Справа № 301/2625/14-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/256/15, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0000231 за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу прокуратури Закарпатської області на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 31.01.2015 року.
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з вищою освітою, приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу, одружений, що має на утриманні малолітню дитину, не судимий, засуджений:

- за ч.3 ст.358 КК України на 03 ( три) роки позбавлення волі;

- за ч.4 ст. 358 КК України на 02 ( два) роки обмеження волі;

- за ч.3 ст.365-2 КК України на 05 ( п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду нотаріуса на 02 (два) роки, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією 2000 ( дві тисячі доларів) США в дохід держави.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посаду нотаріуса на 02 (два) роки, з конфіскацією майна, та зі спеціальною конфіскацією 2 000 доларів США в дохід держави.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 02 (два) роки, якщо протягом цього строку не вчинить нового злочину, не виїжджатиме за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінальної - виконавчої системи; повідомлятиме про зміну місця проживання та систематично реєструватиметься в органах кримінальної виконавчої системи.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 117 416, 32 ( сто сімнадцять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 32 коп. матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту залишено до набрання вироком законної сили.

-2-
Згідно вироку обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винуватим за вчинені кримінальні правопорушення при таких обставинах.
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи зареєстрованим приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Закарпатської області, являючись відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема, щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, з метою отримання неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_10 і інших осіб (досудове розслідування щодо яких триває), не усвідомлюючи справжніх злочинних намірів вказаних осіб на незаконне придбання права на майно ОСОБА_11 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 та майно ОСОБА_12 , а саме: квартиру АДРЕСА_4 , умисно, зловживаючи наданими йому державою повноваженнями нотаріуса, у порушення вимог статей 43, 45, 47, 55 Закону України «Про нотаріат» щодо встановлення цивільної дієздатності осіб учасників цивільних відносин, перевірки поданих документів, без згоди, присутності та відома власників указаних об`єктів нерухомого майна ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , склав та видав завідомо підроблені договори дарування серії НАА №017059, НАА №017099, НАА №017100, в які вніс завідомо неправдиві відомості про місце проживання, ідентифікаційний код та документи права власності на нерухоме майно, після чого, на підставі посвідчених ним договорів дарування, шляхом відкриття нового розділу вніс до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідні відомості про фіктивну зміну власника, внаслідок чого позбавив ОСОБА_12 та ОСОБА_11 права власності на таке майно, чим самим спричинив тяжкі наслідки, що знайшло своє відображення в наступному.
Так, 15.05.2014 року, ОСОБА_10 умисно, за попередньою змовою з іншими особами (досудове розслідування щодо яких триває), з метою особистого незаконного збагачення, шляхом обману, використовуючи попередньо виготовлену при невстановлених обставинах підроблену кольорову фотокопію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , нібито виданого управлінням міського господарства м. Мукачева на ім`я « ОСОБА_9 » про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , звернувся до приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_6 із приводу переоформлення вказаної квартири на ОСОБА_13 , шляхом укладення договору дарування.
При цьому, ОСОБА_10 , діючи як організатор та підбурювач повідомив приватного нотаріуса ОСОБА_6 , що дійсного власника даної квартири ОСОБА_11 не має в Україні, а від його імені підписи в офіційних документах буде ставити ОСОБА_14 , який не мав для цього жодних законних повноважень. З метою підбурювання нотаріуса ОСОБА_6 до зловживання своїми повноваженнями, ОСОБА_10 пообіцяв йому надати винагороду в розмірі 2000 доларів США, зауваживши при цьому, що аналогічним чином будуть реалізовуватись й інші квартири, за посвідчення договорів відчуження яких його «гонорар» буде становити еквіваленту суму.

