Справа №1-374/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючої - судді Гулак Н.А.

секретар Сокульська О. В.

з участю прокурора Підгурської Л.В. розглянув
у відкритому судовому
засіданні в м.
Житомирі кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця м. Житомира, громадянина України,
проживаючого АДРЕСА_1неодружений, раніше не
судимий,

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи НОМЕР_1, виданого
виконавчим комітетом Житомирської міської ради 08.04.1997 року, зареєстрованого від 31.10.1994 р. Богунським райвиконкомом за
НОМЕР_2, ОСОБА_1являється фізичною
особою-підприємцем і відповідно від 14.04.97 р. взятий на облік у Житомирській
ОДІТІ як платник податків.

Згідно дозволу Житомирського міськвиконкому №1474 від 20.07.06 р. приватний
підприємець ОСОБА_1здійснює роздрібну торгівлю
продовольчими товарами в магазині "Продукти", приміщення
якого розташовано за адресою АДРЕСА_1 та зареєстровано за ОСОБА_1на праві
приватної власності.

У грудні місяці 2006 року до ОСОБА_1, як фізичної особи-піддриємця, згідно оголошення останнього про прийом на роботу продавців,
звернулась ОСОБА_2 з проханням прийняти її на роботу
продавцем для реалізації продовольчих товарів у вищевказаний магазин
"Продукти".

ОСОБА_1достовірно знаючи про те, що у відповідності до вимог ст.24, 24-1 Кодексу Законів про працю України (надалі КЗпП України)
при використанні найманої праці він повинен
укласти трудовий договір з найманим працівником в письмовій формі і
зареєструвати його в Державній службі зайнятості України за місцем свого
проживання в 7-денний термін з моменту фактичного допущення працівника до
роботи, діючи умисно, в порушення вказаних норм закону, в усній формі домовився
про працевлаштування ОСОБА_2 і фактично допустив її на роботу продавцем для реалізації продуктів в магазині
"Продукти", що в АДРЕСА_1 не укладаючи
та не реєструючи трудовий договір в письмовій формі, як того вимагає
закон.

ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець, згідно усної домовленості із ОСОБА_2, допустив останню для реалізації продовольчих товарів в
магазині "Продукти", що в АДРЕСА_1 та використовував ОСОБА_2 без оформлення трудового договору в якості продавця з 2-ї декади грудня 2006 р. до середини травня
2007 року протягом

2

12 годин кожного робочого дня в тому числі і в нічний час, позмінно. 2
тижні працює, 2 тижні вихідних, за що ОСОБА_3 оплатив працю
ОСОБА_2 у розмірі 600 грн. за зміну, без обліку вказаних виплат.

На початку лютого 2007 року до ОСОБА_1, як до фізичної особи-підприємця, згідно оголошення останнього про прийом на роботу
продавців, звернулась ОСОБА_4 з проханням прийняти її для реалізації
продовольчих товарів в якості продавця в магазин «Продукти», що по
АДРЕСА_1 ОСОБА_5. діючи умисно в порушення
вимог ст.ст. 24, 24-1 КЗпП України, трудовий договір з ОСОБА_4. в письмовій формі не уклав для подальшої реєстрації
його в Державній службі зайнятості України
за місцем свого проживання в 7-денний термін з моменту фактичного допущення працівника до роботи, а натомість в усній формі
домовився про працевлаштування ОСОБА_4 і
фактично допустив її на роботу продавцем для реалізації продовольчих товарів з
1-ї декади лютого 2007 року в магазині "Продукти", що в АДРЕСА_1 не укладаючи та не реєструючи трудовий договір в
письмовій формі, як того вимагає закон.

ОСОБА_2, згідно усної домовленості із ОСОБА_1 як з фізичною особою-підприємцем, займалась реалізацією товарів у
вищевказаному магазині без оформлення трудового
договору у лютому, березні та квітні 2007 року, протягом 12 годин кожного
робочого дня в тому числі і в нічний час, позмінно: 2 тижні працює, 2 тижні
вихідних, за що ОСОБА_5. оплатив ОСОБА_2 у розмірі 600 грн. за зміну, без
обліку вказаних виплат.

На початку березня 2007 року до ОСОБА_1, як до фізичної особи-підприємця, згідно оголошення останнього про прийом на роботу
продавців, звернулась ОСОБА_5, з проханням прийняти її для
реалізації продовольчих товарів в якості продавця в магазин
"Продукти", що в АДРЕСА_1. ОСОБА_5. діючи умисно в порушення вимог
ст.24, 24-1 КЗпП України, трудовий договір із ОСОБА_4 в письмовій формі не уклав для подальшої реєстрації його в Державній
службі зайнятості України за місцем свого проживання в 7-денний термін
з моменту фактичного допущення працівника до роботи,
а натомість в усній формі домовився про працевлаштування ОСОБА_4 і фактично допустив її на роботу продавцем для реалізації
продовольчих товарів з початку березня 2007 року в магазині "Продукти", що в АДРЕСА_1 не укладаючи та не
реєструючи трудовий договір в письмовій формі, як того вимагає закон.

