У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.,

суддів

Жука В.Г. і Заголдного В.В.,

за участю прокурора

Глибченко Т.Г.,

засудженого

ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні 17
травня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 січня 2007
року та касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи на
вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2006
року, яким

ОСОБА_1,

що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

м. Ульянівці Кіровоградської області,

раніше не судимого,

засуджено за ч.
3 ст. 187 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на 7 років позбавлення волі без
конфіскації майна.

ОСОБА_1 за ст. 15 і п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України виправдано за
недоведеністю вини.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4000 грн. моральної
шкоди.

ОСОБА_1 25 жовтня 2005 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив напад, поєднаний з
насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілої ОСОБА_2, з
проникненням у житло при наступних обставинах.

25 жовтня 2005 року, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в
ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою заволодіння грошима, проник в жилий будинок ОСОБА_2,
розташований по АДРЕСА_1, напав на
потерпілу і наносячи їй удари руками та ногами в різні частини тіла вимагав гроші.
Але свій умисел на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_1 не довів, оскільки був затриманий
жителями ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час нападу ОСОБА_1 заподіяв потерпілій ОСОБА_2
тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 січня 2007 року касаційну скаргу
засудженого визнано такою, що не підлягає розгляду у зв'язку з пропуском строку
на касаційне оскарження.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування вироку та направлення
справи на новий судовий розгляд у зв'язку з однобічністю та неповнотою
слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та м'якістю призначеного покарання. На думку автора подання,
суд безпідставно виправдав ОСОБА_1 у замаху на вбивство з корисливих мотивів.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови апеляційного
суду і просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки скаргу подав в
точній відповідності з законом.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який
підтримав касаційну скаргу та заперечував проти задоволення подання
прокурора, яка не підтримала касаційне подання і касаційну скаргу, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги та подання, колегія
суддів вважає, що подання прокурора і скарга не підлягають задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів справи видно, що копію вироку засуджений отримав на руки 23
листопада 2006 року (а. с. 355).

Касаційну
скаргу засуджений ОСОБА_1 написав 30 грудня 2006 року (а. с. 380 - 381).

У
зв'язку з тим, що був пропущений встановлений законом (ч. 1 ст. 386 КПК
України) термін подачі касаційної скарги, а засуджений не заявляв клопотання
про відновлення цього строку, то суд апеляційної інстанції правильно визнав
скаргу засудженого ОСОБА_1 такою, що не підлягає розгляду (а. с. 382), а тому у
задоволенні скарги засудженого ОСОБА_1 належить відмовити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні розбійного
нападу на ОСОБА_2 обґрунтовані сукупністю досліджених і належним чином оцінених
доказів і ці висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи у поданні про те, що ОСОБА_1 вчинив замах на вбивство
потерпілої, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Про винуватість ОСОБА_1 у розбійному нападі показали
потерпіла ОСОБА_2, свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Потерпіла ОСОБА_2 суду показала, що 25 жовтня 2005 року, як
тільки вона зайшла у сіни свого будинку, то ОСОБА_1 схопив її за шию, кинув на
підлогу і почав бити руками та ногами. Вона почала кричати і кликати на
допомогу, ОСОБА_1 закрив їй рот і вимагав гроші, на що вона просила відпустити
її і казала, що віддасть йому гроші. ОСОБА_1 не погрожував їй вбивством. Через
деякий час прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і
затримали ОСОБА_1.

Показання потерпілої ОСОБА_2 підтвердили і свідки ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_3 показав, що 25 жовтня 2005 року він зустрів
сусіда ОСОБА_4, який повідомив, що з будинку його тещі ОСОБА_2 лунають крики і
в будинку раптово погасло світло. Разом з ОСОБА_4 він на автомобілі приїхав
до тещі і виявив там ОСОБА_1, який
вимагав у неї гроші. Він витяг незнайомця на подвір'я за волосся, той
знаходився в стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_5 показала, що вона проживає по ІНФОРМАЦІЯ_3,
неподалік від матері ОСОБА_2. 25 жовтня 2005 року, під'їхавши до свого дому
вони з чоловіком побачили на дорозі ОСОБА_4, який сказав їм їхати до матері,
так як він з подвір'я почув жіночий крик, чув як закрилися двері та бачив, що в
будинку погасло світло. Вони відразу поїхали до матері, а ОСОБА_4 пішов за
ними. Під'їхавши, вони переконалися у цьому.

Аналогічні показання дали
свідки ОСОБА_4и.

Зазначені покази суд
обґрунтовано визнав достовірними через те, що вони підтверджуються і сукупністю
інших об'єктивних доказів.

Із даних протоколу огляду місця події видно, що в коридорі будинку потерпілої була
виявлена розлита вода, засуви на вхідних дверях не пошкоджені, доріжка на
підлозі стягнута до стіни (а. с. 3 - 7).

Про наявність тілесних ушкоджень та їх тяжкість свідчить
висновок судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що у потерпілої
ОСОБА_2 були виявлені садни на обличчі,
крововиливи, садна на шиї, струс мозку, перелом сьомого ребра, які відносяться
до середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а. с. 19, 163 - 166).

Всебічно та об'єктивно дослідивши та належно оцінивши докази
по справі в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що вина
ОСОБА_1 у вчиненні розбійного нападу, поєднаного з проникненням у житло,
доведена, його дії за ч. 3 ст. 187 КК
України кваліфіковані правильно.

Доводи у касаційному поданні про незаконне виправдання ОСОБА_1 за ст. 15 і п. 6 ч. 2
ст. 115 КК України і призначення м'якого покарання не ґрунтуються на матеріалах
справи.

ОСОБА_1 заперечував свою причетність до замаху вбивство
ОСОБА_2, ці його доводи не були спростовані, тому суд дійшов обгрунтованого
висновку про недоведеність його винуватості і виправдав.

При
призначенні покарання суд у відповідності із вимогами статті 65 КК України
врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи,
але недостатньо врахував те, що ОСОБА_1 раніше судимий не був, позитивно
характеризується, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, злочином не
заподіяно матеріальної шкоди, тому колегія суддів вважає за можливе застосувати
ст. 69 КК України щодо нього.

Керуючись
ст. ст. 395 - 396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного
суду Кіровоградської області від 15 січня 2007 року - без зміни.

Касаційне
подання прокурора залишити без задоволення.

В
порядку ст. 395 КПК України вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від
15 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити. Із застосуванням ст. 69 КК України
пом'якшити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України до п'яти років позбавлення волі
без конфіскації майна.

В
решті вирок залишити без зміни.

С у д д і:

А.І. Редька В.Г. Жук В.В. Заголдний