-3-
У свою чергу, приватний нотаріус ОСОБА_6 , з метою отримання для себе неправомірної вигоди, обіцяної ОСОБА_10 , довіряючи словам останнього щодо відсутності власника квартири в Україні, не усвідомлюючи реальних злочинних намірів ОСОБА_10 та інших осіб на незаконне придбання права на вказане нерухоме майно, грубо зловживаючи своїми повноваженнями як особи, що надає публічні послуги, у порушення вимог ст. ст. 43, 45, 47, 55 Закону України «Про нотаріат», цього ж дня 15.05.2014 року, за допомогою власного комп`ютера в офісі за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_5 , підготував договір дарування квартири АДРЕСА_2 , у якому зазначив, що ОСОБА_9 , зареєстрований у АДРЕСА_6 , як дарувальник безоплатно подарував дану квартиру ОСОБА_13 , при цьому в п.1 даного договору написав, що квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право на власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , виданого управлінням міського господарства м. Мукачева 29.09. 2004 року, хоча в дійсності дана квартира належить ОСОБА_15 на підставі свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна серії НОМЕР_3 від 28.10.2004 року, виданого на підставі рішення МВК №208. У той же час за адресою АДРЕСА_6 , ОСОБА_9 ніколи не проживав, а вказана адреса ОСОБА_6 зазначена з метою отримання підстав на вчинення нотаріальних дій в Іршавському нотаріальному окрузі.
У подальшому, підготовлений ОСОБА_6 примірник договору дарування в приміщенні офісу АДРЕСА_5 в присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_6 невстановленою особою підписаний у графі «дарувальник» від імені ОСОБА_11 , а в графі «обдарований» підписаний ОСОБА_13 ..
Після цього, указаний договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 та відповідні відомості про фіктивну зміну власника, шляхом відкриття нового розділу внесені останнім до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В результаті зловживання повноваженнями приватним нотаріусом ОСОБА_6 , ОСОБА_11 позбавлено права власності на належну йому квартиру, ринковою вартістю 874 813 грн., чим спричинено потерпілому тяжкі наслідки, оскільки вартість даної квартири більш ніж в 250 разів перевищує встановлений на 2014 рік неоподаткований мінімум доходів громадян.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 23.05.2014 року, являючись приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу, знаходячись за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_5 , з метою отримання для себе неправомірної вигоди, обіцяної ОСОБА_10 , довіряючи словам останнього щодо відсутності власника даної квартири в Україні, використовуючи отриману від ОСОБА_10 попередньо виготовлену останнім при невстановлених обставинах підроблену кольорову фотокопію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 , нібито виданого управлінням міського господарства м. Мукачева на ім`я « ОСОБА_9 » про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , не усвідомлюючи реальних злочинних намірів ОСОБА_10 та інших осіб на незаконне придбання права на вказане нерухоме майно, грубо зловживаючи своїми повноваженнями як нотаріуса та особи, що надає публічні послуги, у порушення вимог ст. ст. 43, 45, 47, 55 Закону України «Про нотаріат», цього ж дня 23.05.2014 року, за допомогою власного комп`ютера в офісі за місцем здійснення своєї діяльності підготував договір дарування квартири АДРЕСА_3 , у якому зазначив, що ОСОБА_9

-4-
зареєстрований у АДРЕСА_6 , як дарувальник, безоплатно подарував дану квартиру ОСОБА_16 , при цьому в п.1 даного договору зазначив, що квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого управлінням міського господарства м. Мукачева 29.09.2004 року, хоча в дійсності дана квартира належить ОСОБА_9 на підставі свідоцтва на право власності на об`єкти нерухомого майна серії НОМЕР_5 від 28.07.2009 року, виданого на підставі рішення МВК №164. У той же час, за адресою АДРЕСА_6 ніколи не проживав, а вказана адреса ОСОБА_6 безпідставно зазначена з метою отримання підстав на вчинення нотаріальних дій в Іршавському нотаріальному окрузі.
У подальшому, 23.05.2014 року підготовлений ОСОБА_6 примірник договору дарування в приміщенні офісу АДРЕСА_5 в присутності ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , невстановленою особою підписаний у графі «дарувальник» від імені ОСОБА_9 , а в графі «обдарований» підписаний ОСОБА_16 ..
Після цього, указаний договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 та відповідні відомості про зміну власника, шляхом відкриття нового розділу внесені останнім до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В результаті зловживання повноваженнями приватним нотаріусом ОСОБА_6 , ОСОБА_11 позбавлено права власності на належну йому квартиру, ринковою вартістю 898 378 грн., чим спричинено потерпілому тяжкі наслідки, оскільки вартість даної квартири більш ніж в 250 разів перевищує, встановлений на 2014 рік, неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Не зупиняючись на цьому, 23.05.2014 року ОСОБА_6 , являючись приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу, знаходячись за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_5 , з метою отримання для себе неправомірної вигоди, обіцяної ОСОБА_10 , довіряючи словам останнього щодо відсутності власника даної квартири в Україні, використовуючи отриману від ОСОБА_10 попередньо виготовлену останнім при невстановлених обставинах підроблену кольорову фотокопію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6 , нібито виданого управлінням міського господарства м. Ужгорода на ім`я « ОСОБА_9 » про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , не усвідомлюючи реальних злочинних намірів ОСОБА_10 та інших осіб на незаконне придбання права на вказане нерухоме майно, грубо зловживаючи своїми повноваженнями як нотаріуса та особи, що надає публічні послуги, у порушення вимог ст. ст. 43, 45,47, 55 Закону України «Про нотаріат», за допомогою власного комп`ютера в офісі за місцем здійснення своєї діяльності підготував договір дарування квартири АДРЕСА_4 , у якому зазначив, що ОСОБА_9 зареєстрований у АДРЕСА_6 , як дарувальник, безоплатно подарував дану квартиру ОСОБА_16 , при цьому в п.1 даного договору вказав фіктивні дані про те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6 , виданого управлінням міського господарства м. Ужгорода 29.09. 2007 року, хоча в дійсності дана квартира належала ОСОБА_12 на підставі договору дарування від 13.12. 2004 року. У той же час, за адресою АДРЕСА_6 ніколи не проживав, а вказана адреса ОСОБА_6 безпідставно зазначена з метою отримання підстав на вчинення нотаріальних дій в Іршавському нотаріальному окрузі.

-5-
У подальшому, 23.05.2014 року підготовлений ОСОБА_6 примірник договору дарування в приміщенні офісу АДРЕСА_5 в присутності ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , невстановленою особою підписаний у графі «дарувальник» від імені ОСОБА_11 , а в графі «обдарований» підписаний ОСОБА_16 ..
Після цього, указаний договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 та відповідні відомості про зміну власника, шляхом відкриття нового розділу внесені останнім до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В результаті зловживання повноваженнями приватним нотаріусом ОСОБА_6 , ОСОБА_12 позбавлено права власності на належну йому квартиру, ринковою вартістю 987 300 грн., чим спричинено потерпілому тяжкі наслідки, оскільки вартість даної квартири більш ніж в 250 разів перевищує, встановлений на 2014 рік неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Окрім того, 15.05.2014 року, близько 17 год. ОСОБА_6 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України (ухвалою Іршавського районного суду звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, кримінальне провадження щодо нього закрито), являючись приватним підприємцем нотаріусом Іршавського нотаріального округу, будучи особою яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою АДРЕСА_5 , не маючи у своєму розпорядженні оригіналів документів, що підтверджує право власності на нерухоме майно, за допомогою власного комп`ютера склав договір дарування квартири АДРЕСА_2 , у п.1 якого умисно, повторно вніс неправдиві відомості, зокрема, те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_7 , нібито виданого управління міського господарства м. Мукачева 29.09. 2004 року, хоча в дійсності дана квартира належала ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна серії НОМЕР_3 від 28.10 2004 року, виданого на підставі рішення МВК №208. У подальшому без присутності власника ОСОБА_11 надав указаний підроблений документ підписати невстановленими особам у графах «дарувальник» та «обдарований».
Після цього, указаний договір дарування ОСОБА_6 в приміщенні офісу в АДРЕСА_5 , посвідчений власним підписом та відтиском круглої печатки приватного нотаріуса ОСОБА_6 ..
Крім цього, 23.05.2014 року, близько 11 год. ОСОБА_6 , являючись приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат», фізичною особою вповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема, щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення,знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою АДРЕСА_5 , не маючи у своєму розпорядженні оригіналів документів, що підтверджує право власності на нерухоме майно, за допомогою власного комп`ютера склав договір дарування квартири АДРЕСА_3 , у п.1 якого умисно, повторно вніс неправдиві відомості, зокрема, те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно
-6-
серії НОМЕР_1 , нібито виданого управлінням міського господарства м. Мукачева 29.09.2004 року, хоча в дійсності дана квартира належала ОСОБА_9 на підставі свідоцтва на право власності на об`єкти нерухомого майна серії НОМЕР_5 від 28.07. 2009 року, виданого на підставі рішення МВК №164. У подальшому, без присутності власника ОСОБА_11 надав указаний підроблений документ підписати невстановленим особам у графах «дарувальник» та «обдарований».
Після цього вказаний договір дарування ОСОБА_6 в приміщенні офісу в АДРЕСА_5 , посвідчений власним підписом та відтиском печатки приватного нотаріуса ОСОБА_6 ..
Не зупиняючись на цьому, 23.05.2014 року, близько 14 год. ОСОБА_6 , являючись приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат», фізичною особою вповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема, щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою АДРЕСА_5 , не маючи у своєму розпорядженні оригіналів документів, що підтверджує право власності на нерухоме майно, за допомогою власного комп`ютера склав договір дарування квартири АДРЕСА_4 , у п.1 якого умисно, повторно вніс неправдиві відомості, зокрема, те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6 , нібито виданого управлінням міського господарства м. Ужгорода 29.09. 2007 року, хоча в дійсності дана квартира належала ОСОБА_12 на підставі договору дарування від 13.12. 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_17 .. У подальшому, без присутності власника ОСОБА_12 надав указаний підроблений документ підписати невстановленим особам у графах «дарувальник» та «обдарований».
Після цього вказаний договір дарування ОСОБА_6 в приміщенні офісу в АДРЕСА_5 , посвідчений власним підписом та відтиском печатки приватного нотаріуса ОСОБА_6 ..
Окрім цього, 15.05.2014 року, о 20 год. 29 хв., ОСОБА_6 , являючись приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат», фізичною особою вповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема, щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою АДРЕСА_5 , не маючи у своєму розпорядженні оригіналів документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, усвідомлюючи те, що складений та посвідчений ним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , є підроблений, оскільки підписаний без присутності та згоди власника невстановленими особами, зазначені в п. 1 Договору відомості про те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , нібито виданого управлінням міського господарства м. Мукачева 29.09.2004 року - неправдивими, оскільки дана квартира належала ОСОБА_15 на підставі свідоцтва на право власності на об`єкти нерухомого майна серії НОМЕР_3 від 28.10. 2004 року, виданого на підставі рішення МВК №208, умисно вніс відповідні фіктивні відомості про зміну власника, шляхом відкриття нового розділу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

-7-
Крім цього, 23.05.2015 року, о 11 год. 26 хв., ОСОБА_6 являючись приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат», фізичною особою уповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою АДРЕСА_5 , не маючи у своєму розпорядженні оригіналів документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, усвідомлюючи те, що складений та посвідчений ним договір дарування квартири АДРЕСА_3 , є підроблений, так як підписаний без присутності та згоди власника невстановленими особами, а зазначені в п.1 Договору відомості про те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , нібито виданого управлінням міського господарства м. Мукачева 29.09.2004 року - неправдивими, оскільки дана квартира належить ОСОБА_9 на підставі свідоцтва на право власності на об`єкти нерухомого майна серії НОМЕР_5 від 28.07.2009 року, умисно вніс відповідні фіктивні відомості про зміну власника, шляхом відкриття нового розділу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Не зупиняючись на цьому, 23.05.2014 року, о 14 год. 56 хв. ОСОБА_6 , являючись приватним нотаріусом Іршавського нотаріального округ, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з надання публічних послуг та відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат», фізичною особою вповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема, щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою АДРЕСА_5 , не маючи у своєму розпорядженні оригіналів документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, усвідомлюючи те, що складений та посвідчений ним договір дарування кв. АДРЕСА_4 , є підробленим, так як підписаний без присутності та згоди власника невстановленими особами, а зазначені в п. 1 Договору відомості про те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6 , нібито виданого управлінням міського господарства м. Ужгорода 29.09.2007 року - неправдивими, оскільки в дійсності дана квартира належала ОСОБА_12 на підставі договору дарування від 13.12. 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_17 , умисно вніс відповідні відомості про зміну власника, шляхом відкриття нового розділу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В апеляційній скарзі старший прокурор відділу прокуратури області, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження просить вирок суду від 31.01.2015 року в частині призначення покарання скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 358 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч.4 ст.358 КК України 2 роки обмеження волі; за ч.3 ст. 365-2 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади нотаріуса на 2 роки, з конфіскацією майна та спеціальною конфіскацією 2000 доларів США. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 05(п`ять) років, з позбавленням права обіймати посаду нотаріуса на 2 роки, з конфіскацією майна, та зі спеціальною конфіскацією 2000 доларів США в дохід держави. Уважає, що постановлене в справі судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку через неправильне застосування

