справа № 498/339/15
Провадження № 1-кп/498/80/15.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року смт. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Велика Михайлівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000641 від 18 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ананьїв Одеської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гранатометника 3 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони, сержанта, призваного у зв`язку із мобілізацією,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч.8 ст. 4, ч.1 ст. 5, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією 17 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 червня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 31 сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйон територіальної оборони), поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 3 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони цієї ж частини, яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до вимог ст.ст.11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, сержант ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV зобов`язаний у мирний і воєнний час відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна; зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Проте, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів сержант ОСОБА_4 30 жовтня 2014року вчинив відмову від несення обов`язків військової служби при наступних обставинах:

30 жовтня 2014 року близько 12 години у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , не бажаючи в подальшому нести обов`язки військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання у вигляді небажання постійно нести обов`язки військової служби, будучи придатним до проходження військової служби, сержант ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України, посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 . У подальшому сержант ОСОБА_4 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 не прибув, фактично припинивши виконання обов`язків військової служби.

Також, 08 листопада 2014 року близько 11 години у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження свого небажання нести обов`язки військової служби, сержант ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, сержант ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді гранатометника 3 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, близько 12 години 30 жовтня 2014 року знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_1 відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України, припинивши виконання обов`язків військової служби, тобто відмовився від несення обов`язків військової служби.

Також, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді гранатометника 3 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, підтверджуючи свій злочинний намір 08 листопада 2014 року близько 11 годин, перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав повністю та суду пояснив, що він 18 березня 2014 року був мобілізований до лав збройних сил України, до 01.06.2014 року служив у військоматі, потім його перевели до територіального батальону оборони, який згодом отримав наказ відправитись в зону АТО. Він написав рапорт про відмову вирушати в зону АТО та клопотав про подовження служби у військовому комісаріаті, але йому відмовили. Свою відмову від подальшого проходження служби пояснив відсутністю спеціальної підготовки, недостатнім рівнем кваліфікації та забезпечення, неналежним станом здоров`я.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 409 КК України, та кваліфікує його за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 409 ч. 2 КК України відмова від несення обов`язків військової служби.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 409 КК України, що злочин передбачений ч. 2 ст. 409 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання у вигляді позбавлення волі.

Однак враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше несудимий, розкаюється у вчинені злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, суд приходить до висновку, що підстав для ізоляції ОСОБА_4 від суспільства немає, а покарання останньому може бути призначено з випробуванням.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 409 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, строк якого встановити 1 (один) рік.

На підставі ст.76 ч.1 п. 2, 3 КК Украины, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394, 395 КПК України, до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суду Одеської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дати його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1