Справа № 192/2806/14
Провадження № 1-в/192/5/15
Ухвала
"30" січня 2015 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника СВК-21 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 раніше судимий:

- 19.04.2005 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 04.07.2008 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі

У даній справі ОСОБА_6 засуджено 20 липня 2011 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.122, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Засудженй відбув 2/3 строку покарання.

Початок строку: 20.04.2011 року, кінець строку: 20.04.2016 року.

До Солонянської виправної колонії №21 для відбування покарання засуджений ОСОБА_6 прибув 20 жовтня 2011 року.

08 грудня 2014 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України, вказуючи на те, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що вину у вчиненому злочині він визнає повністю, щиро розкаюється, у Солонянській ВК №21 працює кухарем їдальні установи з 2011 року , має два заохочення від начальника установи за сумлінне ставлення до праці. Останнє 22.10.2014 року, порушень режиму утримання не допускав.

Представник Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

29 серпня 2014 року, адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21, ОСОБА_6 було відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення (ст.81 КК України), як такому, що не довів своє виправлення. Засуджений до праці ставиться посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачаючи суспільної необхідності у їх виконанні.

Засуджений ОСОБА_6 двічі заохочувався за сумлінне ставлення до праці.

Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації СВК-21, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява засудженого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Адміністрація СВК№21 дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення, до нього недоцільно застосовувати ст.81 КК України, посилаючись на те, що він до роботи ставиться задовільно, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Відповідно до ст. 124 Кримінально-виконавчого кодексу не бере особистої участі у в організації виховних заходів, які проводяться в установі та у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня (а.с.14).

В той же час із зазначеної характеристики та довідки про заохочення та стягнення убачається, що з листопада 2011 року, тобто за останні 3 роки, засуджений ОСОБА_6 порушень режиму утримання не допускав, стягнень не мав, працевлаштований кухарем установи. За час відбування покарання засуджений двічі заохочувався. Остання подяка була оголошена засудженому 22.10.2014 року.

Поясненями як засудженого, так і представника адміністрації колонії встановлено, що засуджений в СВК-21 був працевлаштований, приймав участь в роботі по благоустрою території колонії.

Зазначені обставини свідчать про позитивну динаміку в поведінці засудженого, його бажання дотримуватися законослухняної поведінки та виправлення.

Оціночне судження начальника відділення про риси характеру засудженого, копія витягу з протоколу засідання виховної ради СВК-21, без наведення фактів та доказів, не можуть бути підставою для відмови у застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженого.

Оскільки у судовому засіданні знайшли підтвердження факти, які свідчать про виправлення засудженого, суд приходить до висновку, що заява засудженого про умовно-дострокове звільнення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 2 місяці 21 день.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий