У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,
за участю прокурора ОСОБА_10,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 27 січня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 17 червня 2014 року щодо ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, раніше не судиму,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, наділені владними та організаційно-розпорядчими функціями та займатись такою діяльністю в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування, на строк 3 роки із конфіскацією всього належного їй майна;

- за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, наділені владними чи організаційно-розпорядчими функціями та займатись такою діяльністю в органах державної влади чи місцевого самоврядування, на строк 3 роки із конфіскацією всього належного їй майна.

На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, наділені владними та організаційно-розпорядчими функціями та займатися такою діяльністю в органах державної влади чи місцевого самоврядування, на строк 3 роки із конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 17 червня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено, визнано її засудженою:

- за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, наділені владними та організаційно-розпорядчими функціями та займатись такою діяльністю в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування, на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, наділені владними чи організаційно-розпорядчими функціями та займатись такою діяльністю в органах державної влади чи місцевого самоврядування, на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, наділені владними та організаційно-розпорядчими функціями та займатися такою діяльністю в органах державної влади чи місцевого самоврядування, на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та з покладенням обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ст. 76 цього Кодексу.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за те, що вона, обіймаючи посаду сільського голови Молодавської сільської ради Дубенського району Рівненської області, будучи представником влади та службовою особою, яка займає відповідальне становище, 10 квітня 2009 року в приміщенні службового кабінету отримала від ОСОБА_6 хабар у розмірі 29 000 доларів США, що по курсу НБУ становить 223 300 грн. за сприяння останній у виділенні земельної ділянки на території сільської ради, а також за службове підроблення витягу з протоколу № 8 від 24.10.2003 р. «Про надання згоди ОСОБА_6 на відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», що не відповідав дійсності, оскільки сесія сільської ради такого рішення не приймала, що спричинило тяжкі наслідки.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, посилаючись на істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд. Зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно призначив ОСОБА_5 покарання із застосування ст. 69 КК України і необґрунтовано на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнив її від основного і додаткового покарання, а також не вказав редакції закону, за яким її визнано винною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за які її засуджено, та кваліфікація її дій у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Разом з тим, рішення суду апеляційної інстанції в частині призначеного засудженій покарання не можна визнати обґрунтованим.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд має належним чином дослідити і оцінити всі обставини, що мають значення для справи та враховувати, що ст. 75 КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.

Проте апеляційний суд цих вимог закону не дотримався.

Так, звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд апеляційної інстанції послався на те, що засуджена позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має незадовільний стан здоров'я та щиро розкаялася.

Разом з тим, апеляційний суд в достатній мірі не врахував конкретні обставини справи, а також, що засуджена вчинила два злочини у сфері службової діяльності, один з яких є особливо тяжким.

Це призвело до безпідставного застосування ст. 75 КК України, про що обґрунтовано зазначено прокурором у його касаційній скарзі.

Також заслуговують на увагу і доводи прокурора про те, що апеляційний суд, пославшись в резолютивній частині вироку на застосування ст. 75 КК України, фактично звільнив ОСОБА_5 від відбування як основного так і додаткового покарання, що суперечить вимогам закону.

За таких обставин у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засудженої ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді справи апеляційному суду необхідно врахувати вищенаведене, ретельно перевірити усі доводи касаційної скарги прокурора та за умови підтвердження обсягу обвинувачення засудженої та за відсутності інших обставин, які відповідно до закону можуть істотно вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є недопустимим.

Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України та статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 17 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

__________________ __________________ ________________

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9