ОСОБА_4, згідно усної домовленості із ОСОБА_1 як з фізичною особою-підприємцем, займалась реалізацією товарів у
вищевказаному магазині без оформлення трудового
договору у березні, квітні та травні 2007 року, протягом 12 годин кожного
робочого дня в тому числі і в нічний час, позмінно: 2 тижні працює, 2 тижні
вихідних, за що ОСОБА_5. оплатив працю ОСОБА_2 у розмірі 650
грн. за зміну, без обліку вказаних виплат.

21.02.07 року з Житомирського міського центра зайнятості до ОСОБА_1, як до фізичної особи - підприємця, для працевлаштування була
направлена гр. ОСОБА_6 В розмові з останньою,
ОСОБА_1повідомив ОСОБА_6 що зв'яжеться з нею пізніше з приводу її
працевлаштування та 22.02.07 р. направив в Житомирський міський центр зайнятості
повідомлення, про те, що ОСОБА_6 відмовлено в прийнятті на роботу, оскільки дана кандидатура не відповідає вимогам. В
2-й декаді березня ОСОБА_1запропонував
ОСОБА_6 працювати продавцем в магазині "Продукти", що по АДРЕСА_1 В подальшому ОСОБА_5. діючи умисно в порушення
вимог ст.24, 24-1 КЗпП України,
трудовий договір із ОСОБА_6. в письмовій для подальшої реєстрації його в Державній службі зайнятості України за місцем
свого проживання в 7-денний термін з моменту
фактичного допущення працівника до роботи формі не уклав, а натомість в усній
формі домовився про працевлаштування ОСОБА_6. і 19.03.07 р. фактично допустив
її на роботу продавцем для реалізації
продовольчих товарів у вищевказаний магазин, не укладаючи та не реєструючи трудовий договір в письмовій формі
відповідно до чинного законодавства.

ОСОБА_6 згідно усної домовленості із ОСОБА_1 як з фізичною особою-підприємцем, займалась реалізацією продовольчих товарів у
вказаному магазині без оформлення трудового договору з 19.03.07 р. по
02.04.07 p., протягом 12 годин кожного робочого дня в тому

3

числі і в нічний час, позмінно: 2
тижні працює, 2 тижні вихідних, за що ОСОБА_5. оплатив працю ОСОБА_6 у розмірі 600 грн. за зміну, без обліку вказаних
виплат.

На початку березня 2007 року до ОСОБА_1, як до фізичної особи-підприємця, згідно
оголошення останнього про прийом на роботу продавців, звернулась ОСОБА_3 з проханням прийняти її для реалізації продовольчих
товарів в якості продавця в магазин
"Продукти", що в АДРЕСА_1. ОСОБА_5. діючи умисно в порушення вимог ст.24, 24-1 КЗпП України,
трудовий договір із ОСОБА_3 в письмовій
формі не уклав для подальшої реєстрації його в Державній службі зайнятості
України за місцем свого проживання в
7-денний термін з моменту фактичного допущення працівника до роботи, а натомість в усній формі домовився
про працевлаштування ОСОБА_3 і фактично допустив її на роботу продавцем для реалізації продовольчих товарів з
початку березня 2007 року в магазині
"Продукти", що в АДРЕСА_1 не укладаючи та не реєструючи трудовий
договір в письмовій формі відповідно до вимог закону.

ОСОБА_3 згідно усної домовленості із ОСОБА_1 як з фізичною особою -підприємцем, займалась реалізацією товарів у
вищевказаному магазині без оформлення трудового
договору 28 квітня по 8 травня 2007 року, протягом 12 годин кожного робочого
дня в тому числі і в нічний час, позмінно: 2 тижні працює, 2 тижні вихідних, за
що ОСОБА_5. оплатив працю ОСОБА_3 у розмірі 700 грн. за зміну, без обліку вказаних виплат.

Крім порушень вимог ст.ст. 24. 24-1 КЗпП, вимог ст. 50 КЗпП, відповідно до
яких нормальна тривалість робочого часу працівників не
може перевищувати 40 годин на тиждень, вимог ст. 54
КЗпП щодо тривалості роботи в нічний час, ОСОБА_1 також допустив порушення ст. 57 КЗпП України, згідно якої час початку і
закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього
трудового розпорядку і графіками змінності, які у ОСОБА_1
відсутні.

Внаслідок грубого порушення вимог ст.ст. 21, 23, 24, 24-1, 50, 54, 57
Кодексу Законів про працю України, дії ОСОБА_1 потягли
за собою істотне порушення трудових та конституційних прав громадян ОСОБА_2,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3., а саме: права на працю шляхом укладення трудового
договору, права на зарахування відпрацьованого часу в
трудовий стаж працівника, права на матеріальне забезпечення в порядку страхування в старості, а також у випадку хвороби,
повної чи часткової втрати працездатності,
право на безпечні умови праці, право на відпочинок та належну
тривалість робочого часу і оплату праці.

В судовому засіданні підсудний показав, що він зареєстрований як приватний підприємець, восени 2006 року відкрив магазин на
АДРЕСА_1, який займається торгівлею продуктами харчування. Звертався з заявою
до служби зайнятості про направлення працівників, які
приходили з направленнями, то практично усі вони були випадковими людьми. Дійсно у нього працювали без відповідного оформлення
документів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9,
на час закінчення слідства з усіма ними розрахувався. При призначенні
покарання підсудний просить суворо не карати.

Окрім
визнання підсудним своєї вини в інкримінованому йому злочині, вона
підтверджується також і іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами:
свідоцтвом НОМЕР_1 від 8.04.1997 року про державну реєстрацію підсудного, як
фізичної особи-підприємця та довідкою про взяття на облік
платника податків (а.с. 67, 69), дозволом виконавчого комітету Житомирської міської Ради № 1474 на здійснення торгівлі продовольчими
товарами по вул. Хлібній, 31 (ас. 104). Відповідно до
акту перевірки № 06-03-008/0647 від 29.05.07 р. Територіальної державної інспекції праці в Житомирській області при
перевірці додержання законодавства про працю фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 встановленні порушення останнім вимог ст.ст. 2,
21, 23, 24, 57, 66 КЗпП України та ст.. 6 Закону України «Про відпустки» (а.с. 13). Відповідно до повідомлення Житомирського
міського центру зайнятості № 2300 від 19.04.2007 р. безробітна ОСОБА_6.
направлялася для працевлаштування до ПП
ОСОБА_1 до магазину «Продукти» по АДРЕСА_1, проте їй було відмовлено у працевлаштуванні (а. с. 34), у направленні
№ НОМЕР_1 від 21.02.2007 р. на ім'я ОСОБА_6. є відповідна відмітка ПП ОСОБА_1 про відмову у прийнятті на роботу,
оскільки не відповідає вимогам (ас. 50). Відповідно до видаткових накладних ЖФ ТОВ «ТД» «ЗМГ» від 22.03.07 p., 23.03.07 p., 27.03.2007 p. ОСОБА_6. отримувала продукцію у вказані дні в магазині ПП ОСОБА_1 (ас. 87-90), 22.2.07-24.04.2007 р. таку ж продукцію
отримувала ОСОБА_2 (ас. 70-82), в травні 2007 року - 10, 12, 8 -
отримувала продукцію ОСОБА_2, ОСОБА_2 - 1.05.2007 р. (167-168),
ОСОБА_3 - 5.05.2007 p. (ax. 159-160).

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд приходить до висновку про
доведеність вини підсудного у скоєнні злочину, передбаченому ст. 172 ч. 1 КК
України, оскільки підсудний своїми умисними
діями грубо порушив законодавство про працю, а саме ст.ст. 21, 23, 24, 24-1, 50, 54, 57 Кодексу законів про працю України,
вчинене щодо ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_6 ОСОБА_2, ОСОБА_2

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу підсудного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання
підсудного судом не встановлено.

Обставиною, що пом'якшує покарання є щире каяття, сприяння розкриттю
злочину, відшкодування шкоди.

Суд враховує, що підсудний вчинив злочин невеликої тяжкості, не судимий, за
місцем проживання характеризується позитивно,
тяжких наслідків від його дій по справі не настало. З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на
меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню
інших злочинів, суд вважає, що до підсудного може бути
застосоване покарання не пов'язане з позбавленням права займатися певною діяльністю чи обіймати певні посади, оскільки робота
приватним підприємцем є його джерелом існування.

Цивільний позов не заявлявся.
Судових витрат по справі не має.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України та призначити йому за цим законом
покарання у вигляді штрафу в розмірі 750 грн.

Запобіжний захід засудженому залишити попередній - підписку про невиїзд до
вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через
Богунський районний суд м. Житомира протягом
15 діб з моменту його проголошення.