У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Матюшевої О.В.,

захисника

ОСОБА_6.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 21 червня 2007 року кримінальну справу
за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді
першої інстанції, на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області
від 31 липня 2006 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Байрак Миргородського району Полтавської
області, громадянина України,

не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,
з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК
України.

За ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_1. виправдано за відсутністю події
злочину.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. і ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3
на відшкодування моральної шкоди 500
грн.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

Зазначеним вироком засуджено також ОСОБА_2, щодо якої касаційного подання
не внесено.

ОСОБА_1. засуджено за те, що він 03 листопада 2005 року приблизно о 6 год.
30 хв., біля готелю “Спорт” у м. Броварах, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою зі ОСОБА_2 з метою заволодіння чужим майном,
застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої
ОСОБА_3 та, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, відкрито викрали у неї
мобільний телефон “NOKIA 2600” вартістю 400 грн. зі стартовим пакетом “Ді Джус” вартістю 40 грн. та
з місця злочину зникли.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачувався в тому, що
він 01 грудня 2005 року приблизно о 21 год. з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 прийшов до
квартири АДРЕСА_1, де мешкав останній. Перебуваючи у зазначеній квартирі
ОСОБА_4, умисно, ногами й палицею, яку знайшов там же, почав завдавати удари
ОСОБА_5 по голові і тулубу. У результаті протиправних дій ОСОБА_1. потерпілому
були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на обличчі, які згідно
з висновком судово-медичної експертизи № 20/523 від 04 січня 2006 року
відносяться до легких тілесних ушкоджень; саден, крововиливів на обличчі, які
згідно з вищевказаним висновком експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень,
що спричинили короткочасний розлад здоров'я; закритої травми грудної клітини,
яка згідно з вищевказаною експертизою відноситься до тяжких тілесних ушкоджень
і від якої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер у лікарні.

Дії ОСОБА_1. органами досудового слідства
були кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне заподіяння тяжкого
тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило
смерть потерпілого.

У судовому засіданні пред'явлене
ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 2 ст. 121
КК України не знайшло свого підтвердження, оскільки суд установив, що тяжкі
тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого, стали результатом
падіння останнього на східцевий марш та контакту з ним задньою правою поверхнею
грудної клітини і ділянкою спини, а не побиття потерпілого ОСОБА_1 За таких
обставин ОСОБА_1. було виправдано за відсутністю події злочину.

У касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1. скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону та істотним порушенням кримінально-процесуального закону.
При цьому посилається на те, що, виправдовуючи ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 121 КК
України, суд повинен був дати оцінку його протиправним діям у частині
заподіяння ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та
винести обвинувальний вирок за ч. 2 ст. 125 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора, яка підтримала касаційне подання частково та просила скасувати вирок
в частині виправдання ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 121 КК України та направити справу в цій
частині на новий судовий розгляд, пояснення захисника, який заперечував проти
задоволення касаційного подання, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1. у вчиненні відкритого викрадення
чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб у касаційному
поданні не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у
встановленому законом порядку і досліджених судом, яким дана належна оцінка. Ці
докази детально викладені у вироку суду.

Дії ОСОБА_1. правильно
кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України.

Як убачається з матеріалів справи,
органами досудового слідства ОСОБА_1 також було пред'явлено обвинувачення в
умисному заподіянні 01 грудня 2005 року потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних
ушкоджень без розладу здоров”я, легких тілесних ушкоджень, що потягли
короткочасний розлад здоров'я, а також тяжкого тілесного ушкодження у виді
закритої травми грудної клітини, від якої ІНФОРМАЦІЯ_1 потерпілий помер
у лікарні.

Ці дії ОСОБА_1. були
кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд першої інстанції з дотриманням
вимог ч. 1 ст. 275 КПК України ретельно дослідив усю сукупність зібраних по
справі доказів, дав їм належну оцінку і, ґрунтовно вмотивувавши свої висновки,
дійшов правильного висновку про виправдання ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 121
КК України за відсутністю події злочину, оскільки відсутній причинний зв'язок
між діяннями ОСОБА_1. і шкідливими наслідками у вигляді
отримання потерпілим тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть
останнього.

З цими висновками суду погоджується і
прокурор.

Твердження прокурора у касаційному
поданні про те, що суд повинен був постановити обвинувальний вирок та притягнути
ОСОБА_1. за умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних
ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я, у зв'язку з чим
постановлений щодо ОСОБА_1. вирок підлягає скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд, є необґрунтованими, оскільки прийняте судом рішення щодо
виправдання ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 121 КК України не
позбавляє представника потерпілого
порушити питання про притягнення ОСОБА_1. до кримінальної відповідальності за
ч. 2 ст. 125 КК України у порядку, передбаченому ст. 27 КПК України.

Крім того, зазначені посилання
прокурора не є підставою для скасування постановленого щодо ОСОБА_1. вироку, зокрема, ні в частині його засудження за ч. 2
ст. 186 КК України, ні в частині його виправдання за ч. 2 ст. 121 КК України.

Порушень норм
кримінально-процесуального законодавства України, які б тягли зміну чи
скасування постановленого у справі судового рішення, не виявлено.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК
України підстав для скасування або зміни судового рішення щодо ОСОБА_1. та керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Броварського
міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2006 року щодо ОСОБА_1 -
без зміни.

с у д д і:

Гошовська Т.В. Пивовар В.Ф. Мороз М.А.