16 квітня 2015 року
Колегія суддів Підволочиського районного суду Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , діючого на підставі ордера серіїї АА №043126, договору про надання безоплатної правової допомоги,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою повною загальною середньою, непрацюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах і маючого двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого:
- 14.05.2009 р. Гусятинським районним судом за ст.ст. 185 ч. 3, 190 ч. 2 та 296 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на основі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано 2 місяці по вироку Гусятинського районного суду від 08.08.2007 р. і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці,
- 23.09.2014 р. Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 190, ч.1 ст.71 КК України до 4-х років 3-х місяців позбавлення волі,-
за ч.2 ст.190, ст.395, ч.1 ст.125, ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,
У березні 2014 року під час участі в акціях протесту у м.Києві ОСОБА_10 отримав від іншого учасника акцій, особу якого не встановлено, пістолет моделі «STALKER MOD. 914- S», а також патрони у кількості 8 штук, якого він, не маючи на те передбаченого Законом дозволу, умисно порушуючи правила поводження зі зброєю, постійно носив при собі та зберігав до 18.07.2014 р. Вказаний пістолет є короткоствольною вогнепальною зброєю гладкоствольним самозарядним пістолетом моделі «STALKER MOD. 914- S», виробництва Туреччини калібру 9 мм.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 проживав у незареєстрованому шлюбі із потерпілою ОСОБА_11 , і вони мали двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких у свідоцтві про народження був записаний ОСОБА_10 , однак прізвище дітей було вказано « ОСОБА_12 ». Спільне проживання обох супроводжувалося постійними скандалами, а у лютому 2014 р. ОСОБА_10 сім`ю покинув. У зв`язку із його постійними погрозами, ОСОБА_13 запросила проживати до себе подругу ОСОБА_14 , що посилило неприязнь ОСОБА_15 до обох жінок.
11.05.2014 р. біля 04-00 год. ОСОБА_5 , будучи агресивним, знаходився у приміщенні кімнати житлового будинку у АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин через те, що між ними неодноразово виникали сварки та непорозуміння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_16 біля десяти ударів кулаками рук у верхню частину тіла та у ділянку голови. Своїми діями ОСОБА_10 заподіяв потерпілій ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі та правій руці, синців на лівій завушній ділянці, на правому плечі та в ділянці правого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після вчиненого, ОСОБА_10 з місця події поїхав.
Крім того, 18.07.2014 р. у першій половині дня після смс-переписки та телефонних розмов зі своєю співмешканкою ОСОБА_17 , у ОСОБА_15 виник умисел на вбивство останньої та її подруги ОСОБА_18 , які разом проживали та з якими він перебував у неприязних відносинах через те, що ОСОБА_13 , з якою він раніше проживав, а також з якою має двох спільних дітей і яка неодноразово відмовляла йому у пропозиції знову жити разом, а ОСОБА_18 завжди підтримувала негативне відношення ОСОБА_19 до нього, а також не бажав аби ОСОБА_18 спільно проживала разом із його дітьми. З метою вчинення вбивства вказаних осіб ОСОБА_5 , заздалегідь приготувавши пістолет моделі «STALKER MOD. 914- S», а також патрони у кількості 8 штук, які спорядив у магазин зазначеного пістолету, 18.07.2014 р. біля 12-00 год. на автомобілі таксі прибув до будинку ОСОБА_19 по АДРЕСА_2 . Зайшовши до кухні вказаного будинку, де знаходилася ОСОБА_18 , і, застосовуючи пістолет марки «STALKER MOD. 914- S», приставив його до потиличної ділянки голови ОСОБА_18 та здійснив один постріл, від якого потерпіла присіла на підлогу і спричинив їй ушкодження у виді рани голови.
Після цього ОСОБА_10 повернувся у коридор, куди на звук пострілу вибігла ОСОБА_13 на яку він, погрожуючи вбивством, наставив пістолет. У подальшому, коли ОСОБА_18 сиділа на підлозі у кухні і закривала обличчя долонями рук, обвинувачений у присутності ОСОБА_19 , направивши пістолет в напрямку потерпілої ОСОБА_18 , з метою доведення свого умислу до кінця, перебуваючи на відстані біля 3-х метрів від неї, здійснив ще два постріли у голову потерпілої, під час якого вона, намагаючись зберегти своє життя, закрила обличчя долонями рук. Після того ОСОБА_18 , не зважаючи на отримані травми, з метою втечі та звернення за допомогою, скориставшись тим, що ОСОБА_10 знову направив пістолет на ОСОБА_20 , вибігла на вулицю та побігла до сусідів.
