Дата документу Справа № 227/5/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 227/5/15-к

№ пров. 11-кп / 778/ 942/15 Головуючий в 1-й інст. - ОСОБА_1

Категорія - ст. 185,ч.2 ККУ Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

29 квітня 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою обвинуваченого,

на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:

- 14.03.2001 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 140, ч.2; 140, ч.3; 42 КК України ( 1960р.) до 4 років позбавлення волі; звільненого 24.02.2005 року за відбуттям строку покарання;

- 25.10.2006 року тим же судом за ст. 115, ч.1 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 08.01.2013 року за відбуттям строку покарання;

- 05.12.2013 року тим же судом за ст.ст.185, ч.3; 75; 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до нового покарання частково приєднане покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05.12.2013 року і остаточно призначено покарання у вигляді 03 років 03 місяців позбавлення волі.

Запобіжним заходом щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання, строк відбування покарання постановлено обчислювати з дня взяття його під варту.

Вирішена доля речових доказів.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_7 визнаний судом винним у крадіжках чужого майна за наступних обставин.

27 жовтня 2014 року о 17-00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , таємно викрав належний ОСОБА_8 велосипед "Аіст" вартістю 338 гр.

28 жовтня 2014 року о 10-00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, знаходячись біля 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , таємно викрав велосипед "Ардис Либідь 28" вартістю 720,5 гривень, належний ОСОБА_9 , з яким з місця злочину зник.

В своїй апеляції обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи висновків суду щодо фактичних обставин злочинів, їх кваліфікації та доведеності своєї вини в їх вчиненні, вважає вирок суду в частині призначеного йому покарання надто суворим, посилаючись на своє щире каяття, активне сприяння розкриттю даного злочину та відсутність тяжких наслідків його скоєння для потерпілих, яким майже все майно повернуто і вони не наполягали на його суворому покаранні, просить вирок змінити та пом`якшити йому строк покарання.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи прокурора, який заперечував проти апеляції засудженого, перевіривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню за таких підстав.

Провина обвинуваченого ОСОБА_7 у крадіжках майна потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, самим засудженим, як і іншими учасниками судового процесу, не заперечується та підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження та які за згодою обвинуваченого та інших учасників судового процесу у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися в судовому засіданні, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 185 КК Україні, як крадіжки чужого майна, вчинені повторно.

Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України взяв до уваги той факт, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини та знов вчинив корисливі злочини в період відбуття покарання з випробуванням за попереднім вироком суду та в стані алкогольного сп`яніння, що суд визнав обтяжуючими покарання обвинуваченого обставинами, характеризується негативно, тому дійшов законного та обгрунтованого висновку про те, що його виправлення можливе лише за умовами ізоляції його від суспільства.

В той же час суд у відповідності до тих же вимог закону взяв до уваги ставлення ОСОБА_7 до скоєного, визнання вини і щире каяття, призначивши йому строк позбавлення волі, а також остаточний строк покарання за сукупністю вироків, який є близьким до мінімально можливого строку, передбаченого правилами ст. 71 КК України.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_7 був раніше судимий за умисні, в тому числі особливо тяжкі злочини, покарання відбував в місцях позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив і знов вчинив умисні корисливі злочини середнього ступіню тяжкості, доводи обвинуваченого про надмірну суворість призначеного йому покарання не є слушними і підстав для пом`якшення цього покарання судова колегія не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий:

Судді: