Справа № 165/145/15-к Провадження №11-кп/773/169/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку матеріали кримінального провадження № 0000030 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 24 лютого 2015 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, непрацюючий, раніше судимий вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 19 жовтня 2011 року за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки і шість місяців позбавлення волі, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2014 року звільнений умовно-достроково, не відбуту частину покарання у виді одного року п`яти місяців десяти днів позбавлення волі, проживає: АДРЕСА_1 ,

- засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком у виді позбавлення волі строком на три роки та не відбутого покарання, призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 19 жовтня 2011 року за ч. 3 ст. 186 КК України у виді одного року п`яти місяців десяти днів позбавлення волі остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 13 січня 2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередню тримання під вартою.

Речові докази: кільце з квіткою з жовтого металу, мобільний телефон Самсунг, сто доларів США, що передані на зберігання ОСОБА_10 , залишити останньому.

Три предмети, схожі на відмички, пару матерчатих рукавичок, що зберігаються в камері схову Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області постановлено знищити.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави 194 (сто дев`яносто п`ять) гривень 60 копійок судових витрат за проведення судових експертиз.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 13 січня 2015 року, в обідню пору, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник в приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав золоте кільце, масою 2,5 гр., 585 проби, вартістю 1300 грн., мобільний телефон марки Самсунг, вартістю 400 грн., 100 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ становить 1576 грн., що належать потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 3276 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України посилається на те, що призначаючи покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що він хворіє на важку хворобу ВІЛ інфекцію четвертої стадії. У зв`язку з цим, просить вирок змінити та пом`якшити йому покарання.

Заступник прокурора Волинській області ОСОБА_9 у поданій апеляції зазначає, що вироком Нововолинського міського суду від 19 жовтня 2011 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки і шість місяців позбавлення волі.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 20 червня 2013 року ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді двох років двох місяців і одного дня позбавлення волі на обмеження волі на цей же строк.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07.02.3014 року ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково на 1 (один) рік 5 місяців і десять днів обмеження волі.

Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 за сукупності вироків до покарання за оскаржуваним вироком частково приєднав невідбуте покарання за вироком Нововолинського міського суду від 19.10.2011 року у виді позбавлення волі, не врахувавши, що таке покарання йому 07.02.2014 року було замінено на обмеження волі і саме від такого покарання обвинувачений ОСОБА_7 був звільнений умовно-достроково. За таких обставин суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінального-процесуального закону України та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Просить вирок в частині призначеного покарання змінити. Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частину невідбутого покарання за вироком Нововолинського міського суду від 19.10.2011 року у виді 1 (одного) року п`яти місяців і 10 днів обмеження волі, та з врахуванням вимог ст. 72 КК України, відповідно до якої, одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування 3 (три) роки і шість місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які свою апеляцію підтримали повністю, а апеляцію прокурора визнали частково, міркування прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, провівши часткове судове слідство, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга прокурора до часткового задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи і цим обставинам дав правильну юридичну оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України і кваліфікація його дій в апеляціях не оспорюється. Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому злочині повністю стверджується зібраними і перевіреними у суді першої інстанції доказами.

Призначаючи ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини та особу винного у їх сукупності.

До пом`якшуючих покарання обставин правомірно відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної злочином шкоди. Обтяжуючих покарання обставин суд не знайшов.

По відношенню до особи обвинуваченого ОСОБА_7 врахував, що він неодноразово засуджувався на вчинення умисних, тяжких корисливих злочинів, останній злочин вчинив в період умовно-достроково звільнення його від відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та небажання останнього стати на шлях виправлення.

З врахування усіх наведених вище обставин прийшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання останнього можливе лише в місцях позбавлення волі. Врахувавши дані, які характеризують особу обвинуваченого та стан його здоров`я суд призначив ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України мінімальне покарання, передбачене у санкції зазначеної статті.

Остаточне покарання за сукупності вироків суд також правильно призначив шляхом часткового складання покарань.

Однак, призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків суд першої інстанції не в повній мірі врахував стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , який хворіє на ряд тяжких захворювань, що останній вину визнав повністю, відшкодував завдані злочином збитки.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупності вироків слід призначити менш м`яке, ніж призначено судом першої інстанції.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вироком Нововолинського міського суду від 19.10.2011 року був засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки і шість місяців позбавлення волі.

Ухвалою Маневицького районного суду від 20.06.2013 року невідбуту частину покарання у виді двох років двох місяців та одного дня позбавлення волі ОСОБА_7 замінено на обмеження волі на цей же строк.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07.02.2014 року ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від невідбутої частини покарання, яка становить 1 (один) рік п`ять місяців і десять днів обмеження волі.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за сукупності вироків, суд першої інстанції до призначеного покарання за своїм вироком частково приєднав невідбуте покарання за вироком Нововолинського міського суду від 19 жовтня 2011 року у виді одного року п`яти місяців десяти днів позбавлення волі, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону.

Тому апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 405.407,408-409 КПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити повністю, а апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 24 лютого 2015 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за вироком Нововолинського міського суду від 24.02.2015 року у виді трьох років позбавлення волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком цього ж суду від 19.10.2011 року, яка становить 1 (один) рік п`ять місяців та десять днів обмеження волі, та з врахуванням вимог ст. 72 КК України, відповідно до якої - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років і чотирьох місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4