Справа № 529/13/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в дистанційному режимі відеоконференції, в залі суду в смт Диканька обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мартоноша Новомиргородського району Кіровоградської області, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, яка проживає в АДРЕСА_1 , яка на даний час відбуває покарання у Качанівській виправній колонії № 54,м. Харків пров. Вишневий,16, раніше судимої :

21. 07. 2008 року Роменським міським судом Сумської області за ст. 185 ч. 1 КК України у виді 200 год. громадських робіт;

05. 12. 2008 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст. 389 ч. 1 КК України у виді одного року обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбуття покарання з випробуванням терміном на 1 рік;

11. 04. 2011 року Роменським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 3 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбуття покарання з випробуванням терміном на 3 роки;

26. 03. 2012 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України у виді штрафу в доход держави в сумі 1200 грн.;

14. 03. 2013 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України у виді 4-х років позбавленя волі;

14. 11. 2013 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до 3-х років шести місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України, у виді 4-х років позбавлення волі, обвинуваченої у вчиненні нею злочину, передбаченого ст.185 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 , маючи не погашену судимість за вчинення умисних злочинів проти власності на шлях виправлення не стала та знову вчинила аналогічне кримінальне правопорушення.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 16 грудня 2012 року близько 10 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні Диканської ЦРЛ, що по вул. Енгельса, 42, в смт. Диканька Полтавської області, з метою наживи, керуючись корисливими спонуканнями, переконалася у відсутності медичних працівників та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу проникла до гінекологічного кабінету № 16, де виявила жіночу сумку, яка належала потерпілій ОСОБА_5 , з якої повторно таємно викрала жіночий гаманець вартістю 70 грн., в якому були кошти в сумі 500 грн. та картка банку Райффайзен Банк Аваль, які належні останній. В подальшому, цього ж дня із вказаної банківської картки обвинувачена ОСОБА_4 за допомогою неповнолітніх осіб, які не знали про вчинені злочинні дії обвинуваченої, за обіцяну винагороду в сумі 10 грн., зняли кошти в сумі 270 грн., які передали обвинуваченій ОСОБА_4 , якими остання розпорядилася на свій розсуд, завдавши таким чином майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 840 грн.

При розгляді справи в суді, в режимі відеоконференції, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, визнала повністю та детально пояснила суду, що вона маючи непогашену судимість за вчинення крадіжок чужого майна, дійсно 16.12.2012 року близько 10 год. 30 хв., знаходилась у приміщенні Диканської ЦРЛ, що по вул. Енгельса, 42, в смт. Диканька Полтавської області та через відкриті вхідні двері, з метою крадіжки чужого майна, зайшла в приміщення гінекологічного кабінету № 16, де виявила відсутність медичних працівників та інших сторонніх осіб. Знаходячись у вказаному приміщенні вона виявила жіночу сумку, в якій знаходився гаманець з грошима в сумі 500 грн. та банківська карта з кодом. Вказані речі вона викрала. В подальшому, цього ж дня, перебуваючи в центрі смт. Диканька вона попросила раніше не знайомих їй неповнолітніх дівчат зняти з викраденої нею картки гроші через банкомат банку Райффайзен Банк Аваль. Таким чином вона отримала кошти в сумі 270 грн. Викрадені нею гроші використала на власні потреби, у вчиненому розкаюється.

Так як, обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, в суді заявила, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, вона не має, ніякі обставини не оспорює, тому вона та прокурор вважали недоцільним дослідження судом доказів, які ніким не оспорюються.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ст. 185 ч. 3 КК України як крадіжка чужого майна вчинена повторно є вірною, так як обвинувачена, маючи непогашену судимість за крадіжку чужого майна, під час відбування покарання за вироком Роменського районного суду Сумської області від 11.04.2012 року за ст.185 ч. 3 КК України у виді трьох років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки знову вчинила крадіжку чужого майна. Так обвинувачена ОСОБА_4 16 грудня 2012 року близько 10 год. 30 хв. перебуваючи в приміщенні Диканської ЦРЛ, керуючись корисливими мотивами, впевнилася у відсутності медпрацівників та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу проникла до гінекологічного кабінету № 16, де виявила та повторно, таємно викрала із жіночої сумочки, що належала потерпілій ОСОБА_5 гаманець вартістю 70 грн., в якому були кошти в сумі 500 грн. та картка банку Райффайзен Банк Аваль з кодом, які належні останній. Вподальшому, цього ж дня із вказаної банківської картки, потерпілої обвинувачена ОСОБА_4 , за допомогою неповнолітніх осіб, які не знали про вчинені злочинні дії обвинуваченої, за обіцяну винагороду в сумі 10 грн., зняла кошти в сумі 270 грн. Своїми умисними злочинними діями обвинувачена ОСОБА_4 завдала потерпілій майнових збитків на загальну суму 840 грн.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого нею злочину, дані про особу обвинуваченої та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд враховує відсутність тяжких наслідків вчиненого та щире її каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд по справі не вбачає.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин, раніше була засуджена за вчинення умисних злочинів, не займається суспільно-корисливою діяльністю, на прийняті до неї міри виховного характеру не реагує, а продовжує займатися злочинною діяльністю, в даний час за вчинення умисного злочину відбуває покарання в місцях позбавлення волі, тому суд не вважає за можливе до обвинуваченої застосовувати ст.ст. 69, 75, 76 КК України, а вважає необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею інших кримінальних правопорушень буде призначення їй покарання у виді реального позбавлення волі.

Виходячи з того, що обвинувачена ОСОБА_4 інкримінований їй злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України вчинила 16 листопада 2012 року до винесення вироку Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України то суд вважає за необхідне призначити їй покарання за ст.185 ч. 3 КК України та остаточно визначити їй покарання з урахуванням покарання за вироком Зіньківського районного суду від 14 листопада 2013 року згідно ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, при цьому зарахувавши обвинуваченій ОСОБА_4 в строк відбування покарання відбуті нею один рік два місяці і вісім днів позбавлення волі за вироком Зіньківського районного суду від 14 листопада 2013 року з 14 листопада 2013 року до 22 січня 2015 року включно., тобто до дня обрання обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальній справі про обвинувачення її у вчиненні крадіжки у потерпілої ОСОБА_5 . Виходячи з цього строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_4 слід обчислювати з 23 січня 2015 року.

Враховуючи те, що обвинуваченій ОСОБА_4 призначається покарання у виді реального позбавлення волі та вона реально відбуває покарання в місцях позбавлення волі, тому до вступу вироку в законну силу їй слід обрати запобіжний у виді утримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 369 - 371, 373 - 377, 391, 395 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання у виді трьох років позбавлення волі за вироком від 23 січня 2015 року Диканського районного суду більш суворим покаранням у виді чотирьох років позбавлення волі визначеного вироком Зіньківського районного суду від 14 листопада 2013 року та остаточно до відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_4 визначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у виді тримання під вартою і строк відбування покарання обчислювати їй з 23 січня 2015 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_4 один рік два місяці і вісім днів позбавлення волі відбутого нею за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2013 року, з 14 листопада 2013 року до 22 січня 2015 року включно.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд, а засудженою ОСОБА_4 , що утримуєтьмя під вартою, в той же строк з часу отримання копії вироку.

Головуючий: