УХВАЛА
2014 року березня шостого дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2013 04 057 0000406, справу № 192/2282/13-к за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру на підставі ст. 94 і ч. 2 ст. 156 КК України до:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у с. Малокалинівка Солонянського району, українця за національністю, неосвіченого, неодруженого, бездітного, непрацюючого, інваліда з дитинства другої групи, який фактично мешкає на АДРЕСА_1 , будучи зареєстрованим в селі Мала Калинівка Дзержинівської сільської ради,

встановив:
19 квітня 2013 року в час вечірніх сутінок близько 20 години у с. Мала Калинівка Солонянського району Дніпропетровської області після поминального обіду у родини Остафій на АДРЕСА_2 , відчуваючи потяг до задоволення своєї статевої пристрасті до сестер-близнят шести повних років від народження, ОСОБА_7 , не усвідомлюючи значення своїх дій і втративши здатність керувати ними, під приводом гри відвів малолітню ОСОБА_8 до покинутого будинку без адреси, розташованого неподалік на цій же вулиці, де на протязі 15 хвилин оголював свої і її статеві органи, непристойним погладжуваннями долонею своєї руки доторкався до її статевих органів, вчинивши відверті розпусні дії

Продовжуючи свої суспільно-небезпечні дії, ОСОБА_7 , одержимий сексуальним потягом до розбещення обох сестер Остафій, повернувся на подвір`я на АДРЕСА_2 , звідки під таким же приводом гри відвів малолітню ОСОБА_9 , до того ж покинутого будинку, де уклав її на підлогу, після чого оголював свої і її статеві органи, непристойним погладжуваннями долонею своєї руки доторкався до її статевих органів, а також, навчаючи статевим збоченням, торкався чоловічим статевим членом обличчя малолітньої ОСОБА_9 , вчинивши відверті розпусні дії тривалістю не більше 15 хвилин.

В судовому засіданні захисник та законний представник обвинувачуваного вважали, що стороною обвинувачення зібрані достатні допустимі докази вчинення обвинуваченим у стані неосудності продовжуваного суспільно небезпечного діяння проти статевої недоторканності малолітніх осіб.

ОСОБА_4 , представляючи за законом потерпілих, вважав ОСОБА_7 суспільно небезпечним і в судовому засіданні під присягою показав, що в день похорон свого батька, 19.04.2013, у сусідньому селі зустрів ОСОБА_7 , коли їздив за столами для поминального обіду, після чого ОСОБА_7 , який раніше проживав за дві вулиці від будинку родини ОСОБА_10 , прийняв участь в обряді поховання. Після поминального обіду, як зазначив ОСОБА_4 , йому ОСОБА_7 повідомив, що залишиться ночувати у своїй старій хаті на вулиці Садовій. Зі слів своєї дружини ОСОБА_4 стало відомо, що, коли він спочивав, ОСОБА_7 повернувся на подвір`я і допомагав дружині прибирати столи після обіду, доки вона не пішла доїти корів, а, повернувшись на подвір`я, дружина побачила, як ОСОБА_7 в розстебнутих штанях йшов від покинутого будинку та держав за руку її доньку, а інша донька в цей момент бігла перед ними і плакала. Зі слів ОСОБА_4 , дружина розповіла про це, збудивши його хвилин за 15-20, а ОСОБА_7 одразу вказував, що він з дітьми нічого не робив, лише зняв їм колготки та гладив їх. Також ОСОБА_4 пояснював, що їздив з міліцією за місцем мешкання ОСОБА_7 , якого застали вдома лежачи голим у кімнаті з розвішаними на стінах перед ліжком фотографіями дітей.

