ОСОБА_137 , яких він знає в обличчя. Крім цього було присутні ще два працівники міліції, яких він не пригадує та дві дівчини, одну з дівчат слідчий називав ОСОБА_138 . Через деякий час в кабінет прийшло ще двоє невідомих йому осіб. Потім вони всі пішли і сіли в автомобіль, і поїхали на автостоянку. Приїхавши на місце, вони всі вийшли з автомобілів і підійшли до входу на територію підприємства Львів-Холод. З цього часу експерт дістав свій фотоапарат і почав фотографувати. Потім ОСОБА_12 почала розповідати, що ворота вночі були зачинені і що вона з ОСОБА_79 сиділа в кімнаті охорони і через вікна спостерігала за територією, практично не виходячи з приміщення, бо на території було все видно через наявні ліхтарі. Пояснила, що вночі на територію приїхав ОСОБА_35 , про це вона розповіла ОСОБА_69 , який спав на підлозі. Потім ОСОБА_17 розповіла, що ОСОБА_32 перелякався і попросив вийти і збрехати щось ОСОБА_34 , що він не може до нього йти, бо остатній зараз його буде бити за те, що він нещодавно брав без дозволу його бус і їздив по території м. Жидачів. ОСОБА_17 розповіла, що ОСОБА_35 навіть її не захотів слухати і виражаючись нецензурною лайкою та викрикуючи погрози пішов в бік службового приміщення охорони, в цей час з її слів на територію прийшов ще один молодий чоловік, якого вона не знає, та пояснила, що вони вдвох зайшли в приміщення охорони та почали там копати ногами лежачого на землі ОСОБА_62 . Після цього ОСОБА_17 сказала статисту лягти на землю, і вона декілька разів копнула його по ногах і пояснила, що таким чином ОСОБА_35 та невідомий чоловік били ОСОБА_62 . Після цього вона пояснила що ОСОБА_35 та невідомий вивели ОСОБА_19 на подвір`я, де почали збивати. Після цього ОСОБА_17 водила його по подвір`ю, біля брами, за брамою, ложила його на землю, давала йому легкі удари ногами по ягодицях, згинала його, і.т.д. та показувала на ньому учасникам відтворення, як саме ОСОБА_35 та невідомий хлопець наносили ОСОБА_69 удари ногами і руками і цим самим використовувала його, як манекен, який уявно відображав положення ОСОБА_62 під час його побиття. Після оформлення протоколу, він його прочитав і поставив свій підпис, як і інші особи які були присутні при цьому. Відмітив, що ОСОБА_17 вела себе досить невимушено, спілкувалася з подружкою чи то сестрою, сміялася з нею над обставинами. Працівники міліції жодного тиску на неї не чинили (Т.5 а.с.221-224);
даними на досудовому слідстві й перевіреними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_139 про те, що він є співвласником ПП «Захист», між його підприємством та ТЗОВ ТВК «Львівхолод» заключений договір на охорону приміщення розподільчого центру ТЗОВ ТВК «Львівхолод», який розташований в м. Жидачеві по вул. Грушевського 35. В нього на роботі охоронцем з першого червня 2008 року працював ОСОБА_11 . Під час роботи він зарекомендував себе з позитивної сторони, добре виконував свої функціональні обов`язки, алкогольними напоями не зловживав, він не знає як за межами роботи але на перезмінці він був тверезий, даний хлопець був спокійний, ні з ким на роботі в конфлікти не вступав. 19.08.2008 року до нього подзвонила громадянка ОСОБА_12 і запитала його, коли саме буде зарплата, на що він відповів, що зарплата буде завтра, після цього вона повідомила, що ОСОБА_11 більше в охороні працювати не буде, оскільки лежить присмерті в Стрийській ЦРЛ. Після даної розмови він передзвонив до ОСОБА_140 і запитав його, що сталося з ОСОБА_11 , на що той розповів, що останнього побили і ОСОБА_32 лежить в лікарні. Після цього він ще раз передзвонив ОСОБА_141 через п`ять хвилин та запитав хто саме побив ОСОБА_62 , на що ОСОБА_142 розповів, що ОСОБА_11 побив ОСОБА_35 за те, що ОСОБА_11 без дозволу їздив на автомобілі остатнього по м. Жидачів. В нічний час територія «Львів-Холод» освітлюється прожектором та лампочками. Ним періодично робилися перевірки під час несення служби ОСОБА_14 і територія в нічний час освітлювалась. З ОСОБА_81 він зустрівся в коридорі суду і остатня йому розповіла (сказала) дослівно: «Коли ОСОБА_35 бив мого ОСОБА_19 , то я просила в нього щоб він не бив його ногами і руками по голові, але ОСОБА_35 мене не слухав і продовжував побиття ОСОБА_19 » (Т.2 а.с.121-123, Т.5 а.с.142-144);
даними на досудовому слідстві й перевіреними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_143 про те, що 18.08.2008 року в 08 годині він заступив на чергування в складі слідчо- оперативної групи Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області. Близько 01 години 19.08.2008 року на телефон 102 Стрийського МВ з приймального відділення Стрийської ЦРЛ поступило повідомлення про те, що до них за медичною допомогою звернувся громадянин ОСОБА_11 , 1989 року народження, який проживав за адресою АДРЕСА_6 , з діагнозом закрита черепно мозкова травма. Отримавши дане повідомлення, він разом з учасниками слідчо-оперативної групи направилися до приміщення зазначеного медичного закладу. У процесі проведення слідчої перевірки з приводу вищенаведеного факту зі слів медичного персоналу було встановлено, що близько 22 години 18.08.2010 року каретою швидкої медичної допомоги, в звязку з попереднім викликом, було доставлено громадянина ОСОБА_11 , відносно якого було проведено первинний медичний огляд за результатами якого йому було поставлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма. Зі слів медичного персоналу Стрийської ЦРЛ було отримано інформацію про те, що ОСОБА_11 зважаючи на поставлений йому діагноз необхідні були реанімаційні заходи, в зв`язку з чим його було доставлено в реанімаційне відділення для їх проведення. Поспілкуватися усно чи відібрати письмове поясненя у ОСОБА_11 , щодо обставин отримання ним травми не представилося можливим. Окрім цього, за результатами проведеної перевірки було встановлено, що разом з ОСОБА_11 до лікрні прибула ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона є дівчиною ОСОБА_11 і перебуває з ним в близьких стосунках. ОСОБА_12 під час розмови з ним, на його запитання, чи відомо їй про обставини, за яких ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, відповіла, що так, їй відомо такі обставини, при цьому зазначивши, що вона була присутня у той момент, коли її хлопець - ОСОБА_32 їх отримав й вказала, що з цього приводу вона може дати пояснення під запис. Після цього він особисто відібрав в ОСОБА_70 письмове пояснення, щодо обставин отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, датоване 19.08.2008 р. У своїх поясненнях ОСОБА_12 чітко вказала на осіб, які спричинили тілесні ушкодження її хлопцю та в деталях розповіла про них. Це пояснення ОСОБА_12 дала добровільно, з власної волі, проявивши ініціативу щодо детальних з`ясувань ним про причини отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. ОСОБА_12 добровільно, власноручно, підписала кожну сторінку відібраного в неї пояснення, при цьому у його кінці ствердила в письмовому порядку, що воно нею прочитано, з її слів записано вірно, при цьому не висловивши будь яких клопотань і заяв. Він настоює на записаних вище показах, які є повністю правдивими. Наміру оговорювати когось в нього не має (Т.5 а.с.329-335);
даними на досудовому слідстві й перевіреними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_144 про те, що 18.08.2008 р. в післяобідній час вона зустріла біля магазину «Ірина» в м. Стрий ОСОБА_44 та ОСОБА_22 .. ОСОБА_14 сидів на бордюрі, а ОСОБА_25 стояла біля нього. ОСОБА_20 попросив таблетку від голови, вона з дому принесла та дала йому. ОСОБА_20 , після того як проковтнув таблетку, відразу її виблював (Т.2 а.с.271-272, Т.5 а.с.340-342);
протоколом прийому телефонного повідомлення чергової частини Стрийського МВ від 18.08.2008 р., згідно якого чергова медична сестра ОСОБА_145 о 23.00 год. повідомила, що в Стрийську ЦРЛ за медичною допомогою звернувся гр. ОСОБА_11 з діагнозом: ЧМТ (Т.1 а.с.4);
постановою та протоколом про проведення виїмки від 19.08.2008 р., згідно якої в обвинуваченого ОСОБА_6 вилучено одяг та взуття: сіру футболку, темно сірі штани, чорні сандалі (Т.1 а.с.34-35);
довідкою Стрийської центральної районної лікарні №198н від 20.08.2008 р., згідно якої ОСОБА_11 перебував в анестезіологічному відділенні з 18.08.2008 р. з діагнозом: закрита важка черепно-мозкова травма (Т.1 а.с.52);
протоколом вилучення та огляду від 20.08.2008 р., згідно якого в потерпілого ОСОБА_11 вилучено одяг: штани чорного кольору, олімпійка від спортивного костюму (Т.1 а.с.53);
протоколом огляду місця події від 20.08.2008 р. та фототаблицями до нього, згідно якого оглянуто та описано територію автостоянки, охоронюваної «ТЗОВ ТВК «Львів-Холод», на якій 18.08.2008 р. підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_10 було заподіяно тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 (Т.1 а.с.54-61);
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 20.08.2008 року та фототаблицями до нього, згідно якого свідок ОСОБА_12 детально розповіла та детально показала обставини, при яких ОСОБА_6 в групі із ОСОБА_10 18.08.2008 року біля 2 год. в м. Жидачів на території ТЗОВ «Львів-холод» наносили по різних частинах тіла ОСОБА_11 множинну кількість ударів (Т.1 а.с.65-79);
протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.08.2008 року, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнала в особі ОСОБА_10 ту особу, яка 18.08.2008 року біля 2 год. в м. Жидачів на території ТЗОВ «Львівхолод» в групі із ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_11 чисельну кількість тілесних ушкоджень (Т.1 а.с.88-91);
протоколом очної ставки між ОСОБА_146 та ОСОБА_13 , згідно якого ОСОБА_12 показала, що 18.08.2008 року біля 2 год. в м. Жидачів ОСОБА_13 в групі із ОСОБА_6 на території Львів-Холод» нанесли ОСОБА_11 множинну кількість ударів по різних частинах тіла. Дані показази ОСОБА_13 повністю заперечив, а свідок ОСОБА_12 під час ставки віч на віч настояла на своїх свідченнях як таких, що відповідають дійсності (Т.1 а.с.99-102);
протоколом вилучення та огляду від 21.08.2008 р., згідно якого в обвинуваченого ОСОБА_10 вилучено одяг та взуття: штани джинси світло синього кольору, кофту синього кольору з коричневими вставками, пару кросівок чорного кольору (Т.1 а.с.53);
довідкою про причину смерті потерпілого ОСОБА_11 від 21.08.2008 р., згідно якої причиною смерті є важка відкрита черепно-мозкова травма (Т.1 а.с.122);
протоколом очної ставки між ОСОБА_146 та ОСОБА_6 , згідно якого ОСОБА_12 відмовилася від проведення слідчої дії, покликаючись на поганий стан здоров`я (Т.1 а.с.197-198);
постановою про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_11 на підставі п.п.2,8 ст.6 КПК України за заявою ОСОБА_6 по факту викрадення автомобіля (Т.1 а.с.234-235);
заявою ОСОБА_12 , адресованої слідчому Жидачівського РВ ОСОБА_109 від 03.09.2008 р., в якій свідок повідомила про те, що невідомі особи намагаються її залякати, погрожують та мають намір підкупити з метою зміни свідчень на користь підозрюваних у справі осіб, від проведення очної ставки зі ОСОБА_6 відмовилася, оскільки його захисником є ОСОБА_5 (Т.1 а.с.249);
постановою та протоколом виїмки від 03.09.2008 року із помешкання ОСОБА_18 , що за адресою АДРЕСА_7 , двісті доларів США, які вона отримала від ОСОБА_12 , а остання, як було встановлено досудовим слідством, отримала дані гроші від невідомої особи, яка спонукала її до дачі неправдивих свідчень у даній кримінальній справі (Т.1 а.с.261-262);
постановою про прийняття заходів для забезпечення безпеки учасника кримінального процесу свідка ОСОБА_12 від 10.09.2008 р., винесену на підставі заяви останньої та зважаючи на реальність загрози її життю і здоров`ю (Т.2 а.с.1);
протоколом огляду та постановою про визнання і долучення до матеріалів справи речових доказів: двох купюр номіналом по 100 доларів США серії ВВ 52501771А та FL 91239513В (Т.2 а.с.73);
висновком експерта №514 від 29.09.2008 р., згідно якого при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_10 ушкоджень на момент огляду не виявлено (Т.2 а.с.140);
висновком експерта №515 від 29.09.2008 р., згідно якого при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_6 ушкоджень на момент огляду не виявлено (Т.2 а.с.140);
медичною картою стаціонарного хворого ОСОБА_11 №5993, яка заведена 18.08.2008 р., згідно якої потерпілий ОСОБА_11 був госпіталізований у Стрийську ЦРЛ о 22.50 год. з діагнозом: важка закрита ЧМТ (Т.2 а.с.167-181);
протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_126 та свідком ОСОБА_12 від 22.10.2008 р., згідно якого свідок ОСОБА_12 повністю заперечила показання свідка ОСОБА_147 про те, що 17.08.2008 р. потерпілий ОСОБА_11 перебував в стані алкогольного сп`яніння та ствердила, що такого не було, щоб потерпілий зіткнувся зі стороною продуктового магазину, а потім зі стіною, після чого не впав, а лише зловився за ворота, а потім лежав на землі (Т.2 а.с.273-275);
актом стаціонарної судово-психіатричної експертизи №262 від 22.10.2008 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждає. Виявляє ознаки емоційно нестійкого розладу особистості по імпульсивному типу. Наявні у нього психічні порушення не досягають ступеню психічного захворювання і не позбавляють його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв також тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т.2 а.с.276-277);
актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №803 від 28.10.2008 року з якого вбачається, що ОСОБА_10 психічним захворюванням чи недоумством не страждає, може усвідомлювати значення свої дій та керувати нимии. У період інкримінованих йому дій, він також психічним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності і міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т.2 а.с.284-285);
фототаблицями до протоколу дослідження трупа ОСОБА_11 (Т.2 а.с.290-296);
висновком комісійної судово-медичної експертизи №158 від 17.11.2008 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_11 була закрита черепно - мозкова травма в результаті якої утворились: ізольований перелом потиличної кістки, гематоми (крововиливи) під тверду мозкову оболонку, між кістками черепа та твердою мозковою оболонкою, крововиливи в м`які мозкові оболонки, в шлуночки головного мозку. Внутрічерепні гематоми обумовили розвиток місцевої та загальної компресії головного мозку викликавши набряк та набухання головного мозку, які і були безпосередньою причиною смерті. При поступленні в реанімаційне відділення Стрийської центральної районної лікарні у гр.-на ОСОБА_11 було виявлено: в ділянці потиличної кістки підшкірна гематома, гематома під твердою мозковою оболонкою потиличної ділянки зліва; мозкова гематома справа з проривом в шлуночки, забій головного мозку, перелом потиличної кістки зліва. При проведенні судово медичної експертизи трупа гр.-на ОСОБА_11 , виявлено: 1) при зовнішньому дослідженні: синець синюшно - фіолетового кольору на лівому плечі розмірами 2,0x2,5см, синець на верхньому полюсі раковини лівого вуха світло - синюшного кольору розмірами 2x2см, з білявими прошарками; синець синюшного кольору на верхньому полюсі правої раковини правого вуха розмірами 3x1см; крововилив синюшного кольору на правій гомілці у середній третині спереду розмірами 2x0,8см. 2) при внутрішньому дослідженні: крововилив в потиличній ділянці зліва розмірами 4x3,5см, на м`яких тканинах які скріплені з потиличною кісткою є аналогічний темно - червоний крововилив розмірами 4x4см; травматичний розрив поперекового синусу з утворенням гематоми в лівій скронево - потилично - базальних ділянках, що складається з напів-рідкої крові та не оформлених згортків в об`ємі до 100 мл, тотальні крововиливи на базальній поверхні обох лобних та вискових долей, з поширенням на варолієв міст; кров в бокових шлуночках (по 2мл), точкові крововиливи у Варолієв міст та продовгастий мозок; гематома (крововиливу над твердою мозковою оболонкою в задній черепні ямці зліва (об`єм до 50мл); ізольований перелом внутрішньої поверхні потиличної кістки (розміром 10x0,1см); в ділянці передньої черепної ямки залишки плащевидної гематоми з обох боків (листовидна форма, займає простір передньої черепної ямки) товщиною 1-2мм. Крім того після ознайомлення з фототаблицею до експертного дослідження трупа ОСОБА_11 , виявлено: синці на пальцях правої та лівої руки; синець на правій нозі, ушкодження на шкірі (у вигляді садна в потиличній ділянці голови, крововиливи у вискових м`язах; ці ушкодження не описані в протоколі розтину трупа. Всі виявлені ушкодження утворились від неодноразової дії тупих предметів. Тілесні ушкодження виявлені при судово - медичному дослідженні трупа могли виникнути в час та за обставин вказаних в постанові внаслідок ударів руками та ногами. Безпосередньою причиною смерті були набряк та набухання головного мозку, які розвинулись після черепно-мозкової травми з внутрічерепними гематомами (крововиливами над і під твердою мозковою оболонками). Причину смерті в даному випадку обумовила черепно-мозкова травма. Точками прикладання дії тупого (тупих предметів) була потилична ділянка, права і ліва вушна раковини. Аналізуючи результати розтину, записи в медичній карті №5993 стаціонарного хворого в даних матеріалах справи, можна зробити висновок, що в даному випадку у ОСОБА_11 , була закрита черепно-мозкова травма з трьома точками прикладання сили - потилична ділянка, права та ліва вискова (ділянка вушних раковин). Основною можна виділити ділянку потилиці де було ушкодження на шкірі (у вигляді садна) гематома м`яких тканин голови в цьому місці перелом внутрішньої пластики потиличної кістки, скупчення крові над і під твердою оболонкою. Ця травма (шийно - потилична), особливий вид черепно - мозкової травми (згідно літературних даних) виникає при падінні або ударі твердим предметом. Тілесні ушкодження, а конкретно черепно - мозкова травма у ОСОБА_11 , могла виникнути внаслідок конфлікту 18.08.2008року в період з 1год. до 2год. Крововиливи між кістками черепа і твердою мозковою оболонкою, крововиливи під тверду мозкову оболонку, можуть і не викликати відразу загрозливої симптоматики, а мати «світлий» проміжок (хвилини, години, сутки). В подальшому внаслідок продовження кровотечі, зростає об`єм крові в порожнині черепа, що приводить до появи порушень в роботі мозку, з втратою свідомості і послідуючою смертю. Гістологічно досліджувалось тільки епідуральна гематома потиличної ділянки, яка мала термін утворення коло 2-х суток, це співпадає з часом коли потерпілий загубив свідомість і був відвезений в лікарню. Перебіг травми погіршило поєднання епідуральної гематоми та субдуральної гематоми. Черепно - мозкова травма з пошкодженням потиличної кістки, крововиливи під оболонки, утворенням гематом; відноситься до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент утворення. Всі інші ушкодження (садно, синці) легкі тілесні ушкодження. В причинному зв`язку зі смертю знаходиться встановлена в лікарні і підтверджена на розтині закрита черепно - мозкова травма. Яких-небудь хронічних захворювань від яких могла наступити смерть, чи які б ускладнювали процес лікування та видужання при розтині трупа ОСОБА_11 , не виявлено. При поступленні в лікарню і послідуючому лікуванні у ОСОБА_11 була виявлена закрита важка ЧМТ, перелом склепіння черепа з переходом на основу, забій головного мозку важкого ступеня з ураженням базально - стовбурових відділів, внутрішня мозкова гематома справа з проривом в шлуночки; субдуральна гематома потиличної ділянки зліва, набряк - набухання головного мозку. Виявлені ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_11 . В медичній карті є аналіз крові і сечі на етанол - аналізи від`ємні. Це підтверджується також судово токсикологічним дослідженням крові з епідуральної гематоми, при якому не виявлено: етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів. Тілесні ушкодження, які передували 18.08.2008року в протокольній частині «Висновку експерта №221» не описані. По описам ушкоджень (синцям) можливо тільки приблизно сказати про час їх виникнення, але вони могли утворитися 18.08.2008року. Шийно - потилична травма, яка мала місце в даному випадку могла утворитись при падінні та удару потилицею до тупого предмета. ОСОБА_11 , міг після отриманих травм, ще рухатись, вчиняти певні дії на протязі 20 годин (Т.3 а.с.58-69);
висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи №140/2010 від 18.08.2010 року, згідно якої причиною смерті громадянина ОСОБА_11 була закрита черепно-мозкова травма. Крім того були виявленні і інші ушкодження (перечислинні в п. 2 комісійної судово- медичної експертизи № 158 від 17.11.2008року). Всі виявленні вище ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів і могли виникнути внаслідок ударів руками і ногами. Точками прикладання дії тупого /тупих предметів/ була також потилична ділянка, права і ліва вушні раковини. Якщо брати до уваги всі ушкодження: синець на лівому плечі, синці на верхніх полюсах раковин правого та лівого вуха, синець на правій нозі, шийно-потиличну травму, то всі вони разом не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту до твердого покриття (Т.5 а.с.195-199).
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
При оцінці показань свідка ОСОБА_12 суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Доорсон проти Нідерландів» від 26.03.1996 р. в п.78 якого зазначено, що « … відповідно до Конвенції, завдання Суду полягає не в тому, щоб ухвалювати, чи були свідчення свідків прийняті як докази належним чином, що мають зробити національні суди, завдання ж Європейського суду полягає в тому, щоб установити, чи було справедливим провадження загалом, зокрема і спосіб прийняття доказів. Суд не може визнати абстрактно, що свідчення свідка на відкритому засіданні і під присягою, завжди важать більше, ніж інші свідчення, які той самий свідок дає в межах судового провадження, тим більше, якщо між першими і другими є суперечність…». В рішенні Європейського суду з прав людини «Х і Y проти Федеративної Республіки Німеччини від 2 березня 1983 року, Суд зазначив: На свідках, що стають перед судом або перед слідчим суддею, лежить формальне і строге зобов`язання говорити правду…Ця позиція була б іншою, якби обвинувачення необґрунтовано вдалося до такого заходу з метою чинити тиск на свідків. Проте, якщо можливий тиск є просто наслідком, до якого призвели явно неправдиві свідчення, його слід визнати складником системи загальних гарантій кримінального процесу як такого. Комісія у цьому зв`язку повинна брати до уваги те, що передумовою системи кримінального правосуддя, яка захищає суспільство в цілому, є пильний контроль за виконанням обов`язку свідків говорити правду
Суд звертає увагу, що з початку досудового слідства, тобто з моменту порушення кримінальної справи 19.08.2008 року, свідок ОСОБА_12 послідовно стверджувала про те, що 18 серпня 2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в групі осіб заподіяли чисельні тілесні ушкодження ОСОБА_11 , зокрема:
- 19 серпня 2008 року свідок надала пояснення слідчому СВ Стрийського МВ ГУМВС у Львівській області ОСОБА_148 , в яких детально розповіла про події, які відбувалися 18 серпня 2008 року у м. Жидачів по вул. Грушевського 35, на території автостоянки, охоронюваної «ТЗОВ ТВК «Львів-Холод» (Т.1 а.с.5-6);
- в подальшому будучи допитаною слідчим СВ Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_149 19.08.2008 року надала показання, в яких навела мотиви та в деталях розповіла, як вночі 18 серпня 2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_10 наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 (Т.1 а.с.22-26);
- під час проведення слідчого експерименту 20.08.2008 р. свідок ОСОБА_12 за допомогою статиста в деталях відтворила послідовність нанесення ударів ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , розповіла та показала спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень (Т.1 а.с.65-79);
- під час пред`явлення осіб для впізнання, свідок вказала на ОСОБА_10 , як на особу, яка спільно з ОСОБА_6 нанесла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 18.08.2008 р. (Т.1 а.с. 88-90);
- під час проведення очної ставки з ОСОБА_10 20.08.2008 р. , свідок ОСОБА_12 настояла на своїх показаннях та категорично ствердила, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в групі осіб заподіяли чисельні тілесні ушкодження ОСОБА_11 18.08.2008 р. (Т.1 а.с. 99-102);
- під час додаткового допиту 28.08.2008 р. свідок ОСОБА_12 повідомила орган досудового слідства про тиск, який чиниться на неї з боку невідомих осіб та зазначила, що 26.08.2008 року четверо невідомих чоловіків спостерігали за її під`їздом та за нею, намагалися поговорити, і вона, боячись за своє життя, змушена була тікати (Т.1 а.с.236);
- 03.09.2008 р. свідок ОСОБА_12 звернулася до слідчого Жидачівського РВ з заявою про відмову від проведення очної ставки з ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що невідомі особи залякують її, погрожують та намагаються підкупити, щоб вона надала неправдиві свідчення про те, що ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження внаслідок неодноразового падіння (Т.1 а.с.249);
- наведені показання свідок підтвердила під час додаткового допиту 03.09.2008 р. та в деталях розповіла, як невідомі особи намагалися схилити її до дачі неправдивих показань (Т.1 а.с.250-253);
Суд вважає наведені показання свідка ОСОБА_12 чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними досудовим слідством та перевіреними в судовому засіданні доказами. Цим показанням суд надає віру, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів, крім того свідок ретельно в деталях описала обставини та мотиви вчинення злочину.
Показання свідка ОСОБА_12 під час судового засідання, в яких вона повністю заперечила показання, які вона давала під час досудового слідства та ствердила, що потерпілий мав напередодні конфлікт з невідомою особою, на протязі дня 17.08.2008 р. і 18.08.2008 р., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння неодноразово падав та вдарявся, а весь конфлікт, про який вона розповідала до цього є її та потерпілого видумкою з метою уникнення кримінальної відповідальності за викрадення автомобіля, суд до уваги не бере, вказані показання викликають обгрунтовані сумніви в їх достовірності.
Зважаючи на неодноразові погрози, які мали місце в серпні-вересні 2008 року з боку невідомих осіб свідку ОСОБА_12 та вилучені в матері потерпілого кошти в сумі 200 доларів США, які до будинку останньої принесла сама свідок, і наведеного в судовому засіданні не заперечила (Т.2 а.с.71-73), суд приходить до висновку про неправдивість показань свідка ОСОБА_12 , які вона надала в судовому засіданні та вважає, що наведені свідком мотиви, за яких вона змінила показання, дійсності не відповідають, підстави вважати, що фактичні обставини події, про які свідок в деталях розповіла є надуманими та вигаданими потерпілим та свідком, в суду відсутні, та не підтверджуються жодними доказами в справі, натомість свідок з самого початку в деталях розповіла про події, які мали місце 18.08.2008 року, і вказані деталі згодом в судовому засіданні підтвердили інші свідки, показання яких покладені в основу вироку, як належні та допустимі докази по справі.
Окрім цього, суд звертає увагу на постанову ст. слідчого СВ Жидачівського РВ УМВСУ ОСОБА_105 від 10.09.2008 р., згідно якої забезпечено особисту охорону свідка ОСОБА_12 у зв`язку з реальністю загрози для її життя і здоров`я (Т.2 а.с.113), що підтверджує висновки суду про зміну показань свідком не у зв`язку з їх надуманістю, а у зв`язку з небезпекою, яка існувала для її життя і здоров`я, оскільки як вбачається з матеріалів кримінальної справи, після зміни показань свідком та дачею таких на користь підсудних, небезпека для життя свідка відпала і остання відмовилася від заходів безпеки, застосованих до неї постановою слідчого.
Суд бере за основу вироку, окрім цього, показання свідків ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_72 , ОСОБА_76 , ОСОБА_114 , ОСОБА_105 , які в деталях розповіли зі слів свідка ОСОБА_12 про події, які мали місце 18.08.2008 р. та вважає, що показання вказаних свідків є чіткими, послідовними, такими, що об`єктивно в цілому і з висвітленям деталей відтворюють події не в завуальованому, а максимально наближеному до реальності вигляді, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними досудовим слідством та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви на користь підсудних, суд приходить до висновку, що дії підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_10 органом досудового слідства за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене в групі осіб, що спричинило смерть потерпілого, кваліфіковано правильно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі, здобувши усіх можливих доказів та давши правильну оцінку, як показанням свідків так і висновкам, проведених експертиз, і прийшов до правильного висновку про кваліфікацію дій підсудних за ч.2 ст.121 КК України.
Суд вважає, що підстави для перекваліфікації дій підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України відсутні, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків свої дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання тяжких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст. 119 чи ст. 128 КК України.
Відповідальність за ч.2 ст.121 КК України може наставати у тому разі, коли тяжкий характер ушкодження охоплювався наміром винного і коли цей наслідок ним передбачався. Вбивство з необережності, виходячи із законодавчого його визначення, полягає у ненавмисному заподіянні смерті особі і передбачає необережну форму вини: злочинну самовпевненість або злочинну недбалість.
Відповідальність за ч. 2 ст.121 КК України настає лише за умови, що при вчиненні діяння винний передбачав заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також передбачав можливість настання смерті, але легковажно розраховував на її відвернення, або якщо не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити. А якщо умислом винного не охоплювалося спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а стосовно смерті потерпілого в його діях є необережна вина, вчинене слід кваліфікувати як вбивство через необережність за ст. 119 КК України.
Дослідженими в судовому засіданні доказами по справі (показаннями свідків, висновком експертизи №158 від 17.11.2008 року, висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи №140/2010 від 18.08.2010 року, показаннями в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_91 ) встановлено, що підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_10 нанесли потерпілому ОСОБА_11 протягом тривалого часу чисельні удари руками та ногами по голові та тілу потерпілого, чим спричинили останньому закриту черепно - мозкову травму, від якої потерпілий помер у лікарні. Всі виявленні вище ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів і могли виникнути внаслідок ударів руками і ногами. Точками прикладання дії тупого /тупих предметів/ була також потилична ділянка, права і ліва вушні раковини. Якщо брати до уваги всі ушкодження: синець на лівому плечі, синці на верхніх полюсах раковин правого та лівого вуха, синець на правій нозі, шийно-потиличну травму, то всі вони разом не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту до твердого покриття.
Наведені висновки судово-медичних експертиз, проведені висококваліфікованими експертами, роз`яснені експертом ОСОБА_150 в судовому засіданні, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні матеріалів кримінальної справи, зроблені на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому дані висновки можливо покласти в основу прийнятого рішення.
Суд критично оцінює висновок судово-медичної експертизи №221 від 08.10.2008 року трупа ОСОБА_11 , який містить очевидні та суттєві протиріччя об`єктивним даним встановленим в ході розслідування справи і суперечливий до висновку комісійної судово- медичної експертизи №158 від 17.11.2008 року та висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №140/2010 від 18.08.2010 року.
Волевиявлення ОСОБА_6 та ОСОБА_10 через поведінку, виконання узгоджених між собою дій, направлених на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та характер дій підсудних, коли вони одночасно та узгоджено почали наносити удари потерпілому (що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 ), та з метою помсти за викрадений автомобіль наносили удари руками та ногами по всьому тілу потерпілого, в тому числі і по голові, коли потерпілий знаходився в стоячому, а згодом в лежачому положенні і фактично не мав можливості захищатись, наносили удари в місця розташування життєво важливих органів, кількість нанесених ударів в життєво важливі органи, механізм спричинення тілесних ушкоджень та час протягом якого вони наносились (близько 20 хв.), свідчить про заздалегідь сплановане нанесення підсудними тілесних ушкоджень в групі осіб, з метою помсти та розправи.
У зв`язку з наведеним, суд вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 наносячи удари в життєво важливий орган голову потерпілого діяли з прямим умислом, і заподіяння підсудними вищевказаних тілесних ушкоджень знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 .
Окрім цього, слід звернути увагу, що підсудні заперечують нанесення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому та вказують, що всі травми могли бути отримані потерпілим при падінні, однак такі показання підсудних не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наведеними вище доказами по справі, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_12 , яка з самого початку в деталях послідовно розповіла, як саме наносили підсудні удари потерпілому, в які частини тіла та заперечила падіння потерпілого з висоти власного зросту. Наведене стверджується і висновком експертизи №140/2010 від 18.08.2010 року, згідно якого всі в сукупності отримані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту до твердого покриття.
Характер, хронологія і послідовність дій підсудних, а також об`єктивна спроможність дорослої осудної людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 дійсно вчинили злочин умисно. Сила та напрям завданих підсудними ударів руками та ногами в область голови, шиї, грудей, спини, надмірна сила ударів, їх раптовість, неможливість адекватного захисту від таких дій, вказують на те, що підсудні усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх дій, тобто діяли з прямим умислом. Про наявність саме такого умислу свідчить і той факт, що підсудні відразу ж після нанесення ударів покинули місце події і медичної допомоги потерпілому не надали. Наведене дає суду підстави дійти висновку, що умисел підсудних був спрямований на заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, а тому їх дії вірно кваліфіковано органом досудового слідства за ч.2 ст.121 КК України.
На свій захист підсудні роблять припущення, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати від дій особи на прізвисько «зелений» напередодні вказаних подій. Такі міркування підсудних не є переконливими і суд їх до уваги не бере, оскільки такі спростовуються показаннями свідка ОСОБА_87 , допитаного судом за клопотанням сторони захисту за допомогою відеоконферензв`язку, який суду пояснив, що він відбуває покарання у виді позбавлення волі, його з приводу побиття потерпілого ОСОБА_62 , якого він ніколи раніше не знав і не бачив, допитував слідчий і про наведене він йому повідомляв. Він знайомий з ОСОБА_88 , вони разом навчались у школі в одному класі. З моменту закінчення школи він з ОСОБА_89 жодного разу не зустрічався та не бачився. Жодних конфліктів між ним та ОСОБА_89 не було. Він слідчому повідомляв, що йому нічого не відомо, оскільки в той час він знаходився в Закарпатській області. В той день ОСОБА_12 він не бачив. Між ним та ОСОБА_11 жодних конфліктів 18.08.2008р. не було.
Аналізуючи сукупність приведених доказів суд вважає, що по справі відсутні будь-які об`єктивні дані, які б свідчили про те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 могли бути спричинені іншою особою, на прізвисько «зелений».
Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудних доведена, їх дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в групі осіб нанесли потерпілому ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
При винесенні вироку суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену в п.43 Рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», згідно якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».
Після повного, справедливого і неупередженого дослідження всіх доказів по справі, які достатньо вагомі, чіткі і взаємоузгоджені, суд переконаний в істині факту вчинення злочину підсудними поза розумним сумнівом і морально впевнений в тому, що обвинувачення спроможне і вважає, що вина підсудних доведена зібраними доказами по справі і в їх діях наявний склад злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК України.
