Справа №221/1-60/11
Провадження 1/127/31/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого про накладення арешту на майно. Скарга мотивована тим, що на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 153 та ч. 2 ст. 152 КК України. В рамках розслідування вказаної кримінальної справи згідно з постановою слідчого СВ Нетишівського МВ УМВС України у Хмельницькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно від 19.06.2009 р. б/н 21.07.2009 р. державним нотаріусом Нетишівського нотаріального округу ОСОБА_7 зареєстровано обтяження нерухомого майна, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала обвинуваченому.

Згідно з договором іпотеки № 877 від 07.03.2007 р. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 передали вищевказану квартиру в іпотеку для ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» як забезпечення виконання кредитного зобов`язання. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань іпотекодацями впродовж березня-грудня 2014 року ДВС Нетишівського міського управління юстиції Хмельницької області здійснено примусову реалізацію заставленого нерухомого майна. На підставі актів державного виконавця нею було придбано 05.03.2014 р. 1/3 частини вищевказаної квартири, 17.10.2014 р. 1/3 частини і 12.12.2014 р. 1/3 частини і 16.12.2014 р. вона набула право власності на вищевказану квартиру. Однак, вона не може реалізувати своє право власності, оскільки наявна постанова слідчого про накладення арешту на вищевказану квартиру з метою забезпечення можливого цивільного позову. Разом з тим, з моменту початку досудового слідства і по даний час цивільний позов у кримінальній справі заявлено не було.

Таким чином, скаржник вважає, що рішення слідчого про накладення арешту на вищевказану квартиру підлягає скасуванню.

Скаржник в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Прокурор вважає, що оскаржувана постанова слідчим винесена з дотриманням вимог КПК України (1960 року), за яким відповідно до п. 10 Перехідних Положень КПК України (2012 року) здійснювалось досудове слідство та судовий розгляд, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного висновку.

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 153 та ч. 2 ст. 152 КК України, провадження у якій зупинене в зв`язку з оголошенням 22.04.2011 р. підсудного ОСОБА_5 в розшук.

З матеріалів кримінальної справи також вбачається, що під час досудового слідства 19.06.2009 р. ст. слідчим СВ СУ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_6 винесено постанову, згідно з якою з метою забезпечення відшкодування завданих збитків накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Daf», д.н. НОМЕР_1 , та на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

До скарги заявницею надано копії свідоцтв приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_10 від 05.03.2014 р. та два свідоцтва від 16.12.2014 р., згідно з якими посвідчено, що ОСОБА_4 належить на праві власності майно, що складається з 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані свідоцтва були посвідчені нотаріусом на підставі актів про проведені прилюдні торги від 05.03.2014 р., від 17.10.2014 р. та від 12.12.2014 р. Таким чином, з наданих заявницею копій свідоцтв випливає, що нею на під час проведення прилюдних торгів було викуплено усі три частки вищевказаної квартири.

Також суд приймає до уваги, що згідно з договором іпотеки, на який посилається заявниця у заяві, останній було укладено 07.03.2007 р.; рішення слідчим про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_5 прийняте 19.06.2009 р.; прилюдні торги з реалізації заставленого майна відбулись відповідно 05.03.2014 р., 17.10.2014 р. та 12.12.2014 р. Таким чином, суд вважає, що слідчим при винесенні оскаржуваної постанови вимоги КПК України (1960 року), за правилами якого здійснювалось досудове слідство у кримінальній справі, порушено не було.

Крім того, суд приймає до уваги, що 15.05.2013 р. Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-26цс13 зроблено правовий висновок, відповідно до якого вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити, роз`яснивши заявниці її право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Керуючись ст. 273 КПК України (1960 року), суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову ст. слідчого СВ СУ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_6 від 19.06.2009 р. про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Daf», д.н. НОМЕР_1 , та на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: