пр. № 1-кп/759/276/15 ун. № 759/3096/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 296 КК України, та ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт (кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 05 січня 2014р.) стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 27 лютого 2015 року.

Прокурор просить провести підготовку до судового розгляду, який належить призначити на підставі даного обвинувального акту, вважаючи, що по справі дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 32, 291 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та потерпілої, які вважали можливим призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, вважаю, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містити формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію злочину.

Натомість вказані вимоги закону виконані не були.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Однак, вказаний обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 296 КК України, яке стилістично складається із двох, взаємно непов`язаних логічно між собою частин тексту, що унеможливлює його граматичне (філологічне) тлумачення в цілому.

Так, в акті вказується, що ОСОБА_6 «обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку…, групою осіб», далі без будь-якого смислового з`єднання, в тому числі за допомогою знаків пунктуації, продовжується текст словами «вчинив хуліганські дії…». Відтак, вбачається, що ОСОБА_6 крім порушення громадського порядку вчинив ще якійсь хуліганські дії, зміст яких не розкривається. Аналогічний недолік і в частині формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_9 .

Некоректно викладене обвинувачення вплинуло і на зміст кваліфікації діянь обвинувачених.

Так, з одного боку, групові дії як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфікуються як хуліганські за ознакою їх особливої зухвалості, з другого, стверджується, що кожний з них вчинив хуліганські дії, передбачені ч. 2 ст. 296 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинення таких дій, що супроводжувалися не тільки особливою зухвалістю, а й винятковим цинізмом. Більш того, дані про правову кваліфікацію кримінального правопорушення, в тому числі злочину, в цій частині обвинувального акта взагалі відсутні.

Крім того, як формулювання обвинувачення, так і правова кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України не ґрунтується на диспозиції її самої.

Так, ч. 1 ст. 121 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто таке, яке, зокрема, спричинило втрату функцій будь-якого органу або інший розлад здоров`я, поєднаний із стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину. Натомість формулювання обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_6 в цій частині, не містить вказівку на форму вини. Також у тексті обвинувачення та правової кваліфікації змішані наведені вище ознаки - втрата «функцій будь-якого органу» та «інший розлад здоров`я». До того стійка втрата потерпілою працездатності не менше як на одну третину не згадується у фактичних обставинах, які перед цим викладені в обвинувальному акті і вважає прокурор встановленими.

Вказані недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів робить ілюзорними засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає невідповідність обвинувального акта вимогам закону щодо їх змісту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінальної справи на даний час не розпочато, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, за ініціативою суду на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 , якого підтримала обвинувачена ОСОБА_7 , заявив про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, наявний ризик його переховування від суду внаслідок репутації останнього, а також впливу на свідків очевидців подій, вважав за необхідне продовжити його тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та потерпілу, яка підтримала думку прокурора, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, вважаю, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на максимальний строк. При цьому, суд бере до уваги таке.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних насильницьких дій, в яких він підозрюється і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра; мотиви, за яких ОСОБА_6 вчинив дії, що ставляться йому у провину, відтак наявний ризик його можливого впливу на очевидців подій, зокрема і потерпілу, а також його провокативна поведінка як суб`єкта процесуальної діяльності відмова від підписів про вручення відповідних процесуальних документів (обвинувальний акт, пам`ятка про права і обов`язки). Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , з огляду на його репутацію (судимості в тому числі за насильницькі злочини, відсутність офіційного місця роботи, утриманців, нетривале перебування у розшуку), зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого насильницького злочину (ст. 12 КК України). За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги стан здоров`я ОСОБА_6 , дані про його особу, сімейний стан (неодружений, відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем реєстрації), вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових злочинів.

Оскільки клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не можна визнати належно обґрунтованим і таким, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду, суд вважає за необхідне вказане клопотання захисту залишити без задоволення.

Дане кримінальне провадження стосується підозри у насильницькому злочині, а тому суд, вважаючи необхідним продовжити тримання під вартою обвинуваченого, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 201, 205, 314-316, 369-372 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт (кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 05 січня 2014р.) стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 296 КК України, та ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, разом з додатками, - повернути прокурору прокуратури Святошинського району міста Києва ОСОБА_5 внаслідок невідповідності обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який залишити без задоволення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни, продовжити строк тримання ОСОБА_3 під вартою на строк шістдесят днів, тобто по 14 (включно) травня 2015 року, і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала в частині рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_10