При цьому ОСОБА_10 , побачивши що ОСОБА_18 втекла з будинку, з метою умисного вбивства ОСОБА_19 , приставив до її голови пістолет з відстані біля 30 см. та здійснив постріл в тім`яну ділянку її голови зліва, від чого потерпіла присіла на підлогу, спричинивши їй тілесне ушкодження у виді рани на голові. Одразу ж після цього ОСОБА_10 , з метою доведення свого умислу на вбивство ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , вибіг із будинку та вслід ОСОБА_18 здійснив ще два постріли, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на лівій нозі, однак через обставини, що не залежали від його волі, не зміг цим її зупинити та потерпіла втекла на подвір`я сусіднього будинковолодіння.
Після цього ОСОБА_10 , не змігши довести свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство двох осіб: ОСОБА_19 та ОСОБА_18 до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_18 з отриманими травмами втекла за допомогою, з метою уникнення відповідальності за скоєне, за допомогою таксі втік з місця вчинення злочину.
У результаті умисних дій, направлених на вбивство ОСОБА_18 , їй було заподіяно тілесні ушкодження у виді рани голови, ран на 3-4-му пальцях правої кисті та лівому передпліччі, синця та садна на лівій нозі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У результаті умисних дій, направлених на вбивство ОСОБА_17 , їй було заподіяно тілесне ушкодження у виді рани голови, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у скоєному визнав частково:
визнав вину у обвинуваченні його за ч.1 ст.125 КК України та за ч.1 ст. 263 КК України, частково за ст.395 КК України та повністю не визнав вини у обвинуваченні його за ч.2 ст.190, ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України. Він пояснив наступне:
Коштів із банківської карточки потерпілого ОСОБА_21 при допомозі свого знайомого ОСОБА_22 не знімав. Тією карточкою користувалася ОСОБА_13 , яка знала пін-код і був випадок, коли він на її прохання знімав кошти з банкомату;
Адміністративний нагляд, встановлений над ним, порушив по наступній причині: весною 2014 р. він проживав разом із ОСОБА_11 і під час їх конфлікту у лютому місяці він випадково спричинив ушкодження ноги ОСОБА_23 . Злякавшись скоєного, з метою уникнення відповідальності, він покинув місце проживання. Спочатку він перебував у матері у м.Гусятині, а потім поїхав до м.Києва;
Із потерпілою ОСОБА_11 він проживав у незареєстрованому шлюбі у АДРЕСА_2 у орендованому будинку. Оскільки разом з його дружиною стала проживати подруга ОСОБА_19 ОСОБА_18 , то це загострило його стосунки із дружиною. ОСОБА_10 вважає, що ОСОБА_18 веде розгульний спосіб життя, під час його відсутності у будинку бувають сторонні особи і тому він неодноразово звертався до ОСОБА_19 з вимогою аби ОСОБА_18 ішла жити окремо. У травні 2014 р. між ним і ОСОБА_18 по цій причині почалася сварка, під час якої він її шарпав, а ОСОБА_13 втрутилася і дістала від нього один удар в голову. Він після того поїхав з будинку.
У липні 2014 р. під час телефонної розмови із ОСОБА_11 він почув, що у будинку знаходяться сторонні особи і веселяться, а дружина повідомила йому, що продасть будинок, виїде з дітьми і він ніколи їх не побачить. У зв`язку з цим 18.07.2014 р. він хотів поговорити із ОСОБА_11 і поїхав у м.Копичинці, маючи при собі травматичний пістолет із патронами, який він завжди носив із собою. У будинку він побачив ОСОБА_18 , котра розмовляла по телефону та ігнорувала його прихід, через що він вистрілив у підлогу. Коли із сусідньої кімнати вибігла ОСОБА_13 і стала кричати, виштовхувати його з будинку, а він із нервів та злості зробив десь 5 неприцільних пострілів. Він побачив, що обидві потерпілі присіли і став тікати. Умислу на вбивство він не мав, хотів лише налякати потерпілих. Травматична зброя сили вбивства не має, однак розумів, що вбивство могло трапитися при попаданні пострілу у очі.
Пістолет, яким він скористався у ОСОБА_24 , він отримав від незнайомця під час перебування на ОСОБА_25 у м.Києві у березні 2014 р. у приміщенні Київської міської адміністрації і він знав, що це стартовий шумовий пістолет із травматичними патронами. Вказаний пістолет із патронами носив при собі постійно з березня 2014 р. і коли повертався 18.07.2014 р. із Луганської області у м.Копичинці, також мав при собі, однак дозволу на придбання та носіння такої зброї він не мав.
