У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у
складі:

головуючого - судді

Синявського О.Г.,

суддів

Косарєва В.І., Таран Т.С.,

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 24
липня 2007 року кримінальну справу
за касаційним поданням прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Лисичанського
міського суду Луганської області від 18 жовтня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянина України,

раніше
не судимого,

засуджено

-
за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.187
КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без
конфіскації майна;

- за ч.3 ст.357
КК України на 1 рік обмеження волі, а за
сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі
строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1.
звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням
певних обов'язків відповідно до вимог ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на
користь ОСОБА_2. - 945 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 732.90 грн.
на користь держави на
відшкодування витрат за лікування потерпілого.

В апеляційному
порядку справа не переглядалася.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1. визнано винним і
засуджено за те, що він
9.03.2005р., знаходячись на АДРЕСА_1 в м. Лисичанську Луганської області,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, із застосуванням насильства, яке не
є небезпечним для життя і здоров¢я, відкрито заволодів майном ОСОБА_3. на загальну суму 1
470 грн.

21.04.2005р. ОСОБА_1, знаходячись в магазині
“Чинар” на проспекті Леніна, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, з метою
заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров¢я, вчинив
розбійний напад на ОСОБА_2., заволодівши майном потерпілого на загальну суму
945 грн. При цьому ОСОБА_1 заволодів
посвідченням ОСОБА_2., яке для
останнього є важливим особистим
документом.

У касаційному поданні прокурор, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок щодо ОСОБА_1.
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у зв'язку з однобічністю судового розгляду та
невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на
безпідставне і необгрунтоване виключення
судом обвинувачення засудженого по епізоду вчинення ним 12.04.2005р.
повторного відкритого заволодіння коштами ОСОБА_4. в сумі 736 грн. У вироку суд
не навів відповідних мотивів чому
прийняв до уваги одні докази і відхилив інші. Крім того вважає, що призначене
засудженому покарання із застосуванням
ст. 69 КК України не відповідає тяжкості злочину і особі засудженого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає,
що подання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини
вчинених засудженим злочину.

Кваліфікація дій засудженого відповідає
встановленим обставинам справи і у поданні не оспорюється.

Доводи у поданні щодо неправильного
встановлення фактичних обставин справи та неправильного виключення із
обвинувачення епізоду відкритого
заволодіння коштами ОСОБА_4. в сумі 736 грн. не можуть бути розглянуті,
оскільки це рішення суду в апеляційному
порядку не оскаржувалося, а скарги на
правильність встановлення фактичних обставин не є предметом розгляду в
касаційному порядку. Крім того, це не
впливає на правильність кваліфікації дій засудженого та обгрунтованість його
засудження.

Разом з тим, призначаючи засудженому
покарання із застосуванням ст.ст.69,75 КК України, суд послався на те, що
ОСОБА_1 раніше не судимий,
є особою молодого віку, працює, характеризується
позитивно.

Проте, з такими висновками суду погодитись
не можна.

Із матеріалів справи
видно, що на досудовому слідстві і в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав
(а.с.96,178).

Висновки суду щодо позитивної характеристики ОСОБА_1. не відповідають дійсності, оскільки характеристики за місцем
проживання і роботи, які є у справі мають побутовий характер і у них про будь-які
позитивні дані щодо його особи не зазначено (а.с.98,99).

Суд не достатньо врахував і те, що ОСОБА_1 вчинив злочин який відповідно до ст.12 КК України є тяжким.

Крім того, суд не врахував того, що
ОСОБА_1 не відшкодував потерпілим
збитки завдані злочинами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що
суд без достатніх підстав дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_1. покарання із застосуванням ст.ст.69,75 КК України.

Тому вирок відповідно до вимог ст. 372 КПК
України підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд.

Якщо при новому розгляді справи буде
доведено винуватість ОСОБА_1. у вчинені злочину за який його засуджено, то
призначене йому із застосуванням ст.ст.69,75 КК України покарання слід визнати м'яким.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Лисичанського міського суду Луганської
області від 18 жовтня 2005 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд у той же суд в
іншому складі суду.

С
у д д і:

Синявський О.Г. Косарєв В.І. Таран Т.С.