Свідок ОСОБА_11 , яка доводиться ОСОБА_7 неповнорідною сестрою, в судовому засіданні під присягою показала, що 19.04.2013 близько 16 години ОСОБА_7 в телефонній розмові їй повідомив, що знаходиться у подружжя ОСОБА_10 на поминках, після чого 20.04.2013 о першій годині ночі ОСОБА_12 телефоном їй повідомила, що ОСОБА_7 затримала міліція. Про обставини виховання і поведінки в побуті ОСОБА_11 свідчила перед судом, що ОСОБА_7 з дитинства відставав у розвитку, навчався спочатку у Верхньодніпровському інтернаті для слаборозвинених дітей, а потім у будинку інвалідів у с. Калинівка Криничанського району до 1988 року, коли мати забрала його додому на канікули, мав посвідчення інваліда з дитинства другої групи безстроково. Зі слів свідка, проживаючи з матір`ю, ОСОБА_7 допомагав односельцям по господарству, а після її смерті переїхав у сусіднє село Миколо-Мусіївка на запрошення подружжя ОСОБА_13 , у яких і проживав.

Як вбачається з долучених до кримінальної справи за клопотанням прокурора документів, оглядом місця події 20.04.2013 під протокол (том 1 а.с. 3) з`ясовано місце вчинення розпусних дій у с. Мала Калинівка Солонянського району на відстані 80 м на схід від будинку на АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 у кущах поклав свою куртку і наказав ОСОБА_8 лягти на неї, зняти колготки, трусики, після чого, спустивши до колін штани і спідню білизну, обслюнявив свій палець та ліг на ОСОБА_8 , погладжуючи піхву, став крутитися зверху неї, а потім теж саме зробив з ОСОБА_9 , яку, крім того, цілував і якій водив по губах чоловічим статевим членом, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України письмово задокументовано в протоколах допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_14 (том 1 а.с. 15-19, 21-25).

В протоколах допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_14 також відображено, що дівчата гралися у дворі, та, коли мати займалася домашнім господарством і за ними не слідкувала, ОСОБА_7 , який знаходився поряд з ними, відвів на місце події по черзі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , тримаючи їх за руку.

Свідоцтвами підтверджено народження ІНФОРМАЦІЯ_2 сестер ОСОБА_8 та ОСОБА_14 (том 1 а.с. 14, 20), яким виповнилося повних шість років до часу події, який опосередковано доведений довідкою КЗ «Дніпропетровський обласний перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР» про первинний медичний огляд дівчат акушером-гінекологом 19.04.2013 о 23 год. 45 хв. (том 1 а.с. 35).

За висновками експертів від 15.05.2013 №№ 17с/е, 18с/е (том 1 а.с. 39-42, 41-42) у підсумку судово-медичного обстеження ОСОБА_8 та ОСОБА_14 не виявлено гінекологічної патології, кровотечі чи будь-яких тілесних ушкоджень в області ротової порожнини, зовнішніх статевих органів, задньопрохідного отвору, так само не знайдено сперматозоїдів, не порушена цілісність дівочої перетинки, чим виключені статеві зносини природним і неприродним способами.

В протоколі допиту ОСОБА_15 (том 1 а.с. 27-28) відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 66 і п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України письмово задокументовані відомості про гру ОСОБА_7 з дітьми у дворі в той час, коли вона поралася по господарству після поминального обіду, а також про те, як у вечірній час на її очах ОСОБА_7 у розстебнутих сорочці і приспущених штанях вів за руку її доньку ОСОБА_9 , яка плакала, після чого вона схватила його за руку, завела до хати, де його зв`язав її чоловік.

Протоколом допиту ОСОБА_16 , яка доводиться кумою родині Остафій (том 1 а.с. 31-32), відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України зафіксовано, що 19.04.2013 близько 19 години в телефонній розмові ОСОБА_17 ще гадала, що ОСОБА_7 може залишитися у них на ніч, бо допомагає їй у догляді за дітьми. Також з протоколу вбачається, що з дозволу її сім`ї ОСОБА_7 став проживати у будинку придбаної ними під городину сусідньої садиби в с. Миколо-Мусіївці, і в кімнаті з моменту його переїзду поряд з ліжком висіли фотографії дітей.

Зібрані відомості в своїй сукупності прямо викривають ОСОБА_7 у причетності до розбещення малолітніх дівчат.

