Справа №560/202/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
представника Служби у справах дітей Дубровицької РДА ОСОБА_7 ,
представника сектору кримінальної міліції служби дітей Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_8 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти незакінченої середньої, раніше судимого 12.10.2012 року Рокитнянським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 02.04.2013 року Дубровицьким районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі із іспитовим строком 1 рік; 25.11.2014 року Дубровицьким районним судом за ч.3 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 510 грн, який скасований Апеляційним судом Рівненської області 11.02.2015 року із призначенням покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
Під час досудового розслідування встановлено, що 17 листопада 2014 року в період з 11 год. по 11 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , який раніше вже вчиняв крадіжки чужого майна, знову діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через незамкнені двері проник до хліва в господарстві ОСОБА_9 , що знаходиться в с.Переброди Дубровицького району, де із стіни, на якій висіли господарські приладдя, таємно викрав кінний хомут вартістю 550 грн., в результаті чого заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується доказами, а саме показаннями свідків, потерпілого та оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.
З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 23 листопада 2014 року її чоловік ОСОБА_9 повідомив, що з їхнього господарства невідома особа викрала хомут, який знаходився в сараї на гвіздку. На її думку, дану крадіжку міг здійснити тільки ОСОБА_5 , оскільки у нього вже була спроба крадіжки з їхнього господарства.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_11 (а.с.20) вбачається, що він є сусідом потерпілого. Про крадіжку хомута у останнього дізнався від жителів села і рахує, що скоїв дану крадіжку ОСОБА_5 .
З протоколу допиту свідка ОСОБА_12 (а.с.18) вбачається, що 01 грудня 2014 року йому на мобільний телефон зателефонувала його сестра ОСОБА_6 та попросила, щоб він подивився за її сином ОСОБА_5 , який майже на протязі двох тижнів перебував у нього вдома та його брата Петровця Степана На протязі цього часу ОСОБА_5 вів себе добре, допомагав по господарству. 03 грудня 2014 року під час спілкування, він сказав, що у нього є хомут на коня і він його віддасть йому. Однак він посміявся з нього. Але на наступний день , він вже знав, що хомут знаходиться у брата ОСОБА_13 . Про це йому сказала по телефону сестра ОСОБА_6 , якій про це повідомив ОСОБА_14 . В той же день він завіз ОСОБА_5 та хомут до його батьків в с.Переброди Дубровицького району.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_15 (а.с.31) вбачається, що остання дала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_10 .
З показань потерпілого ОСОБА_9 встановлено, що викрадений хомут завжди висів на гвіздку з правої сторони в сараї. Крадіжку даного хомута він виявив 23 листопада 2014 року близько 17 год. В останнє він бачив хомут 22 листопада 2014 року. Про крадіжку він розповів рідним, однак ніхто нічого не бачив. Однак, він відразу запідозрив у даній крадіжці ОСОБА_5 .
З протоколу огляду місця події від 04.12.2014 року (а.с.21-23) вбачається, що під час огляду господарства ОСОБА_9 , а саме дерев`яного сараю, було встановлено, що на стіні даного сараю з правої сторони від входу, на гвіздку вісить хомут до коня. Далі по стіні на відстані 0,5 м. від хомута забитий ще один гвіздок, де зі слів власника господарства, висів ще один хомут, крадіжку якого було виявлено 23 листопада 2014 року.
З протоколу огляду місця події від 04.12.2014 року (а.с.25) вбачається, що в будинку ОСОБА_6 , що знаходиться в с.Переброди Дубровицького району був вилучений хомут для коня.
Згідно висновку експертного заключення з оцінки рухомого майна (а.с.33-38) середня ринкова вартість частини кінної упряжі - хомута станом на 26 листопада 2014 року становить 550 грн.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №125 від 08.07.2015 року (а.с.169-171) ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, виявляє ознаки несоціалізованого розладу поведінки підліткового віку, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_5 з урахуванням його вікових особливостей емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища міг усвідомлювати реальний зміст власних дій та в повній мірі свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднаної з проникненням в приміщення, а тому кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України є правильною.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують його покарання.
Так, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину будучи неповнолітнім та добровільне відшкодування завданого збитку.
При призначенні покарання суд особливу увагу звертає на звіт служби у справах дітей Дубровицької РДА, згідно якого ОСОБА_5 проживав з батьками. Сім`я багатодітна. Крім нього є ще шість братів та сестер. Стосунки між дітьми дружні. Відносини неповнолітнього з батьками напружені. Протягом останніх років були випадки, коли ОСОБА_5 втікав з дому. Між батьками часто виникають конфліктні ситуації. Методи виховання батька більш суворіші. Батько мало приділяє уваги вихованню сина у зв`язку з постійною зайнятістю на роботі.
Служба у справах дітей Дубровицької РДА під час складення вказаного вище звіту та при виясненні обстановки під час навчання неповнолітнього ОСОБА_5 встановила, що останній порушував дисципліну, потребував постійного контролю з боку батьків та вчителів, пропускав уроки без поважних причин, схильний до протиправної поведінки. З ним постійно працював шкільний психолог, класний керівник, заступник з виховної роботи, психолог районного методичного кабінету. Питання щодо неналежної поведінки учня неодноразово розглядалось на Раді профілактики школи.
Характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах кримінального провадження, теж підтверджують факт асоціальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень, враховуючи вказані вище обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, а саме у виді позбавлення волі.
На думку суду таке призначене покарання буде справедливим, необхідним у даному конкретному випадку і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, суд приходить до висновку, що в певній мірі є вина потерпілого ОСОБА_9 , так як останній виходячи з сараю не закрив його на замок, чим створив вільний доступ сторонніх осіб до сараю.
Даний факт підтверджується протоколом огляду місця події від 04.12.2014 року, де зазначено, що слідів пошкодження на вхідних дверях до сараю не виявлено, навісний замок у справному стані та не пошкоджений.
Однак, суд надає особливе значення думці потерпілого ОСОБА_9 відносно міри покарання для обвинуваченго ОСОБА_5 , який просив суворо не карати.
Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.
Зарахувати в строк відбуття покарання те покарання, що відбуте за попереднім вироком Апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року за період з 11 лютого по 04 серпня 2015 року.
- хомут до коня- повернути власнику ОСОБА_9 .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, залишити попередній - тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту вручення йому копії вироку, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1