Не дивлячись на те, що обвинувачений своєї вини у скоєнні інкримінованих злочинів не визнав суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази, прийшов до переконання про доведеність обвинувачення, виходячи із таких доказів:
По епізоду спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_17 :
Потерпіла ОСОБА_13 суду пояснила: спочатку вона проживала із ОСОБА_26 у його матері у м.Гусятині Тернопільської області, де він поводив себе негативно: гуляв, бив її навіть тоді, коли вона була вагітною. Після того як обоє переїхали жити у м.Копичинці у орендований будинок, то ОСОБА_10 таке поводження з нею продовжив, шлюб вони не реєстрували. Весною 2014 р. обвинувачений поїхав до м.Києва, а вона залишилася із двома маленькими дітьми. Оскільки їй було важко, а ОСОБА_10 по телефону постійно погрожував що покалічить її або вб`є, то на її прохання разом з нею стала проживати її подруга ОСОБА_18 , що дуже не подобалось її співмешканцю. У травні 2014 р. біля 04-00 год. ОСОБА_10 приїхав, виламав двері у будинку і став бити ОСОБА_18 , а коли вона прийшла на допомогу подрузі, то став бити і її. Він бив її руками по лицю, голові, під час чого вона закривалася руками, а після того він з будинку пішов.
Потерпіла ОСОБА_18 повідомила: ОСОБА_13 являється її подругою і на її прохання вона стала з нею проживати, оскільки ОСОБА_10 завжди погрожував подрузі. Під час їх життя він казав ОСОБА_16 аби вона переїзжала жити до нього у м.Гусятин, а ОСОБА_18 погрожував що вижене її і все те закінчиться для обох подруг погано. Станом на 18.05.2014 р. ОСОБА_10 у будинку уже не проживав, т.я. покинув місце проживання. Біля 04-00 год., коли вона розмовляла по телефону на кухні, то він раптом увірвався, почав її бити. Тут же прибігла з іншої кімнати ОСОБА_13 і стала її захищати, а обвинувачений почав наносити удари також ОСОБА_16 , після чого так само раптово поїхав.
Свідок ОСОБА_27 повідомив, що як фельдшер приїжджав на місце події по виклику і потерпіла ОСОБА_13 сказала, що її побив чоловік чи співмешканець. У лікарню вона не поїхала, загрози її життю спричиненими побоями не було.
У висновку експерта № 179 від 13.05.2014 р. вказано, що зі слів обстежуваної, 11.05.2014 р. біля 04-00 год. у себе вдома була побита колишнім чоловіком. При обстеженні у потерпілої ОСОБА_19 виявлено такі ушкодження: садна на обличчі та правій руці, синці на лівій завушній ділянці, на правому плечі та в ділянці правого плечового суглобу, які утворилися від дії тупих предметів та відносяться до легких тілесних.
Таким чином, винність ОСОБА_5 у вчиненому доведена як його показами, так і вищенаведеними доказами.
По епізоду скоєння замаху на вчинення умисного вбивства ОСОБА_17 та ОСОБА_14 :
Потерпіла ОСОБА_13 суду пояснила: після її побиття у травні 2014 р. ОСОБА_10 неодноразово телефонував їй та погрожував фізичною розправою. Під час сварок неодноразово прицільно наводив на неї зброю. 18.07.2014 р. біля 12-00 год., коли вона перебувала із дитиною у кімнаті, то побачила, що в будинок забіг ОСОБА_10 із пістолетом і вистрілив у ОСОБА_28 , котра знаходилась у кухні. Потерпіла присіла, а він далі стріляв у неї. Коли ОСОБА_18 втекла, то він вистрілив ОСОБА_16 у голову впритул від чого вона присіла, побіг за ОСОБА_29 та стріляв їй вдогін. Усього обвинувачений здійснив 5 пострілів: 3 у будинку і 2 на дворі. Перед цими подіями він їй телефонував і погрожував, вказуючи що повбиває їх, зробить інвалідами.
Потерпіла ОСОБА_14 суду повідомила: ОСОБА_10 постійно погрожував їй та ОСОБА_16 фізичною розправою. 18.07.2014 р. біля 12-00 год. вона перебувала у приміщенні кухні та розмовляла по телефону, коли у приміщення раптово вбіг ОСОБА_10 із пістолетом у руках і моментально вистрілив у неї. На постріл із кімнати вибігла ОСОБА_13 з дитиною на руках, а ОСОБА_10 , загородивши їй дорогу, аби не втекла, знову цілився у неї і зі словами «я ж тобі казав», два рази вистрелив. Перший вистріл зробив впритул до голови, а інші два з відстані 3-4 метри. Після того вона у шоковому стані вибігла з будинку до сусідів, то почула, що їй навздогін лунає ще два постріли, куля з одного черкнула її по нозі. Крім того, ОСОБА_18 повідомила, що ОСОБА_10 стріляв у ОСОБА_20 , яка тримала дитину на руках.
