ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
ухвала

03 серпня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого: ОСОБА_2.,

суддів: ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Також відповідно до ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Разом з тим, у касаційній скарзі ОСОБА_1 хоча і указує про недоведеність його винуватості у вчиненні злочинів, за які він був засуджений, проте не зазначає належних доводів на обґрунтування даного твердження. Зокрема, за змістом касаційної скарги ОСОБА_1 не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, та стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту та однобічність судового розгляду, що в силу вимог ст. 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Одночасно у скарзі відсутні посилання на такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_1 судом касаційної інстанції, виходячи з положень ст. 412 КПК України.

Окрім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, вимоги касаційної скарги мають узгоджуватися з нормами ст. 436 КПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. При цьому, вимоги скарги ОСОБА_1 не відповідають вищевказаним положенням кримінального процесуального закону, оскільки викладені без їх урахування.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року щодо нього залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4