Снятинський районний суд Івано-Франківської області
Справа № 1-202/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді - Калиновського М.М.,

cекретаря - Равлюк М.І.,

з участю: прокурора Божа І.М.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 13.05.2008 року Снятинським районним судом за ст. ст. 190 ч. 2, 186 ч. 2 КК України до двох років позбавлення волі з встановленням іспитового строку - 1 рік, 13.03.2009 року за ст. 185 ч. 2 КК України до двох років 3 місяців позбавлення волі,

-у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна.

Злочин скоєно за наступних обставин.

Підсудний ОСОБА_2, будучи раніше неодноразово судимим за ст. ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, не відбувши повністю призначений термін покарання, а саме будучи умовно достроково звільненим, належних для себе висновків не зробив, знову став на шлях скоєння злочину.

Так, 13 вересня, 2010 року, приблизно о 18 год.. 30 хв., ОСОБА_2 знаходячись у жилому будинку ОСОБА_3, що в с. Завалля Снятинського району Івано-Франківської області, переслідуючи корисливу мету, заволодіння чужим майном, діючи умисно,з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, витягнув із кишені футболки ОСОБА_4 гаманець вартістю 50 грн., гроші у сумі 300 грн. та мобільний телефон «Нокія - 5130» вартістю 955 грн. зі стартовим пакетом «Київстар» вартість якого становить 25 грн.

Таким чином ОСОБА_2 відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 1 320 грн.

У судовому засіданні підсудний вину визнав частково та показав, що у вересні 2010 року приїхав у гості до свого товариша ОСОБА_3 у с. Завалля Снятинського району Івано-Франківської області.

Він, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 почали розпивати алкогольні напої. В цей час до хати ОСОБА_3 прийшов ОСОБА_4, який присів до них за стіл. Побачивши у ОСОБА_4, у кишені на футболці, гаманець вирішив його викрасти. Крадькома витягнув даний гаманець і поклав собі у кишеню і через деякий час пішов на вулицю.

Зазначив, що грабіж він не вчиняв, а таємно викрав майно ОСОБА_4, і у вчиненій крадіжці кається, просить суворо не карати.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні злочину підтверджується показаннями потерпілого, свідків, дослідженими письмовими матеріалами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_4, пояснив, що у вересні 2010 року прийшов до ОСОБА_3, щоб провідати останнього. У будинку ОСОБА_3 застав господаря будинку, ОСОБА_5 та підсудного, які сиділи за столом та розпивали алкогольні напої. Привітавшись, почав з ними розмову. Через деякий час підсудний витягнув з його кишені гаманець з телефоном. Він сказав ОСОБА_2, щоб той повернув вказані речі, однак підсудний відмовився повертати, та вибіг з хати.

Зазначив, що на даний час йому відшкодовано збитки, претензій матеріального та морального характеру до підсудного не має, просив суворо його не карати.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, дав суду показання, в яких зазначив, що у вересні 2010 року знаходився у ОСОБА_3 у хаті, де разом вони розпивали алкогольні напої. До них прийшов ОСОБА_4 та почав їх пригощати кавуном, який приніс із собою.

Через деякий час ОСОБА_4 почав шукати свій телефон, у цей час підсудний витяг з кишені потерпілого гаманець. ОСОБА_4 просив ОСОБА_6 віддати гаманець, однак той відмовився зробити зазначене та вибіг на вулицю.

З протоколу усної заяви про злочин слідує, що ОСОБА_4 заявив про відкрите викрадення його майна підсудним.

Згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події слідує, що ОСОБА_2 розповів та показав при яких обставинах він вчинив пограбування ОСОБА_4

Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази та оцінивши їх в своїй сукупності приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_2М у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшло своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні обвинувачення про епізод грабежу вчинено підсудним 10 липня 2005 року у с. Джурів Снятинського району Івано Франківської області, оскільки в судовому засіданні доведеність вини ОСОБА_2 по даному злочину не була встановлена сукупністю доказів, зокрема показами підсудного, потерпілого та іншими матеріалами кримінальної справи. У судовому засіданні підсудний дав показання, що не скоював даного злочину, ці показання не спростовані будь якими доказами, здобутими органами досудового слідства та в ході судового засідання. Визнання підсудним вини на досудовому слідстві, яку ОСОБА_2, з його слів, написав під тиском, не може бути покладено в основу обвинувального вироку, оскільки не підтверджується сукупністю інших доказів по справі.

На підставі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Інших доказів, які вказували про причетність підсудного до вищевказаного епізоду грабежу судом не встановлено, а тому даний епізод підлягає виключенню з обвинувачення.

У відповідності з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставини, що помякшують покарання, згідно вимог ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно вимог ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

При призначенні покарання суд враховує те, що підсудний відшкодував збитки потерпілому, думку потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_2, а також те, що підсудний раніше неодноразово судимий.

Зважаючи на вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення підсудного неможливе без ізоляції від суспільства, тому покарання слід обрати у межах санкції ст. 186 ч.2 КК України.

У відповідності із ст. 71 КК України підсудному слід приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Снятинського районного суду від 13.03.2009 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Снятинського районного суду від 13.03.2009 року, та остаточно призначити покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі у кримінально виконавчій установі.

Строк відбуття покарання рахувати з 15.09.2010 року з часу фактичного затримання.

Запобіжний захід - тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Івано-Франківської області через через Снятинський районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення, засудженому в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду М.М. Калиновський