Свідок ОСОБА_30 повідомив, що о 12-05 год., як фельдшер швидкої допомоги, прибув на місце події, дві жінки ішли назустріч. У одної виявив кульове поранення тім`яної частини голови, у другої потиличної, а також поранення руки та пальця. Він зробив їм знеболювальне, промив рани.
Свідок ОСОБА_31 пояснила, що ОСОБА_13 є її сусідкою, вона жила з подружкою та її чоловіком. Влітку минулого року вона, знаходячись на подвір`ї, бачила що ОСОБА_10 перебував на вулиці, потім почула звуки пострілів.
Свідок ОСОБА_32 показала, що влітку минулого року бачила як під`їхала машина, з неї вийшов ОСОБА_10 і пішов через 4-5 будинків. Через якийсь час почула звуки пострілів, крики, ОСОБА_10 повернувся, сів у машину і поїхав. Прибувши до будинку ОСОБА_19 , вона побачила, що дівчата плакали та кричали, на голові мали рушники.
Свідок ОСОБА_33 повідомив: у липні 2014 р., працюючи таксистом, отримав замовлення і віз ОСОБА_34 у якості пасажира у м.Копичинці. Він їхав спокійним, був тверезим, казав що зайде у будинок, візьме гроші і поїде назад. Там, після зупинки на вулиці ОСОБА_10 вийшов із машини і пішов, через деякий час повернувся, був у нормальному стані і вони поїхали назад.
У висновках експертів:
- №268 від 23.07.2014 р. вказано, що 18.07.2014 р. у Копичинську лікарню поступила ОСОБА_14 з приводу вогнепального поранення. У неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран на голові, 3-4 пальцях правої кисті, лівому передпліччі; синця та садна на лівій нозі і вони відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- №267 від 23.07.2014 р. зазначено, що ОСОБА_17 зверталась у Копичинську лікарню з приводу вогнепального поранення, де їй була проведена ПХО рани на голові. У неї в лобно-тім`яній ділянці зліва розташована рана невизначеної форми розмірами 3,5*1,8 см, в центральній частині краї рани розмічені та закріплені множинними швами. Виявлена рана на голові за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
При дослідженні вилучених із магазину предмета, схожого на зброю із маркуванням «STALKER MOD. 914- S», « НОМЕР_1 » трьох патронів, висновком експерта №1-658/14 установлено наступне: ці предмети являються патронами калібру 9мм РА, призначеними для придушення агресивності нападаючого шляхом болючої дії, а також для проведення тренувальних занять і відпрацювання навичок зі зброєю. Надані патрони придатні для стрільби, боєприпасами не являються.
Судово-хімічною експертизою №2-594/14 від 05.08.2014 р. підтверджено, що із вилученого у ОСОБА_15 пістолета був проведений вистріл, оскільки на марлевому відрізку, яким протирався канал ствола пістолета, виявлено присутність слідів мастильного матеріалу (нафтового мастила) та продукти пострілу незгорівші частинки бездимного пороху;
Дактилоскопічною експертизою №4-27/14 від 15.08.2014 р. виявлено, що один слід пальця руки розміром 12*15 мм, що вилучений із предмета, схожого на пістолет, залишений мізинним пальцем руки ОСОБА_5 .
Висновком експерта №2/570/14 від 05.08.2014 р. установлено, що на куртці, належній ОСОБА_35 виявлено продукти пострілу незгорівші частинки бездимного пороху, нітрит-іони та дифеніламін стабілізатор нітроцелюлозних порохів.
Згідно висновків експертиз №№ 465, 466 від 11.08-15.08.2015 р. на одязі потерпілих штанах ОСОБА_18 та футболці ОСОБА_36 виявлено сліди їх крові і це вказує на спричинення їм поранень.
Як випливає із протоколу огляду мобільного телефону потерпілої ОСОБА_19 , протягом з 22.05. по 17.07.2014 р. обвинувачений ОСОБА_10 зі свого телефону неодноразово надсилав текстові повідомлення із грубими образами та погрозами фізичної розправи їй та ОСОБА_14 ..
Таким чином, на підставі вищенаведених доказів суд прийшов до висновку про наявність вчинення обвинуваченим ОСОБА_26 пострілів із пістолета STALKER MOD. 914- S», у потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_37 , чого не заперечив і сам ОСОБА_38 .