-8-
закону України про кримінальну відповідальність. Суд призначив покарання в межах санкції ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст.365-2 КК України, але при звільненні обвинуваченого від покарання на підставі вимог ст.75 КК України, не в повній мірі врахував конкретні обставини провадження, зокрема тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, особу обвинуваченого. Звільнення від відбування покарання з випробуванням, згідно вимог ст.75 КК України, застосовується з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Суд першої інстанції вказаних вимог кримінального закону не дотримався, і дійшов безпідставного висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 вимог ст.75 КК України й звільненням його від відбування покарання з випробуванням. Визначаючи вид і розмір покарання ОСОБА_6 , з урахуванням характеризуючих його особу даних, суд не взяв до уваги, що останній повторно вчинив три кримінальні правопорушення, одне з яких є тяжким та передбачає покарання до восьми років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої та зі спеціальною конфіскацією. Крім того, судом не взято до уваги, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_15 завдано тяжких наслідків у вигляді матеріальної шкоди на загальну суму 2 760 491 грн., яка не відшкодована. З потерпілими ОСОБА_6 не примирився, завдану матеріальну та моральну шкоду не відшкодував, та вину в судовому засіданні не визнав та не покаявся.
Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які вважають апеляційну скаргу прокурора безпідставною, а вирок суду законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діянь ОСОБА_6 учасниками кримінального провадження в апеляційній скарзі не оспорюються, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.365-2 КК України за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних і безпосередньо досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказах.
За вказаними вище нормами кримінального закону діяння обвинуваченого кваліфіковані правильно.
Колегія суддів уважає, що доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання в зв`язку з безпідставним звільненням ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням задоволенню не підлягають із таких підстав.

-9-
Так, відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст.75 КК України ( редакції від 05.04.2001 року), якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів уважає, що вищевказані вимоги закону при призначенні ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України ( в редакції від 05.04.2001 року) судом першої інстанції дотримано.
З вироку суду вбачається, що, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції визнав, що пом`якшуючими покарання обставинами є: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Крім того, із матеріалів кримінального провадження та вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого: раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, а також наявність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 вчинення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України злочину повторно.
При прийнятті рішення, колегія суддів також ураховує те, що висновки суду першої інстанції в частині визнання вказаних вище обставин, що пом`якшують покарання; достовірності відомостей щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 прокурором не опорюються.
Під час апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор не посилався на які-небудь дані в спростування вказаних вище висновків.
Вищевказані висновки суду першої інстанції колегія суддів уважає такими, що ґрунтуються на досліджених безпосередньо судом доказах, узгоджуються з вимогами закону, апеляційним судом визнаються доведеними, належним чином обгрунтованими та вмотивованими й такими, що відповідно до ч.1 ст. 66, ст. 75 КК України давали суду підстави для призначення покарання із застосуванням ст.75 цього Кодексу.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів ураховує вимоги ст.ст.396, 405 КПК України й зокрема, те, що в підтвердження доводів прокурор не послався на те, у чому полягають конкретні обставини провадження, не вмотивував судження про те, на підставі чого прийшов до висновку про те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням, свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині застосування вимог ст.75 КК України.
При апеляційному розгляді, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, щиро розкаявся.
Призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, апеляційний суд уважає належним чином умотивованим, таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим.

-10-
Переконливих доводів щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання без застосування ст.75 КК України, прокурором в апеляційній скарзі та при її розгляді апеляційним судом не наведено.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення внаслідок м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання.
Разом із тим, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням помилково прийшов до висновку про призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до вимог ст.77 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Наведений перелік є вичерпним.
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що суперечить наведеній нормі закону, а тому вирок у цій частині підлягає зміні.
Крім того, ураховуючи, що відповідно до ст.76 КК України суб`єктом контролю за поведінкою обвинуваченого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, є кримінально-виконавча інспекція, а за вироком суду контроль за виконанням покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків визначено орган кримінально-виконавчої системи, вирок у цій частині також підлягає зміні в зв`язку з неправильним застосуванням судом кримінального закону в частині визначення органу, який контролює поведінку обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Закарпатської області задовольнити частково.
Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 31.01.2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.
З резолютивної частини вироку щодо ОСОБА_6 виключити посилання на призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Органом контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 вважати кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вирок суду залишити без змін.
На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: