Справа № 1-44/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2012 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі

головуючого судді Гусача О.М.

при секретарі Поймай Я.А.,

з участю прокурора Гончаренка Д.В.,

захисників адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, офіційно не працює, проживаючого: м. Кременчук, квт. 287АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,2,3 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працює, проживаючого: м. Кременчук, квт. 278АДРЕСА_2, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового слідства підсудні обвинувачується в тому, що 13.05.2010 року, близько 02 год. 00хв.. ОСОБА_3 знаходячись біля будинку № 23 за адресою м. Кременчук, вул. Г.Сталінграда., шляхом злому замка, який розташований на передній водійській двері проник до автомобіля «Газ»д.н.з. НОМЕР_1. Потім шляхомзєднання дротів замку живлення, завів двигун автомобіля та керуючи ним місце злочину покинув. Проїхавши близько 500 метрів по проїзній частині дороги вул. Рокосовського зі сторони вул.. Г. Сталінграда від будинку N 23 де знаходився автомобіль, ОСОБА_3 С О. не впоравшись з керуванням, зїхавши з проїзної частини дороги на узбіччя, зіткнувся з перешкодою. Надалі викрадений автомобіль залишив і з місця злочину зник, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4850грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в першій половині травня 2010 року ОСОБА_3 прибув до будинку № 15 по провулку Ровенському в місті Кременчуці, поряд з яким протікає річка С. Кагамлик, на березі якої і знаходився човен. З вказаного місця човен був таємно викрадений ОСОБА_3 та при невстановлених слідством обставинах транспортований до невстановленого слідством місця. Після чого, громадянин ОСОБА_3. маючи умисел на реалізацію викраденого майна вмовив громадян ОСОБА_4М та ОСОБА_5 допомогти йому здійснити перевезення вказаного човну. При цьому ОСОБА_3. останніх про факт здійснення ним крадіжки не повідомив. Після вчинення крадіжки, точна дата досудовому слідству не відома ОСОБА_3 перетелефонував громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попрохав прибути їх до обумовленого місця на мікроавтобусі під керуванням ОСОБА_5 для надання йому допомоги в відвантаженні речей. Останні прибули у вечірній час в район вулиці Ровенського міста Кременчука, де їх чекав ОСОБА_3, поруч з яким, біля узбіччя дроги, знаходився човен. При зустрічі ОСОБА_3 повідомив останніх про те, що вказаний човен необхідно перевезти до пункту прийому металобрухту в районі с. Лашки. Завантаживши човен, останні транспортували його до пункту прийому металобрухту, що розташований в будинку № 14 по провулку Аврори, міста Кременчука, куди було здано човен на металобрухт. За здачу човну ОСОБА_3 отримав грошові кошти в сумі 130 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, в кінці травня 2010 року близько 03 год. 30хв.. ОСОБА_3, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом злому проник до салону автомобіля НОМЕР_2. який стояв поруч з будинком №25 розташованого за адресою м. Кременчук, квартал 278 та належить гр. ОСОБА_6, таємно викрав автомагнітолу «Еuгоtес», вирвавши її з панелі автомобіля. З викраденим з місця злочину зник, чим заподіяв потерпілому матеріальну школу на суму 500 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, в другій половині червня 2010 року приблизно 03 год. 00 хв. ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4, знаходячись біля б.№ 3 .по квт. 278 м. Кременчука, таємно викрали мопед Lead», який був припаркований на спортмайданчику біля б.3 по квт. 278 Кременчука та належить громадянину ОСОБА_7 , чим заподіяли йому шкоду на суму 4000 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в кінці червня 2010 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_3., перелізши через паркан, потрапив на територію домоволодіння громадянина ОСОБА_8, розташованого за адресою м. Кременчук, вул. Радянської Армії 11/1, на території якого стояв автомобіля НОМЕР_3., власником якого є останній. Після чого ОСОБА_3 шляхом злому проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав авто- магнітолу «SONY CDX-GT 210»- вирвавши її з панелі автомобіля. З викраденим з місця злочину зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8. В.Г. матеріальну шкоду на суму 1200 гривень

Суд, розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників процесу вважає, що справа підлягає направленню прокурору на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства з наступних підстав.

Відповідно до ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 11.02.2005 N 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не були зясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Відповідно до ст.22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов»язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об»єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом»якшують чи обтяжують його відповідальність.

Згідно ст.64 КПК України при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, обставини, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом»якшують чи обтяжують покарання; характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, органи досудового слідства цих вимог закону не дотримались, розслідування справи провели формально без з»ясування суттєвих обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, з порушення вимог чинного Кримінально-процесуального кодексу, що свідчить про неправильність та поверховість досудового слідства.

Так в ході судового розгляду справи підсудний ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, пояснивши, що він вказані злочини не вчиняв. Останнім часом у нього з ОСОБА_9 склались непрязливі відносини і останній оговорив його. Також зазначив що в травні-червні 2010 року він перебував у своєї матері в Борисполі, де працював по найму і лише інколи, на вихідні, приїздив до м. Кременчука.

Допитаний підсудний ОСОБА_9 від дачі показань відмовився. Крім того не підтвердив та відмовився від своїх показань даних ним під час проведення досудового слідства, пояснивши, що давав їх тому, що працівники міліції, пообіцяли йому, що в такому разі він буде іти по справі свідком.

Органами досудового слідства по всім епізодам обвинувачення причетність підсудних до вчинення інкримінованих їм злочинів належним чином не перевірялась, і в основу обвинувачення покладено фактично лише признавальні покази ОСОБА_9 , які належним чином обєктивно не підтверджені іншими матеріалами справи та доказами по справі, а також явки з повинною ОСОБА_4, які відібрані з порушенням вимог ст. 96 КПК України.

Так по епізоду заволодіння човном потерпілого ОСОБА_10, останній під час допиту в суді та на досудовому слідстві стверджував, що в нього викрали човен «Казанка». Однак допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, описували саморобний човен зроблений з чорного металу. Відповідно до пред»явленого обвинувачення злочин було вчинено в першій половині травня 2010 року, що не відповідає показанням потерпілого, свідків та підсудного ОСОБА_13, який пояснив, що допомагав ОСОБА_14 в реалізації човна в квітні 2010 року , в день похорон своєї бабусі.

Вказані суперечності в ході досудового слідства не усунуті, а їх усунення має суттєве значення для правильного вирішення справи.

По епізоду таємного викрадення магнітоли потерпілого ОСОБА_6, останній в судовому засіданні пояснив, що він не впевнений, що магнітола, яку йому показували під час проведення досудового слідства належала саме йому. При пред»явленні в судовому засіданні потерпілому протоколу впізнання , останній не вказав на магнітолу , яка була в нього викрадена.

Пред»явлення предметів для впізнання проведено з порушенням вимог ст.. 175,176 КПК України. Так перед проведенням вказаної слідчої дії потерпілого не було допитано про ознаки предмета який буде пред»являтись для впізнання. (а.с.72) В протоколі пред»явлення для впізнання не вказано жодної з ознак , за якими впізнаючий впізнав предмет.(а.с 73)

Крім того, кримінальні справи по епізодам заволодіння майном потерпілих ОСОБА_10 (а.с.4) та ОСОБА_6 (а.с.2) за ст.185 ч.1 КК України в порушення вимог ст.ст.425,430 КПК України порушені слідчим КМУ ГУМВС України в Полтавській області, а не прокурором.

По епізоду таємного викрадення магнітоли потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що потерпілий під час допиту зазначив, що магнітола яка була викрадена в нього була сірого кольору та мала сіру панель. Крім того в нього є документація в якій зазначено ідентифікуючи номери магнітоли. ( а.с. 46). На впізнанні предметів (магнітоли) потерпілий впізнав магнітолу сірого кольору. ( а.с. 47). Відповідно ж до протоколу огляду , в ході якого ОСОБА_15 добровільно видав магнітолу, остання була чорного кольору. (а.с.40) Жодних даних про номери, які ідентифікують її слідчим в протоколі не вказано. Магнітола чорного кольору визнана по справі і в якості речового доказу ( а.с.55). Також в протоколі огляду вказано, що магнітола поміщена до поліетиленового пакету та опечатана відповідними бірками, однак при пред»явленні предметів для впізнання посилання на те, що магнітола була опечатана відсутні.

Крім того слідчим точно не встановлено місце вчинення злочину, оскільки в заяві потерпілого зазначено, що викрадення відбулось по вулиці Радянської України, а в постанові про притягнення в якості обвинуваченого та обвинувальному висновку вказано місце вчення злочину як вулиця ОСОБА_16.

По епізоду заволодіння автомобілем ГАЗ, що належить ОСОБА_17 вбачається, що згідно пояснень ОСОБА_4 даних ним під час проведення досудового слідства , під час руху на викраденому автомобілі ОСОБА_13 не впорався з керуванням, в результаті чого допустив наїзд на перешкоду стовб, після чого вони покинули автомобіль. Допитані ж в судовому засіданні потерпілий та свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19 показали, що в місці виявлення автомобіля жодних перешкод (стовбів, дерев) не було, а автомобіль не міг рухатись внаслідок того, що застряг днищем у землі. Огляд автомобіля не проводився, механізм утворення пошкоджень на ньому не встановлювався. Крім того не встановлені та не допитані особи, в компанії яких перебували напередодні підсудні, продавець кіоску, в якому ОСОБА_4 купував цигарки в той час коли ОСОБА_3 заволодівав автомобілем.

Обвинувачення пред»явлене підсудному ОСОБА_3 вирішальною мірою грунтується на показаннях підсудного ОСОБА_14, який від своїх показань в суді відмовився, а по епізодам заволодіння майном потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7, крім цього, на показаннях свідків ОСОБА_20, ОСОБА_15, ОСОБА_5

У судовому засіданні не представилося можливим допитати вказаних свідків незважаючи на вжиті судом заходи. При цьому, без допиту вказаних свідків у судовому засіданні неможливо постановити обґрунтоване, законне та справедливе судове рішення, оскільки покази, дані ними під час досудового слідства, оспорюються підсудними, та підсудні наполягали на безпосередньому допиті вказаних свідків у судовому засіданні.

