Справа № 1-2/2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2011 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сенькова О.Г.

при секретарі Повзун С.В.

з участю прокурора Арсенюка В.М.

та захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, судимого 31 жовтня 2002 року Калинівським райсудом Вінницької област за ст.94 КК України 1960 року до 12 років позбавлення волі, постановою Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2010 року звільненого умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 10 місяців 5 днів, та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка народилась і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки ОСОБА_4, циганки, малограмотної, неодруженої, маючої на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, судимої 18 серпня 2008 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.5 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

обох в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 1998 року близько 01 години підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які вироком Старокостянтинівського райсуду від 28 квітня 2000 року засуджені за вчинення даного злочину, згідно з розподілом ролей, шляхом виставлення віконного скла, проникли в квартиру № 2, що знаходиться по вул.Петлюри, 17 в м.Старокостянтинові і належить потерпілому ОСОБА_8, звідки таємно викрали: магнітофон Осака вартістю 35 грн., магнітофон Софт-елект вартістю 24 грн., чоловічу куртку вартістю 22 грн.50 коп., чотири чоловічих светри на суму 41 грн.40 коп., три пари чоловічих туфель на суму 13 грн.50 коп., чоловічу сорочку вартістю 6 грн.80 коп., електричний ліхтарик вартістю 7 грн.50 коп., два набори постільної білизни на суму 38 грн.40 коп. 5 рушників на суму 28 грн., 3 аудіокасети на суму 4 грн.50 коп., настінний годинник вартістю 8 грн., чоловічий косметичний набір вартістю 19 грн., спортивну куртку вартістю 24 грн.50 коп., духи жіночі вартістю 12 грн., флакон одеколону вартістю 9 грн., банку кави вартістю 4 грн.80 коп., а всього на загальну суму 298 грн.90 коп.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_9 вину визнали і підтвердили, що увечері 23 вересня 1998 року вони разом з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та потерпілим в квартирі ОСОБА_6 вживали спиртні напої. Під час розпиття спиртного ОСОБА_6 запропонувала їм скоїти крадіжку з будинку потерпілого. З цією метою вона затримала потерпілого у власному будинку, а вони разом з ОСОБА_7 з будинку потерпілого вчинили крадіжку різного майна, зокрема магнітофонів, одягу, взуття та парфюмерії. В будинок проникали ОСОБА_2 разом з ОСОБА_7 шляхом виставлення віконного скла, а ОСОБА_3 стояла на вулиці і дивилась, щоб ніхто не йшов.

Оскільки підсудні ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вину визнали та усунули заподіяну шкоду шляхом видачі викрадених речей під час дослідчої перевірки, то суд за згодою учасників процесу визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежується допитом підсудних та дослідженням вироків Старокостянтинівського райсуду від 28 квітня 2000 року, Калинівського райсуду від 31 жовтня 2002 року, Залізничного райсуду від 18 серпня 2008 року, а також доказів, що їх характеризують.

Відповідно до вироку Старокостянтинівського райсуду від 28 квітня 2000 року ОСОБА_10 і ОСОБА_7 визнані винними та засуджені за вчинення даного злочину (т.1 а.с.239-241).

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винність підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у таємному викрадені чужого майна вчиненому за попередньою змовою групи осіб, шляхом проникнення у житло, доведена, тому їх дії за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані вірно.

Обираючи покарання підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи підсудних, зокрема, що вони до скоєння даного злочину до кримінальної відповідальності не притягалась, по місцю проживання характеризується позитивно, ОСОБА_3 має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 відбув покарання у вигляді позбавлення волі за попереднім вироком, а ОСОБА_3 відбуває таке ж покарання в місцях позбавлення волі, на протязі тривалого часу ухилялись від суду.

Обставинами, що помякшують покарання підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд визнає щире каяття та усунення заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує їх покарання є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідне і достатнє для їх виправлення і попередження нових злочинів.

Калинівський районний суд Вінницької області постановляючи 31 жовтня 2002 року вирок щодо підсудного ОСОБА_2 допустив помилку у прізвищі і засудив його як ОСОБА_11 за ст.94 К України 1960 року до 12 років позбавлення волі.

Даний факт визнав в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, крім того це підтверджується довідкою серії 1-ФР №01593 від 4 листопада 2010 року про умовно-дострокове звільнення підсудного.

Особа підсудного ОСОБА_2 підтверджується трудовою книжкою, посвідченням призивника та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про його народження.

За таких обставин суд вважає доведеним факт засудження підсудного ОСОБА_2 вироком Калинівського райсуду Вінницької області від 31 жовтня 2002 року за ст.94 КК України 1960 року до 12 років та звільнення його на підставі постанови Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2010 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 10 місяців 5 днів.

Згідно вироку Залізничничного районного суду м.Львова від 18 серпня 20008 року підсудна ОСОБА_3 засуджена за ч.5 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Оскільки підсудні вчинили даний злочин до постановлення попередніх вироків, то їм слід призначити покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України.

Обираючи принцип визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину; особи підсудних, обставини, що пом"якшують та обтяжують їх покарання, а також тривалий час, який минув після вчинення злочину, тому рахує за можливе застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про обрання зазначеного принципу для визначення остаточного покарання підсудному ОСОБА_2, тому остаточне покарання буде відповідати покаранню призначеному вироком Калинівського райсуду Вінницької області від 31 жовтня 2002 року.

Оскільки ОСОБА_2 відбув 3/4 частини призначеного покарання і постановою Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2010 року умовно-достроково звільнений на невідбуту частину покарання, тому суд рахує, що до нього слід застосувати умовно-дострокове звільнення на невідбуту частину покарання та зарахувати у строк відбуття покарання тримання під вартою з 11 листопада 2010 року по 23 червня 2011 року. З врахуванням строку тримання ОСОБА_2 під вартою по даній справі у строк відбуття покарання невідбута частина покарання складає 2 роки 2 місяці 23 дні.

Керуючись ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити їм покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки кожному.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, що призначено попереднім вироком Залізничного районного суду м.Львова від 18 серпня 2008 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, що є її власністю.

Строк відбуття покарання їй рахувати з 23 червня 2011 року. Зарахувати у строк покарання повністю відбуте покарання з 24 жовтня 2007 року по 22 червня 2011 року за попереднім вироком.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити попередню взяття під варту.

Згідно ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, що призначено попереднім вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2002 року, визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

ОСОБА_2 умовно-достроково звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2010 року. Зарахувати тримання його під вартою з 11 листопада 2010 року по 23 червня 2011 року у строк відбуття покарання і вважати невідбутою частиною покарання - 2 роки 2 місяці 23 дні.

Звільнити ОСОБА_2 з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області на протязі 15 діб з моменту проголошення через Старокостянтинівський райсуд, а ОСОБА_3 в той же строк з часу вручення копії вироку.

Суддя