З метою визначення психічного стану обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні проведена стаціонарна судово-психіатрична експертиза. За висновком експертів про психічний стан згідно акта № 193 від 26.09.2013 (том 1 а.с. 83-86) ОСОБА_7 на час події поставленого йому за вину суспільно небезпечного діяння страждав і на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки, яке позбавляло ОСОБА_7 в той період за його психічним станом можливості віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними.

Як вбачається з цього акта експертизи, для емоційно-вольової сфери обвинуваченого характерні незрілість мотивації, нестабільність настрою, збудженість, вузьке коло інтересів, порушена критика до поведінки та стану, у зв`язку з чим на перший план виходить недостатність розумового розвитку в ступені вираженої дебільності, виражена емоційно-вольова нестійкість, а за психічним станом в обвинуваченого відмічаються вкрай примітивні судження, обмеженість кола інтересів суто утилітарними, емоційна неврівноваженість, грубе порушення критичної оцінки свого стану та ситуації, що склалася. Хворобливий стан ОСОБА_7 за даними експертного дослідження супроводжується афективно-вольовими порушеннями, вираженою недостатністю понятійного мислення, низькими показниками функцій пам`яті в поєднанні з дезадаптивною поведінкою.

Суд, вислухавши доводи прокурора, думку законного представника потерпілих, міркування захисника і пояснення законного представника обвинуваченого, дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, за стійким внутрішнім переконанням визнає доведеним, що у з`ясованих обставинах ОСОБА_7 у стані неосудності вчинив суспільно небезпечне діяння, що виразилося у фізичних розпусних діях, продовжуваних щодо двох малолітніх осіб, яке підпадає під ознаки розбещення неповнолітніх за ч. 2 ст. 156 КК України, за що обвинувачений у відповідності до ч. 2 ст. 19 цього Кодексу кримінальній відповідальності не підлягає, на підставі чого згідно з ч. 2 ст. 513 КПК України постановляє цю ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням результатів клінічних досліджень комісією експертів у душевнохворого обвинуваченого виявлені дратівливість, пасивність, слабкість самоконтролю, нездатність пригнічувати свої потяги, слабкість волі в поєднанні з грубими порушеннями критичних і адаптаційних здібностей, внаслідок яких за характером скоєних суспільно небезпечних дій ОСОБА_7 становить небезпеку для суспільства, і за психічним станом цього душевнохворого потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру відповідно до ст. 503 КПК України не відпала.

ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, у зловживанні алкогольними напоями замічений не був, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебував, проте розлади психічної діяльності спостерігалися з дитинства, через що визнаний непрацездатним з встановленням інвалідності, та з метою попередження вчинення ним суспільно небезпечних діянь згідно з п. 1 ст. 93 КК України підлягає обов`язковому лікуванню.

Застосовуючи вид примусових заходів медичного характеру, керуючись правосвідомістю, суд відповідно до ст. 94 КК України враховує тяжкість суспільно небезпечного діяння, пов`язаного з посяганням на статеву недоторканість малолітніх осіб, і захворювання ОСОБА_7 , для якого характерне переважання наочно-дієвих форм, виражене відставання в розумовому розвитку, відсутність елементарних загальноосвітніх знань з порушенням здібності до критики ситуації і свого стану, чим визначається його ступінь безпосередньої небезпеки для себе і оточуючих та відсутність потреби в спеціальних заходах інтенсивного і постійного нагляду, на підставі чого підлягає застосуванню госпіталізація психічно хворого, який згідно з ч. 3 ст. 94 КК України потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.

Керуючись ст.ст. 372, 512-513 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у стані неосудності вчинив суспільно небезпечне діяння з ознаками злочину за ч. 2 ст. 156 КК України, госпіталізувати до психіатричного закладу із звичайним наглядом, застосувавши примусові заходи медичного характеру до його видужання.

Речові докази:

протоколи допитів свідків та про інші зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Ухвала підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після її оголошення дня, із плином яких набирає законної сили.
Головуючий