Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Кузьменко О.Т., Кривенди О.В.
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 22 листопада 2007 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної інстанції, та касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Житомирської області від 12 червня 2007 року,
у с т а н о в и л а:
Вироком Богунського
районного суду м. Житомира від 2 квітня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
м. Житомира, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15
та ч. 1 ст. 115 КК України і йому призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 296 КК України 4 роки
позбавлення волі;

- за
ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 5
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно ОСОБА_1 призначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
3 роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст. 76
КК України.

Згідно з цим вироком ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні злочинів за таких обставин.

18 серпня 2006 року, близько 23
години 30 хвилин біля магазину "Дует", розташованого на проспекті
Миру, 63-а у м. Житомирі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на грунті неприязних стосунків
виник конфлікт, ініціатором якого був ОСОБА_2 і який переріс у бійку. Після
закінчення бійки ОСОБА_2 пішов у двір будинку АДРЕСА_1, де сів на лавочку.

У цей час на ґрунті цього конфлікту
у ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, виник умисел на
умисне вбивство ОСОБА_2 з мотивів помсти за те, що останній побив його.

У зв'язку з цим ОСОБА_1 пішов у
квартиру АДРЕСА_2, що знаходиться на відстані близько 300 метрів від місця
конфлікту, де він проживав зі своїми батьками. Там він узяв кухонний ніж і
пішов на вулицю до лавочки, на якій сидів ОСОБА_2, і почав кликати його до
себе, але ОСОБА_2 відмовився до нього
підходити.

Тоді ОСОБА_1, діючи з умислом на
умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі - ОСОБА_2 почав підходити до
нього з боку спини. Коли ОСОБА_2, почувши, що ОСОБА_1 підходить до нього, почав
розвертатись обличчям до нього, ОСОБА_1, реалізуючи свій злочинний умисел,
тримаючи ніж у лівій руці, наніс ним удар ОСОБА_2 в грудну клітку ліворуч, де
розташовані життєво важливі органи, виконавши таким чином всі необхідні дії,
направлені на умисне вбивство останнього, заподіявши проникаюче колото-різане
поранення передньої частини грудної клітки у лівій підключичній ділянці, канал
якого проникає у плевральну порожнину, з ушкодженням підключичної артерії,
ускладнене розвитком артеріальної кровотечі та пневмотораксом.

Однак ОСОБА_1 не зміг довести свій
злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки
завдяки своєчасній медичній допомозі ОСОБА_2 залишився жити.

Крім того, ОСОБА_1 18 серпня 2006
року, близько 24 години після вчинення замаху на умисне вбивство ОСОБА_2 на
проспекті Миру, 63-а у м. Житомирі біля магазину "Дует", перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, у присутності багатьох осіб, грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно почав бігати за ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - очевидцями вчиненого ним злочину, тримаючи при цьому у руці ніж як
предмет спеціально пристосований та заздалегідь заготовлений для нанесення
тілесних ушкоджень, викрикуючи погрози застосування його до зазначених осіб.

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області, розглядаючи дану
справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, у якій ставилось питання про скасування вироку місцевого суду щодо
ОСОБА_1 у зв'язку з м'якістю призначеного йому покарання та постановлення
нового вироку, постановила свій вирок від 12 червня 2007 року, яким скасувала
вирок Богунського
районного суду м. Житомира від 2 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 в частині звільнення
його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням і
ухвалила вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України
із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296
КК України на 4 роки позбавлення волі, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів на 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_1 підписку
про невиїзд змінено на взяття під варту і його взято під варту у залі судового
засідання та визначено дату, з якої розпочинається строк відбуття покарання із
зарахуванням терміну перебування його під вартою.

В решті вирок місцевого суду
залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурора
ставиться питання про скасування вироку апеляційного суду і направлення справи
на новий апеляційний розгляд з тих мотивів, що у вироку апеляційного суду помилково зазначено,
що ОСОБА_1 біля 24 години наступного дня, тримаючи у руці ніж, почав бігати за
очевидцями вчиненого ним попереднього злочину - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тоді як ці
події відбувались близько 24 години 18 серпня 2006 року, тобто тієї ж доби. У
поданні також зазначено, що апеляційний суд у вироку безпідставно визнав ніж,
що використовувався ОСОБА_1 при вчиненні хуліганства, спеціально пристосованим
для нанесення тілесних ушкоджень предметом.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 просить змінити вирок апеляційного суду Житомирської області щодо нього
і звільнити його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з
випробуванням, посилаючись на те, що він щиро покаявся, позитивно
характеризується, має на утриманні хвору матір, а його дружина вагітна і має
сина-інваліда від першого шлюбу, ініціатором бійки був потерпілий ОСОБА_2,
якому відшкодовано шкоду у розмірі 15000 грн. і який претензій до нього не має
та прохав не позбавляти його волі. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про звільнення його від відбування покарання з
випрбуванням, а апеляційний суд скасував вирок місцевого суду у цій частині
безпідставно.

У доповненнях до касаційної скарги
засуджений ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, неправильну кваліфікацію його дій, відсутність у нього
умислу на вчинення вбивства ОСОБА_2 та хуліганства і просить вирок щодо нього
скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, прокурора, яка підтримала касаційне подання частково і
вважала, що зазначені у поданні недоліки вироку можна виправити шляхом внесення
відповідних змін до нього, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 вважала
такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи касаційних подання та скарги, колегія суддів вважає, що касаційне
подання прокурора необхідно задовольнити частково, а касаційна скарга
засудженого ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Посилання засудженого
ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та
неправильну кваліфікацію його дій безпідставні і спростовуються доказами, які є
у справі.

Так, засуджений ОСОБА_1
під час розгляду справи судом першої інстанції винність свою визнав повністю і
показав про обставини вчинення злочинів так, як вони наведені у вироку.

Обставини вчинення ОСОБА_1
злочинів підтверджуються також показаннями потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, даними, які містяться у протоколі відтворення обстановки та обставин
події, проведеного з участю ОСОБА_1, висновку судово-медичної експертизи, та
іншими доказами.

Про наявність у ОСОБА_1
умислу на вбивство ОСОБА_2 свідчить поведінка засудженого під час вчинення
злочину та нанесення ним удару ножем потерпілому у частину тіла, де розташовані
життєво важливі органи людини, але цей умисел не доведено до кінця з причин, що
не залежали від його волі.

Кваліфікація злочинних дій
ОСОБА_1 є правильною і відповідає встановленим судом обставинам справи.

Крім того, ні засуджений
ОСОБА_1, ні його захисник апеляції на вирок місцевого суду не подавали,
погоджуючись із зазначеними у вироку обставинами справи та кваліфікацією дій
ОСОБА_1

Покарання призначено ОСОБА_1
апеляційним судом відповідно до вимог ст. ст. 65, 69 КК України: з урахуванням
тяжкості вчинених злочинів, його особи та конкретних обставин справи і вважати
його надмірно суворим підстав не вбачається.

Разом з тим, твердження у
касаційному поданні про те, що апеляційний суд помилково зазначив у вироку, що
ОСОБА_1 вчинив хуліганство біля 24 години наступного дня, є обґрунтованим.

Як убачається з матеріалів справи
ОСОБА_1, вчинив хуліганство зразу ж після вчинення замаху на умисне вбивство
ОСОБА_2, тобто близько 24 години 18 серпня 2006 року, а не наступного дня, як
про це зазначено у вироку апеляційного суду. Цю обставину було встановлено
судом першої інстанції і її наведено у вироку цього суду. Апеляційний суд,
зазначивши у своєму вироку, що ОСОБА_1 вчинив хуліганство близько 24 години
наступного дня, не навів мотивів такого висновку, не спростував і не намагався
спростувати висновок суду першої інстанції у цій частині. Отже, слід погодитись
з доводами касаційного подання про те,
що апеляційний суд помилково зазначив у вироку про вчинення ОСОБА_1 хуліганства
наступного дня.

Крім того, у касаційному поданні
також правильно зазначено, що апеляційний суд безпідставно визнав ніж, що
використовувався ОСОБА_1 при вчиненні хуліганства, предметом, спеціально
пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, оскільки таким слід визнавати
предмет, який пристосований винною особою для цієї мети наперед чи під час
вчинення хуліганський дій, а ніж ОСОБА_1
не обробляв перед застосуванням його під час хуліганства. В той же час суд
правильно зазначив у вироку, що ОСОБА_1 при вчиненні хуліганства погрожував
застосуванням ножа як предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення
тілесних ушкоджень.

Оскільки такі недоліки вироку
апеляційного суду можна виправити шляхом внесення відповідних змін до нього, то
зазначене у касаційному поданні прохання про скасування вироку апеляційного
суду з цих підстав і направлення справи на новий апеляційний розгляд є
необгрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Касаційне подання
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції,
задовольнити частково.

Вирок колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
від 12 червня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Усунути помилку, допущену
судом у цьому вироку при формулюванні обвинувачення щодо дня вчинення ОСОБА_1
хуліганства, і вважати встановленим, що ОСОБА_1 вчинив хуліганство близько 24
години 18 серпня 2006 року.

Виключити з мотивувальної
частини цього вироку висновок суду про визнання ножа предметом, спеціально
пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень.

В решті вирок залишити без
зміни.

Судді:

Селівон О.Ф. Кузьменко О.Т. Кривенда О.В.

З
оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України О.Ф.
Селівон