Провадження № 1-кп/369/379/13
В И Р О К

іменем України

13.11.2013 року
м. Київ

Києво-Святошинський районний суд
Київської області в складі:

головуючої судді
Омельченко М.М.

при секретарі
Комендат М.Р.

за участю прокурора
Тищенка М.А.

потерпілого
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0004920 від 26.09.2013
року за обвинуваченням ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Боярка
Києво-Святошинського району Київської
області, українця, громадянина України,
який має неповну середню освіту,
розлученого, не працюючого, раніше не
судимого, який зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 185 КК України, -

встановив:

19.09.2013 року близько 16 години ОСОБА_2,
знаходячись на території парку
«Перемога», поблизу будинку № 13 по вул.
Білогородська в м. Боярка
Києво-Святошинського району Київської
області, маючи прямий умисел
направлений на таємне викрадення
чужого майна та використання його у
своїх цілях, реалізовуючи свій
злочинний умисел, впевнившись, що за
його діями ніхто не слідкує та будучи
впевненим, що його ніхто не побачить,
розуміючи та усвідомлюючи
протиправний характер своїх дій,
переслідуючи корисливі мотиви та мету
незаконно збагатитися за рахунок
крадіжки чужого майна, шляхом вільного
доступу таємно вчинив крадіжку
торгового шатру типу парасольки з
написом «Росинка», після чого із
викраденим майном ОСОБА_2 з місця
вчинення злочину зник та розпорядився
ним на власний розсуд, завдавши при
цьому потерпілому ОСОБА_1 матеріальну
шкоду у розмірі, згідно звіту
судово-товарознавчої експертизи № 205 М
від 29.10.2013 року, на загальну суму 337,88
грн.

За таких обставин суд вважає доведеним,
що ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив
таємне викрадення чужого майна
(крадіжку), та кваліфікує його дії за ч. 1
ст. 185 КК України.

31.10.2013 року між обвинуваченим ОСОБА_2 та
потерпілим ОСОБА_1 було укладено угоду
про примирення відповідно до вимог ст.
471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений
ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_1 дійшли
згоди щодо правової кваліфікації дій
обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України,
істотних для даного кримінального
провадження обставин, а також
покарання, яке повинен понести ОСОБА_2,
а саме 1 рік позбавлення волі із
звільненням на підставі ст. 75 КК
України від відбування покарання з
випробуванням на строк 1 рік.

Розглядаючи питання про затвердження
угоди про примирення між обвинуваченим
ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_1, суд
виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода про примирення між
потерпілим та підозрюваним або
обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про
примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення.

В судовому засіданні судом
встановлено, що ОСОБА_2 обґрунтовано
обвинувачується у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
який, згідно ст. 12 КК України є злочином
середньої тяжкості.

При цьому судом з'ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє
права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК
України, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, передбачені
п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер
обвинувачення, вид покарання, а також
інші заходи, які будуть застосовані до
неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_1 також розуміє
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК
України.

Суд переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної
угоди відповідають вимогам
Кримінального процесуального Кодексу
України та Кримінального Кодексу
України.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про затвердження угоди про
примирення між обвинуваченим ОСОБА_2 та
потерпілим ОСОБА_1 і призначення
обвинуваченому узгодженої сторонами
міри покарання.

Процесуальні витрати у справі
відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на
підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального
провадження, а також запобіжний захід
відносно ОСОБА_2 не застосувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

засудив:

Затвердити угоду від 31.10.2013 року
про примирення між обвинуваченим
ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_1

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК
України.

Призначити ОСОБА_2 узгоджене сторонами
покаранням за ч. 1 ст. 185 КК України у
виді позбавлення волі на строк 1 (один)
рік

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування основного
покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_2 обов'язки повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи;
періодично з'являтись до
кримінально-виконавчої інспекції на
реєстрацію.

Речові докази у справі - шатер типу
парасольки з написом «Росинка»,
переданий на зберігання власнику
ОСОБА_1- залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом 30 (тридцяти)
діб з часу його проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку на подачу
апеляційної скарги за відсутності
такої скарги, а при оскарженні вироку -
після постановлення ухвали
Апеляційним судом Київської області.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається прокурору,
потерпілому, обвинуваченому.

Суддя
Омельченко М.М.