Справа № 1-583/2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня
2008 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої - судді Федорової Т.П.

при
секретарі - Шуть Р.О.

за
участю прокурора - Клепки В.Г., адвоката - ОСОБА_1

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина
України, з середньою освітою, не
одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, навчається на 3 курсі Білоцерківського факультету
менедженту і бізнесу Київського університету культури, проживаючого в АДРЕСА_1,
раніше судимого:

1/
30.11.2005 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст..
309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України
звільненого від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік,

2/
10.10.2006 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст..
185 ч.1 КК України до сплати штрафу в розмірі 850 гривень (штраф сплачено 16.04.2007
року),

в
скоєнні злочину, передбаченого ст..ст. 15 ч.1 - 186 ч.2 КК України,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2
скоїв замах на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж). Злочин скоєно з
таких обставин.

22
лютого 2008 року близько 22 години
ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля 3-го
під'їзду будинку АДРЕСА_2, з метою незаконного заволодіння чужим майном,
підійшов до ОСОБА_3 та намагався відкрито заволодіти її жіночою сумочкою, в
якій знаходились мобільний телефон марки „Сіменс”, вартістю 200 гривень,
шкіряні рукавички, вартістю 150 гривень, гаманець, вартістю 55 гривень з
грошима в сумі 250 гривень, тобто майно потерпілої на загальну суму 775
гривень. ОСОБА_2, схопивши за ручку сумки та потягнувши її до себе, свій
злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_3 не
відпустила свою сумочку з речами, а ОСОБА_2 був затриманий невстановленими
слідством особами.

Підсудний
ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю і суду
показав, що 22 лютого 2008 року вжив пиво, йшов по вул.. Леваневського та
побачив попереду двох жінок. Підійшовши до одної з жінок з метою заволодіння
чужим майном, потягнув з її руки сумку за ручки, але вирвати не зміг, на місці
події був затриманий незнайомими особами. В скоєному щире покаявся та просив
суд суворо його не карати.

Визнаючи
себе повністю винним, підсудний просив суд не досліджувати докази, зібрані по
справі досудовим слідством і після роз'яснення положень ст.. 299 КПК України у
суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Таким
чином, суд вважає, що вина підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину
повністю доведена, а його дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані
за ст..ст. 15 ч.1-186 ч.2 КК України, як
замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Призначаючи
міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, обставини справи.

Обставиною,
що пом'якшує покарання підсудного, являється його щире каяття - підсудний
повністю визнав свою вину та дійсно готовий нести передбачену законом
відповідальність.

Обставиною,
що обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Підсудний
є інвалідом з дитинства 3 групи, навчається, за місцями проживання та навчання
характеризується позитивно, є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи
особу підсудного, стан його здоров'я, щире каяття суд вважає за можливе надати
йому шанс довести своє виправлення, звільнивши від відбуття покарання з
випробуванням. Але, враховуючи те, що раніше ОСОБА_2 притягувався до
кримінальної відповідальності, суд вважає, що слід встановити максимальний
іспитовий строк з метою тривалого контролю його поведінки.

На
підставі викладеного, керуючись ст..ст. 321-324 КПК України, суд

З а с у д и в :

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст..ст. 15 ч.1 - 186 ч.2 КК
України і призначити покарання у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі.

На
підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбуття покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, зобов'язавши не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти про зміну місця проживання, періодично з'являтись на
реєстрацію.

Речові
докази по справі - жіночу сумку, мобільний телефон марки „Сіменс”, шкіряні рукавички, гаманець з грошима в сумі
250 гривень, що передані на зберігання ОСОБА_3 - залишити останній.

Міру
запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити відносно ОСОБА_2
у вигляді підписки про невиїзд.

Вирок
суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя
-
Т.П. Федорова