Судом в порядку ст.315-1 КПК України органам досудового слідства давалось судове доручення для встановлення місця знаходження свідків по справі, однак постанови суду залишилась не виконаними органами досудового слідства.

Суд не має в своєму розпорядженні оперативно-розшукових методів для установлення місця знаходження осіб - свідків у кримінальній справі і предметів, які є речовими доказами, тому дана неповнота досудового слідства не може бути усунена в судовому засіданні.

Крім того, згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»від 11.02.2005 року № 2, висновки судів не можуть ґрунтуватися на матеріалах досудового слідства, які не перевірені в судовому засіданні.

Дана позиція повністю підтверджується рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «Попов проти Росії»(Popov v Russia), 26853/04, 13 липня 2006 року, у якому, зокрема, було зазначено, що «… відмова національних судів допитати свідків без жодного огляду на ревалентність їхніх свідчень призвела до обмеження прав на захист, несумісного з гарантіями справедливого судового розгляду, закріпленими в статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину має право допитувати свідків котрі свідчать проти нього або вимагати їх допиту та рішенням у справі «Колесник проти України» від 19.11.2009 року в якому констатовано, що обвинувальний вирок не може грунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати у зв»язку з не допитом ключових свідків обвинувачення і підсудний не мав можливості поставити їм запитання під час судового розгляду, і, це є порушенням п.1 і пп. »п.3 ст.6 Конвенції.

Слід звернути увагу на те, що слідчий, в порушення вимог ст. 222 КПК України, після проведення додаткових слідчих дій по справі не надав можливості потерпілим ознайомитися з додатковими матеріалами справи.

Під час розгляду справи в суді прокурор своїм правом на зміну обвинувачення відповідно до ст.. 277 КПК України не скористався.

Підстав для виділення матеріалів справи в частині обвинувачення в окреме провадження не має, оскільки таке виділення може негативно відбитися на всебічності, повноті і об»єктивності дослідження і вирішення справи по суті.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що допущенні порушення кримінально-процесуального законодавства та неповнота проведеного досудового слідства по даній справі перешкоджають суду повно, всебічно та обєктивно розглянути справу, встановити істину по справі, та не можуть бути усунуті в судовому засіданні, оскільки для їх усунення потрібні слідчі дії, спрямовані на збирання нових доказів та провадження дій в такому обсязі, виконання яких неможливо з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду, та з урахуванням того, що суд не є органом розслідування, і у відповідності до вимог ст. 315-1 КПК України та вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»- завданням судових доручень є перевірка і уточнення неповноти фактичних даних, одержаних під час досудового слідства, а не усунення неповноти досудового слідства; а обовязок по всебічному, повному і обєктивному виявленню обставин справи, що викривають та виправдовують обвинуваченого, у відповідності до вимог ст. 22 КПК України, покладається на прокурора, слідчого, особу, яка провадить дізнання, а тому суд приходить до висновку, що справа підлягає поверненню прокурору м. Кременчука для проведення додаткового розслідування.

В ході проведення додаткового розслідування органам досудового слідства необхідно встановити місце знаходження вказаних вище свідків по справі та детально допитати їх про обставини вчинення інкримінованих підсудним злочинів.

Повторно допитати потерпілих та свідків по справі, встановивши при цьому час та місце вчинення злочинів, а також яке саме майно було викрадено у потерпілих.

Встановити, належність предметів, що приєднані до справи в якості речових доказів.

Провести відтворення обстановки та обставин вчинення злочину за участю потерпілих, підсудних та свідків для встановлення точних обставин вчинення інкримінованих злочинів.

Розширити коло свідків по справі, для цього встановити та допитати понятих, які приймали участь у проведенні слідчих дій ( огляді, відтворення, пред»явлення для впізнання) та осіб на яких вказували підсудні під час проведення досудового слідства.

Слідчим та оперативно розшуковим шляхом перевірити алібі підсудного ОСОБА_3, щодо перебування ним в м. Борисполі у своєї матері в травні червні 2010 року. Для чого необхідно розширити коло свідків із числа близьких, друзів знайомих та рідних підсудного.

Слідчим шляхом встановити а також уточнити роль та ступінь участі кожного з підсудних у вчинені інкримінованих злочинів по кожному епізоду обвинувачення.

Виконати інші, передбачені законом, дії направлені на всебічне повне та обєктивне розслідування по справі, та за результатами здобутого дати правильну оцінку діям підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 предявивши їм конкретне обвинувачення по кожному епізоду вказавши роль та ступінь участі у вчинені злочинів.

Керуючись ст.ст. 273, 281 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,2,3 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України направити прокурору м. Кременчука на додаткове розслідування.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити попередню - підписку про невиїзд.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду в Полтавській області на протязі семи діб з часу проголошення.

Суддя