Категорія: ч. 3 ст. 152 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

її законного представника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №11-кп/773/92/15 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцька Волинської області та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, з неповною средньою освітою, неодружений, непрацюючий, інвалід ІІІ групи, в порядку ст. 89 КК України несудимий,

засуджений за ч. 3 ст. 152 КК України на 8 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 19.10.2014 року, тобто з моменту його затримання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну сили залишено попередній тримання від вартою.

Вироком вирішено долю речових доказів.

В ході розгляду кримінального провадження, апеляційний суд,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 визнаний винним в повторному зґвалтуванні неповнолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, близько 15 год. 15.10.2014 року в будинку АДРЕСА_1 він, застосовуючи насильство, утримуючи ОСОБА_9 руками, погрожуючи ще більшим насильством та подолавши її опір, вступив з нею в статеві зносини.

Там же близько 16 год. 16.10.2014 року він, застосувавши до даної потерпілої таке ж фізичне і психічне насильство, повторно вступив з нею в статеві зносини.

Близько 02 год. 18.10.2014 року в тому ж будинку ОСОБА_7 , закриваючи ОСОБА_9 рот, утримуючи її руки та погрожуючи насильством, повторно проти волі даної потерпілої вступив з нею в статеві зносини.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, не погоджуючись з кваліфікацією дій обвинуваченого судом та призначеним покаранням, в своїх апеляційних скаргах на вирок вказують, що його висновки не відповідають фактичним обставинам. Суд не дав оцінки показанням самого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про згоду потерпілої на статевий зв`язок з обвинуваченим, та відсутність в тої значних тілесних ушкоджень.

Просять змінити вирок, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч.1 ст. 156 КК України та при призначенні покарання врахувати співпрацю обвинуваченого із слідством, його молодий вік і інвалідність.

Заслухавши доповідача, який виклав обставини справи і доводи апеляцій, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які їх підтримали, потерпілу ОСОБА_9 , її законного представника ОСОБА_10 , які проти них заперечили, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають до задоволення.

Вчинення ОСОБА_7 повторного зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_9 підтверджується сукупністю зібраних та досліджених судом доказів.

Зокрема, сам обвинувачений в своїх показаннях не заперечував, що вдень 15 і 16 та вночі 18 жовтня 2014 року вступав в статевий зв`язок з ОСОБА_9 , знаючи про її неповнолітній вік.

Його твердження про згоду потерпілої на такий зв`язок суд вірно розцінив, як намагання уникнути відповідальності за скоєне. Воно спростовується показаннями самої потерпілої про те, що обвинувачений, долаючи її опір, утримуючи силою, затуляючи їй рот, щоб не кричала, та погрожуючи побиттям у вищевказаний час проти її волі вступав з нею в статевий зв`язок.

Ці показання потерпілої підтверджуються висновками судово-медичних експертиз ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Згідно них в ділянці статевих органів потерпілої виявлено ушкодження, характерні для насильницького статевого акту, на тулубі, передпліччі, руках обвинуваченого чисельні садна, які могли бути отримані ним при боротьбі та обороні. Час нанесення вищевказаних тілесних ушкоджень співпадає з часом вступу обвинуваченого в статевий зв`язок з потерпілою. Дані докази підтверджують показання ОСОБА_9 про застосування до неї ОСОБА_7 насилля та її опір його діям.

З показань свідка ОСОБА_13 - фактичної дружини ОСОБА_7 встановлено, що в 2014 році на її прохання ОСОБА_9 неодноразово ночувала в їх домі. Після чого скаржилась на загравання та чіпляння до неї обвинуваченого, прохала застерегти його. А вранці 19 березня 2014 року після такої ночівлі повідомила про її зґвалтування ОСОБА_7 . Той в розмові фактично ствердив це, заявивши, що та нічим даного факту не докаже.

Показання потерпілої і даного свідка стверджуються протоколом огляду помешкання ОСОБА_7 , висновком судово-медичної експертизи, згідно яких на постільній білизні ліжка обвинуваченого виявлено плями крові, які могли походити від ОСОБА_9 і не належали ОСОБА_7 .

Судом допитано і свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , на яких посилається обвинувачений. Їх показання, як доказ невинуватості ОСОБА_7 правильно не взяті до уваги. Дані свідки не були очевидцями події. Про добровільний вступ потерпілої в статевий зв`язок з обвинуваченим знають зі слів останнього.

Всі докази у справі досліджені судом повно, всебічно, та об`єктивно. Їм дана правильна оцінка. Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 152 КК України, як зґвалтування неповнолітньої.

Покарання даному обвинуваченому призначено у відповідності з вимогами ст. 50, 65 КК України з врахуванням характеру та тяжкості вчиненого, обтяжуючої обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особи винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини.

Суд хоча й вказав у вироку про відсутність пом`якшуючих покарання обставин, однак фактично врахував їх, в тім числі і ті, на які посилається апелянт: розкаяння обвинуваченого, його інвалідність, позитивну характеристику за місцем проживання. Тому й призначив ОСОБА_7 покарання ближче до мінімального, передбаченого санкцією закону, за яким він визнаний винним.

Вирок винесено з дотриманням вимог ст. 370-374 КПК України. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 404-405, 407 КПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 а без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання її копії.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Дата набрання законної сили 18.02.2015 р.

З оригіналом згідно.

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2

Помічник судді ОСОБА_14