У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. та Жука В.Г.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянувши в судовому засіданні 31 травня 2007 року
в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на вирок
Вінницького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2006 року, яким
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово судимого, останнього разу -

13 квітня 2005 року за ч. 2 ст. 186 КК України

із застосуванням ст. 69 КК України на два роки

шість місяців позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 309 КК України на два роки два
місяці позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків
йому призначено остаточне покарання - два роки шість місяців позбавлення волі,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

неодноразово судимого, останнього разу -

23 липня 2004 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190,

ст. 70, ст. 71 КК України на два роки позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 309 КК України на два роки
позбавлення волі,

установила:

Суд визнав, що
ОСОБА_1, відбуваючи покарання у Стрижавській виправній колонії № 81, 3 березня
2006 року під час виконання роботи за межами території колонії в смт. Стрижавка
незаконно придбав на власні потреби у невстановленої особи канабіс (марихуану)
вагою 7,9012 грамів, переніс цей особливо небезпечний наркотичний засіб до
приміщення дільниці соціальної реабілітації Стрижавської ВК-81, там передав на
зберігання ОСОБА_2, а той 5 березня 2006 року сховав цю речовину в
напівпідвальному приміщенні і зберігав без мети збуту.

В апеляційному
порядку справа не переглядалася.

У касаційному
поданні прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а справу -
направити на новий судовий розгляд. Вважає, що суд неправильно кваліфікував дії
винуватих, оскільки вони вчинили злочин за попередньою змовою. Твердить, що
обом засудженим призначено надмірно м'які покарання, а ОСОБА_2 не було
призначено покарання за двома вироками.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, яка підтримала касаційне
подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що подання підлягає задоволенню.

Формулюючи
обвинувачення, суд, як видно з вироку, визнав, що, оскільки ОСОБА_1 не мав
умислу на збут наркотичних засобів, і не перебував у змові з ОСОБА_2, який
вчиняв злочин самостійно, перекваліфікував злочинні дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 307
на ч. 1 ст. 309 КК України, а дії ОСОБА_2 - з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України.

На думку колегії
суддів, зазначене рішення місцевого суду є поспішним і не узгоджується з
показаннями засуджених, на які суд уваги не звернув.

Із протоколів
допитів ОСОБА_2 на досудовому слідстві (а. с. 76 - 80, 183 - 185) видно, що він
просив ОСОБА_1 придбати наркотичний
засіб і той виконував це його прохання. У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив,
що в лютому 2006 року вони з ОСОБА_1 мали розмову про придбання та сумісне
вживання коноплі, а 5 березня 2006 року останній приніс йому три пакунки з цим
наркотиком (а. с. 240 - 241).

Засуджений
ОСОБА_1, будучи підозрюваним (а. с. 84 - 89), зазначав на допиті, що наркотик
він придбав за домовленістю і на прохання ОСОБА_2. Під час допиту в якості
обвинуваченого, а також у суді ОСОБА_1 підтверджував, що придбану наркотичну речовину
він передав ОСОБА_2, з яким раніше обговорював питання придбання і вживання
наркотику (а. с. 191 - 192, 242 - 243).

Суд, як
убачається з вироку, обійшов увагою показання свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, у
присутності яких ОСОБА_2, викриваючи схованку, де вони з ОСОБА_1 зберігали
наркотики, повідомив, що зазначену коноплю останній придбав і проніс на ДСР за
спільною з ним домовленістю.

Усе це свідчить,
що суд залишив без оцінки докази, які можуть мати істотне значення для справи і
в ній допущено неповноту, а в такому разі згідно зі ст. ст. 368, 369 КПК
України вирок вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, і
це згідно зі ст. 398 КПК України є підставами для його скасування.

Засуджуючи
ОСОБА_2, суд забувся, що той уже був засуджений вироком від 23 липня 2004 року
за ч. 2 ст. 185 і ч. 2 ст. 190 КК України і новий злочин він учинив під час
відбування покарання за попереднім вироком (а. с. 55). У цьому разі суд мав
призначати йому покарання за правилами ст. 71 КК України, але не зробив цього.

За таких обставин
вирок суду є незаконним і підлягають скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд, під час якого суд має належно перевірити всі докази у справі,
проаналізувати їх, усунути зазначені недоліки і в залежності від установленого,
прийняти щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 таке рішення, яке б точно відповідала вимогам
закону.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання
прокурора задовольнити.

Вирок Вінницького
районного суду Вінницької області від 31 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 скасувати, а кримінальну справу - направити на новий судовий розгляд.

Судді:

Заголдний
В.В. Редька
А.І. Жук В.Г.