АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-94/2007 Головуючий
Категорія 185 ч.3 Безверхого І.В.
апеляційній інстанції Восколовича В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 березня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Черкаської області у складі:

головуючого Ільченка A.M.

суддів Восколовича В.І, Лиги М.П.

за участю прокурора Демиденко С.А.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.
Черкаси, кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2006
року, яким ОСОБА_2, 1974
р. народження, не судимий, -
засуджений: - за
ст.ст. 15 ч.2 185 ч.3 КК до 3 років
позбавлення волі;

·
за ст. 185 ч.3 КК до 5 років позбавлення волі;

·
за ст. 263 ч.І КК до 2 років позбавлення волі;

·
за ст. 357 ч.3 КК до 3 місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК йому визначено до відбування 5 років позбавлення волі.

Стягнено з засудженого, на відшкодування матеріальної шкоди, на користь:
ОСОБА_5 - 4000 грн.;
ОСОБА_6 - 1320 грн.;
ОСОБА_7 - 6400 грн.; ОСОБА_8-2635 грн., та на відшкодування моральної
шкоди на користь ОСОБА_6 - 1000 грн.

Стягнено з засудженого на користь
держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 541 грн. 47 коп.

Вирішено долю речових доказів.

встановила:

Згідно вироку ОСОБА_2, перебуваючи
в м. Черкаси та в м. Смілі, діючи умисно, з корисливих спонукань, з
проникненням до житла громадян, таємно викрав чуже майно, а саме:

24.12.2004 р. в м.
Черкаси майно ОСОБА_3. загальною вартістю -
215 грн., 15.03.2005 р. в м. Сміла майно ОСОБА_5
загальною вартістю - 4436,4 грн., 22.03.2005 р. в
м. Сміла майно ОСОБА_8
загальною вартістю -
2605 грн., 29.03.2005 р.
в м. Сміла майно ОСОБА_6 загальною вартістю - 1320 грн., 12.04.2005
р. в м. Сміла майно ОСОБА_7 загальною вартістю - 5353 грн.

Крім того, він 02.03.2005
p., перебуваючи
в м. Черкаси, намагався викрасти майно ОСОБА_9 загальною вартістю - 573 грн., однак не
довів свого наміру до кінця т.я. був затриманий потерпілим.

Також він 10.04.2005
р. перебуваючи в м. Черкаси, поблизу р. Дніпро, умисно, незаконно, придбав
корпус стандартної бойової ручної осколкової наступально-оборонної гранати і
заховав його там в чагарнику. 13.04.2005
р. вказаний предмет він забрав і переносив його з собою до моменту його
затримання, в цей же день, біля 20
год. 15 хв., в
м. Черкаси.

Крім того він 24.12.2004 р. під час
викрадення майна ОСОБА_3. таємно, незаконно
заволодів паспортами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та іншими важливими
особистими документами цих осіб.

В апеляції
засуджений просить скасувати вирок суду, посилаючись те, що він вказаних злочинів не вчиняв, що в ході досудового
слідства його визнавальні покази здобуті з порушенням вимог закону та,
що в ході судового розгляду справи судом порушено його права, зокрема його
позбавлено можливості захистити свої інтереси.

Заслухавши
доповідача, засудженого та його захисника які підтримали апеляцію, думку
прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши
матеріали справи, посилання апеляції судова палата вважає, що вона не підлягає
задоволенню виходячи із слідуючого.

Відповідно до
вимог ст. 299 ч.3 КПК
в разі коли учасники судового розгляду справи не заперечують проти правильності
встановлених в ході досудового слідства фактичних обставин справи та розміру цивільного позову суд вправі визнати
недоцільним дослідження доказів стосовно таких фактичних обставин справи
та розміру цивільного позову які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує
чи правильно розуміють підсудний та інші учасники
процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх
позиції та роз'яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені
права оспорювати ці фактичні обставини справи
та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.

З протоколу
судового засідання (а.с. 220-224
т.4) вбачається, що справа судом розглянута
саме в порядку ст. 299 ч.3 КПК. При цьому судом роз'яснено
учасникам процесу вимоги вказаного закону, ОСОБА_2 подав суду заяву в якій
зазначив, що вину у вчиненні вказаних вище
злочинів він визнає повністю, розкаюється у вчиненому та просить справу розглянути в спрощеному порядку відповідно
до вимог ст. 299 ч.3 КПК (а.с.214 т.4).

Зауважень на
протокол судового засідання ОСОБА_2 та інші учасники процесу не подавали. Суду апеляційної інстанції засуджений
пояснив, що дійсно він подав зазначену вище заяву і справа розглядалась
в спрощеному порядку.

З протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_2 дав визнавальні
покази по всіх злочинах за які його засуджено, при розгляді
справи як в ході досудового слідства, так і
судового розгляду справи його інтереси захищав адвокат ОСОБА_11.

За таких обставин ОСОБА_2 не вправі оскаржувати фактичні обставини справи і
тому судова палата вважає, що в цій частині його апеляція не можу бути
розглянута внаслідок відсутності в нього
права на таке оскарження та відсутності можливості у суду апеляційної
інстанції перевірити такі його доводи.

Правильність
рішення суду в частині кваліфікації дій засудженого фактично не оспорюється і
рішення суду в цій частині є вірним.

При призначенні
засудженому покарання судом виконано вимоги ст.65 КК та враховано тяжкість
вчинених ним злочинів, які відноситься до категорії, як тяжких (ст.ст. 185 ч.3; 15 ч.2, 185 ч.3 КК), так і
середньої тяжкості (ст. 263
ч.І КК) та невеликої тяжкості (ст. 357
ч.3 КК), їх кількість, зокрема й кваліфіковану за одним законом, а також
дані про його особу, як зазначив суд, негативно його характеризуючі.

В якості пом'якшуючих його покарання обставини судом враховано його каяття
та наявність неповнолітньої дитини. Обтяжуючих його покарання обставин судом
не встановлено.

Фактично при
вирішенні цього питання судом враховано його сприяння органу слідства та суду в розкритті злочинів та
встановленні істини, вік засудженого, умови його проживання й інші
обставини і міра покарання йому призначена в мажах передбачених законом.

При призначенні йому покарання за
сукупністю злочинів судом застосовано принцип поглинення
суворішим покаранням м'якших чим також проявлено гуманність. Він вчинив вісім
злочинів, спричинених злочинами
збитків не відшкодував, не
працював і дані

матеріалів справи його характеризують з негативного боку.
За таких обставин судова палата не вбачає підстав для задоволення апеляції, зміни вироку.

Інші рішення судом прийнято вірно.

На підставі викладеного, розглянувши справу в
межах поданої апеляції, не вбачаючи підстав для
її задоволення й зміни вироку, керуючись ст. ст. 362, 365, 366 КПК судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу засудженого
ОСОБА_2 на вирок Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 30 жовтня 2006 року відносно нього залишити
без задоволення, а вказаний вирок без змін.