Органами досудового слідства дії підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_10 кваліфіковано також за ч.2 ст.296 КК України, як вчинене групою осіб грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Зокрема, на досудовому слідстві встановлено що ОСОБА_6 18.08.2008 року біля 2 год. у м. Жидачів по вул. Грушевського 35, в групі осіб із ОСОБА_10 , перебуваючи на території охоронюваного «ТЗОВ ТВК «Львів-Холод» з мотивів викрадення потерпілим автомобіля марки «Форд-Транзит», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_6 і який згодом потерпілим був повернутий, із хуліганських спонукань вирішили спричинити тілесні ушкодження охоронцю ОСОБА_11 . Реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_6 разом із ОСОБА_13 зайшли в підсобне приміщення, де знаходився ОСОБА_11 і безпричинно нанесли ногами декілька ударів по ногах ОСОБА_11 , після чого спонукали його вийти із підсобного приміщення. На території ТЗОВ ТВК «Львів-Холод» в присутності ОСОБА_151 ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 удар рукою в живіт, після того як останній зігнувся ОСОБА_6 наніс два удари долонею по голові, від яких потерпілий впав, і ОСОБА_6 припіднявши ОСОБА_11 , наніс йому удар ногою в живіт. Продовжуючи хуліганські дії біля в`їздних воріт ТЗОВ ТВК «Львів-холод», ОСОБА_6 наніс удар долонею по задній частині голови, від чого ОСОБА_11 впав на коліна, і ОСОБА_6 наніс удар ногою в обличчя і коли останній боком впав усім тілом на асфальт, до ОСОБА_6 приєднався ОСОБА_13 і вони вдвох почали наносити численні удари ногами по задній частині його голови, по руках, якими потерпілий прикривав голову, спині та інших частинах тіла. Після цього ОСОБА_6 схопив ОСОБА_11 за одежу, припіднявши, заставив його по території ТЗОВ ТВК «Львів-Холод» пройти незначну відстань, де зупинившись, знову наніс йому удар долонею по обличчю, а ОСОБА_13 наніс долонею два удари по задній частині голови, після цього ОСОБА_6 вдарив кулаком його в живіт, а ОСОБА_13 наніс черговий удар долонею в обличчя від якого ОСОБА_14 впав. За даних обставин, коли ОСОБА_11 лежав, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 наносили почергово вказаній особі чисельні удари в задню частину голови, по спині. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_13 припідняли ОСОБА_11 і нанесли останньому удари ногами в ділянку ягодиць. Під час вчинення хуліганських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_13 на неодноразові прохання ОСОБА_12 припинити хуліганські дії не реагували, а ОСОБА_13 шляхом погрози фізичною розправою перешкодив спробі ОСОБА_12 повідомити будь-кого для припинення хуліганських дій та вказані особи продовжували грубо порушувати громадський порядок та наносити удари ОСОБА_152 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження, від яких він в Стрийській ЦРЛ ІНФОРМАЦІЯ_5 помер.
На думку органу досудового слідства протиправні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відзначалися особливою зухвалістю, яка виражалася в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердженні за рахунок приниження інших осіб. Так як хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями особливої частини Кримінального кодексу України, то в даному випадку воно полягало у застосуванні насильства і заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд прийшов до висновку, що в діях підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.296 КК України.
До вказаних висновків суд прийшов виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 296 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.06.1991р. №3 „Про судову практику в справах про хуліганство" дії, що супроводжувались заподіянням тілесних ушкоджень, викликані неприязними стосунками, повинні кваліфікуватись за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Хуліганство від інших злочинів відрізняється спрямованістю умислу винного, мотивами його дій та обставинами вчинення злочину.
Як вказано в Листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.01.2013р. № 223-192/0/4-13 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм матеріального права щодо кваліфікації хуліганства», при відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.
Як вбачається з матеріалів справи підсудний ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_11 перебували в особистих неприязних відносинах, оскільки конфлікт виник через викрадення та повернення потерпілим ОСОБА_11 автомобіля, який належав підсудному ОСОБА_6 . При цьому підсудні готувалися до вчинення злочину заздалегідь, оскільки домовились про зустріч на автостоянці і фактично разом туди під`їхали. Крім того, безпосереднім і єдиним поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка потерпілого, який без дозволу взяв автомобіль ОСОБА_6 , і підсудні бажали завдати шкоди здоров`ю саме потерпілого через неприязнь до нього, інших осіб вони не чіпали, і не мали наміру порушувати громадський порядок. Дії потерпілого обурили підсудного ОСОБА_6 , і той кілька раз пробував поговорити з потерпілим, однак той побоюючись його розправи постійно ховався від нього. Однак, 18.08.2008 р., незважаючи на намагання свідка ОСОБА_12 відволікти увагу підсудного ОСОБА_6 , останній вчинив дії, спрямовані на розправу з потерпілим ОСОБА_11 , залучивши до цього ОСОБА_10 , і в групі осіб з останнім завдав потерпілому тілесних ушкоджень, від яких той в лікарні помер. Особисті неприязні стосунки, як зазначається у Постанові Пленуму Верховного Суду України, між винним та потерпілим можуть складатись протягом тривалого часу, але можуть виникнути і раптово, якщо вони зачіпають інтереси сторін.
Злісним хуліганством за ознакою особливої зухвалості може бути визнане таке злочинне порушення громадського порядку, яке виражало явну неповагу до суспільства, супроводжувалось насильством з заподіянням тілесних ушкоджень, яке тривалий час і вперто не припинялось, було пов`язане із знищенням майна, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства.
Подія злочину мала місце на території автостоянки, охоронюваної «ТЗОВ ТВК «Львів-Холод» у м. Жидачів по вул. Грушевського 35, в нічний час, тривала короткий проміжок часу, і не вплинула на відпочинок мешканців будинків, які знаходяться поруч з стоянкою. Свідком подій була лише одна особа ОСОБА_12 .
Кримінальна відповідальність за хуліганство настає лише при доведеності умислу на порушення громадського порядку і проявів явної неповаги до суспільства. Орган досудового слідства обґрунтовує кваліфікацію дій підсудних за ч.2 ст. 296 КК України фактично тими ж мотивами, що і кваліфікацію дій за ч.2 ст. 121 КК України.
Суд вважає, що підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_10 діяли на ґрунті неприязних відносин, що виникли внаслідок незаконних, на думку ОСОБА_6 дій потерпілого по викраденню автомобіля, а тому в їх діях відсутній умисел на вчинення хуліганських дій.
Зважаючи на обставини вчинення злочину, мотиви поведінки підсудних та спрямованість їх умислу, а саме на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, суд не вбачає у діях підсудних складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України. А тому за вказаною статтею підсудних слід виправдати.
