АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/336/2015 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0013155 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.08.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 10.10.2005 року звільнений від відбування покарання на підставі ст. 3 п «Б» Закону України «Про амністію від 31.05.2005 року»; 29.05.2007 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; 14.10.2011 року умовно - достроково звільнений від відбування покарання на 2 роки 5 місяців 4 дня на підставі постанови Ірпенського міського суду Київської обставі від 06.10.2011 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання із іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

По справі вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 , 30 вересня 2014 року, о 17 годині 30 хвилин, перебував в приміщенні магазину «Новус», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Регенераторна, 4.

В цей момент ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою власного протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиць магазину майно, яке належить ТОВ «Новус Україна», а саме: іграшку для тварин «Trixie», кільце лите вартістю 28 гривень 83 копійок; прокладки щоденні гігієнічні «Always Deo Fresh», вартістю 9 гривень 93 копійок; станок для гоління «Gillete Mach 3» вартістю 80 гривень 67 копійок; балик «Монастирський», вагою 0,364 кілограма, вартістю 115 гривень 45 копійок; 4 штуки батончиків «Лайн Арахіс», вартістю 2 гривні 69 копійок за 1 штуку; 5 штук батончиків «Кіт-Кат», вартістю 3 гривні 53 копійок за 1 штуку; дві шоколадки молочних «Nesquik», вартістю 5 гривень 39 копійок за 1 штуку; курчата «Табака» Мелітопольського комбінату, вагою 0,764 кілограма, вартістю 22 гривні 97 копійок; іграшку для собак «Trixie» літаюча тарілка, вартістю 48 гривень 69 копійок; пиво світле «Чернігівське», об`ємом 0,5 літра, вартістю 3 гривні 98 копійок, а всього на загальну суму 270 гривень 87 копійок.

Після чого, продовжуючи свої злочинні наміри, спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна, почав рухатись в напрямку виходу з магазину та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, швидко пройшов через касову зону не заплативши за товар, що належить ТОВ «Новус Україна» та намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак його протиправні дії були помічені та припинені співробітниками охорони магазину.

Не погоджуючись із зазначеним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить в частині призначеного покарання вказаний вирок скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі.
В обґрунтування поданої скарги прокурор посилається на те, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також порушені вимоги Закону України про кримінальну відповідальність.

Як вважає апелянт, при призначенні покарання необхідним є застосування таких заходів та міри покарання, які надають засудженому можливість в повній мірі відчути та зрозуміти наслідки його кримінально-карних діянь.

Крім цього, при призначенні ОСОБА_7 покарання з випробуванням, судом враховано тяжкість вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює та має допустимі характеристики за місцем проживання.

На думку прокурора вказані обставини відносяться до загальної характеристики засудженого та не дають підстав вважати, що виправлення і перевиховання особи можливе без ізоляції від суспільства.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_7 не займається суспільно-корисною працею, а вчинення злочинів визначив, як засіб отримання коштів для існування, конкретні обставини провадження, а також дані про особу обвинуваченого, прокурор вважає, що його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, тому просить вирок скасувати в частині призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва, просив її задовольнити у повному обсязі, пояснення ОСОБА_7 , який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України колегією суддів не перевіряється, оскільки фактичні обставини справи в суді першої інстанції учасниками процесу не оспорювалися, стосовно них відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ст.420 КПК України, у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

Відповідно до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом першої інстанції враховано те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому. Ця обставина визнана судом, як така, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Крім того, судом враховано, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації, допустимі характеристики за місцем проживання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості та обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, наявність на утриманні членів родини, відсутність непомірних наслідків за результатами його неправомірних дій та дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

З таким висновком суду, щодо призначення ОСОБА_7 виду і міри покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, колегія суддів погоджується, оскільки воно є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на наведені вище обставини, які суд врахував при призначені обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, також дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово був судимий, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів і 14.10.2011 року, будучи

умовно - достроково звільненим від відбування покарання на 2 роки 5 місяців 4 дня, на шлях виправлення не став і повторно вчинив корисливий злочин.

Таким чином, засуджений не виявляє реальної і адекватної критики власних протиправних дій та наполегливо продовжує вчиняти нові злочини.

Крім того, суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 скоїв злочин, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним діянь.

Вказані обставини свідчать про необґрунтованість висновків суду, про застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, оскільки на думку колегії суддів, зазначені у вироку обставини на які послався суд приймаючи рішення про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, як окремо, так і в своїй сукупності, не дають підстав вважати можливим виправлення засудженого без відбування покарання.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та відповідно до положень наведених у ст.50 КК України, а саме мети покарання, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства та приходить до висновку про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому апеляційна скарга прокурора, як обґрунтована, підлягає задоволенню, в цій частині, із скасуванням вироку суду першої інстанції, в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, на підставі ст.75 КК України та ухваленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9
задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

В решті цей же вирок залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу взяття його під варту, в порядку виконання вироку.

Вирок Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С У Д Д І:

_________________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4