Суд не бере до уваги показання підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_10 про застосування відносно них на досудовому слідстві незаконних методів у виді психологічного насильства, та вважає, що такі показання спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене та не доведені жодними належними та допустимими доказами у справі. З початку досудового слідства підсудні були забезпечені правовою допомогою адвоката, користувалися обсягом всіх необхідних процесуальних прав, та давали вільні показання про обставини вчинення злочину.
При призначенні покарання підсудним по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує, що життя людини, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а в ст. 27 Основного Закону наголошується, що кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя.
Відповідно до вимог Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини права і свободи людини становлять абсолютну цінність, є невід`ємні і належать кожному від народження. В будь-якому суспільстві вони є важливим інститутом, за допомогою якого і регулюється правовий статус особи, межі вторгнення в її особисту сферу, встановлюються гарантії захисту і реалізації її прав і свобод. Тому їх забезпечення - одна з найголовніших функцій держави.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винних, та обираючи покарання підсудному ОСОБА_6 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, обстановку вчинення злочину, особу підсудного, який раніше не судимий в порядку ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, згідно експертизи психічним захворюванням не страждає, а також те, що підсудний навмисно намагався заплутати досудове слідство та свідомо перешкоджав встановленню істини у кримінальній справі, про що свідчила його поведінка під час проведення досудового слідства, під час судового засідання вину у вчиненні злочину не визнав та не розкаявся, шкоду потерпілим не відшкодував, після вчинення злочину не висловлював потерпілим своїх вибачень, до судового розгляду не виявляв бажання будь-яким чином матеріально допомогти потерпілим, що підтверджує доводи про те, що він не розкаявся у скоєному, обтяжуючих та пом`якшуючих обставин судом не встановлено, та приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе лише в умовах тривалої ізоляції засудженого від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.
З врахуванням наведеного, особи підсудного ОСОБА_6 та тяжкості вчиненого ним злочину, зважаючи на призначене покарання, враховуючи вік та стан його здоров`я, з метою належного виконання вироку, суд вважає за необхідне змінити запобіжний захід у виді підписки про невиїзд на тримання під вартою, так як злочин спричинив позбавлення життя іншої людини.
Обираючи покарання підсудному ОСОБА_10 суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі підсудного у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних злочином наслідків позбавлення життя людини, спосіб вчинення злочину і його мотиви, а також те, що підсудний не одружений, раніше не судимий, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, згідно експертизи психічним захворюванням не страждає, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює. Суд також враховує, що підсудний вину у вчиненні злочину не визнав, навмисно намагався заплутати досудове слідство та свідомо перешкоджав встановленню істини у кримінальній справі, про що свідчила його поведінка під час проведення досудового слідства, а також те, що останній протягом судового розгляду справи вину не визнавав, у вчиненому не розкаявся, шкоду потерпілим не відшкодував, після вчинення злочину не висловлював потерпілим своїх вибачень, до судового розгляду не виявляв бажання будь-яким чином матеріально допомогти потерпілим, що підтверджує доводи про те, що він не розкаявся у скоєному, обтяжуючих та пом`якшуючих обставин судом не встановлено, та приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_10 та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе лише в умовах тривалої ізоляції засудженого від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.
З врахуванням наведеного, особи підсудного ОСОБА_10 та тяжкості вчиненого ним злочину, зважаючи на призначене покарання, враховуючи вік та стан його здоров`я, з метою належного виконання вироку, суд вважає за необхідне змінити запобіжний захід у виді підписки про невиїзд на тримання під вартою, так як злочин спричинив позбавлення життя іншої людини.
Суд вважає доведеним факт вчинення підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, судом достовірно встановлено, що саме підсудними заподіяно матеріальну і моральну шкоду потерпілим, а тому цивільні позови підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи що потерпілі цивільні позивачі до теперішнього часу отримують моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_18 , суд виходить із вимог ст.ст. 23,1187 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 31 березня 1995 року N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", враховує часткове відшкодування шкоди та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду потерпілому цивільному позивачу, ступінь вини відповідачів, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань цивільного позивача та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, і наслідків, що наступили, той факт що потерпіла безповоротно втратила сина, перенесла страждання пов`язані зі смертю сина, з його похованням і продовжує нести ці душевні страждання, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, а також враховуючи дані про особу підсудних та їх майновий стан, суд вважає за необхідне стягнути з підсудного ОСОБА_6 та підсудного ОСОБА_10 на користь потерпілої цивільного позивача ОСОБА_18 , моральну шкоду в сумі 100000 грн. з кожного підсудного. Ця сума, враховуючи особи підсудних і характер їхніх дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -
п р и с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України й призначити йому покарання - 9 /дев`ять/ років позбавлення волі.
ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.296 КК України визнати невинним і по суду виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді підписки про невиїзд змінити на тримання під вартою в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття підсудного ОСОБА_6 під варту, з 31 березня 2015 року.
В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою з 19.08.2008 р. (Т.1 а.с.37-42) до 04.02.2010 р. (Т.4 а.с.434-439).
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України й призначити йому покарання - 8 /вісім/ років позбавлення волі.
ОСОБА_10 в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.296 КК України визнати невинним і по суду виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_10 у виді підписки про невиїзд змінити на тримання під вартою в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття підсудного ОСОБА_10 під варту, з 31 березня 2015 року.
В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою з 19.08.2008 р. (Т.1 а.с.43-48) до 04.02.2010 р. (Т.4 а.с.434-439).
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_18 100000 /сто тисяч/ грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Речові докази: дві купюри номіналом по 100 доларів США серії ВВ 52501771А та FL 91239513В (Т.2 а.с.73) конфіскувати в дохід держави; сіру футболку, темно сірі штани, чорні сандалі (Т.1 а.с.34-35) повернути ОСОБА_6 ; штани джинси світло синього кольору, кофту синього кольору з коричневими вставками, пару кросівок чорного кольору (Т.1 а.с.53) повернути ОСОБА_10 , штани чорного кольору, олімпійку від спортивного костюму (Т.1 а.с.53) повернути потерпілій ОСОБА_18 .
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1