Вирішуючи питання про наявність у нього умислу на вчинення вбивства, суд врахував наступне:
Замахом закон визнає діяння, яке безпосередньо спрямоване на вчинення злочину. Замах це кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, і тому воно мислиме як акт, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.
Відповідно до ст.15 КК України та п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 р. №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» закінчений замах на вбивство особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
В ухвалі Верховного Суду України, Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 26.06.2014 р. №5-10кс 14 зазначено: вирішуючи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий (спрямованість умислу) необхідно зважати на сукупність всіх обставин вчиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, а й спосіб вчинення злочину, засоби і знаряддя злочину. Про наявність прямого умислу можуть свідчити зокрема конкретні діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не привели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.
Таким чином судова практика повністю поділяє точку зору, згідно з якою прямий умисел має місце, зокрема, у випадках, коли винний усвідомлював, що внаслідок його дій з невідворотністю настає смерть іншої людини. Завдання ушкоджень у життєво важливі органи тіла, які, як правило, спричиняють смерть потерпілого, але не призвели до смертельного наслідку лише через випадковий збіг обставин, незалежних від волі винного, належить кваліфікувати не за наслідками, що сталися, а як замах на умисне вбивство.
Аналізуючи діяння, вчинене ОСОБА_26 , суд врахував: усталені неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілими та його агресивне ставлення до них; вчинення ОСОБА_26 неодноразових погроз фізичною розправою у тому числі і вбивством, демонстрація пістолета; спосіб та знаряддя вчинення злочину: це використання бойової зброї із приставленням пістолета впритул до голови, тобто у життєво важливий орган людини; здійснення неодноразових пострілів у потерпілих; послідуюча поведінка бачачи сліди крові на потерпілій ОСОБА_16 він не прийняв заходів для допомоги, а у потерпілу ОСОБА_18 стріляв вдогін, не зупинившись на перших пострілах, що свідчить про намір довести задумане вбивство до кінця.
При цьому суд приймає до уваги загальні технічні умови пістолетів, револьверів та інших короткоствольних пристроїв несмертельної дії СОУ 78-19-001:2007, згідно яких забороняється стрільба по живій цілі, якщо відстань до неї менша, ніж 3,5 м, а також забороняється прицільна стрільба в голову, шию, статеві органи, груди (у жінок).
За наведених обставин колегія суддів прийшла до висновку, що у ОСОБА_15 був умисел на вбивство двох осіб, однак свій намір не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_18 з отриманими травмами втекла за допомогою, і він, з метою уникнення відповідальності за скоєне, за допомогою таксі втік з місця вчинення злочину.
Таким чином, винність ОСОБА_5 у вчиненому закінченому замаху на вбивство двох осіб доведена як частково його показами так і вищенаведеними доказами.
По епізоду незаконного поводження зі зброєю:
Як зазначено у протоколі огляду місця події від 18.07.2014 р. на узбіччі дороги в с.Суходіл Гусятинського району біля автомобіля, яким їхав ОСОБА_10 , в траві лежав предмет, зовні схожий на ТЗ, на якому напис STALKER MOD. 914- S», «0713-342382» виробництва Туреччини.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив, що коли повертався із м.Копичинці у таксі і його зупинили працівники міліції, то він витягнув пістолета, показав його і на вимогу кинути кинув у траву. Такі пояснення ОСОБА_15 підтверджені показами свідка ОСОБА_39 , вказавшого, що під час їзди у таксі із м.Копичинці він побачив у руках ОСОБА_15 пістолет.
Висновком судової балістичної експертизи № 1-657/14 від 30.07.2014 р. установлено, що наданий на дослідження пістолет, який було вилучено у ОСОБА_5 є короткоствольною вогнепальною зброєю гладкоствольним самозарядним пістолетом моделі«STALKER MOD. 914- S», « НОМЕР_1 » виробництва Туреччини.
Як підтвердив у суді обвинувачений, дозволу на придбання чи носіння вогнепальної зброї він не мав.
Таким чином, винність ОСОБА_5 у вчиненому доведена як його визнавальними показами так і вищенаведеними доказами.
Висновком судово-психіатричної експертизи №367 визначено, що в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину, ОСОБА_10 психічними хворобами чи тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, тому міг давати звіт своїм діям та керувати ними, у стані фізіологічного афекту не перебував; за теперішнього часу психічними хворобами не страждає, може давати звіт своїм діям та керувати ними; застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати:
- за ч.1 ст.263 КК України, т.я. він вчинив умисне носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу;
- за ч.1 ст.125 КК України, т.я. він умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_17 ;
- за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, т.я. він вчинив закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється особливо тяжким, особу винного, що він по місцю проживання характеризується позитивно, думку потерпілих, які просили суворо покарати винного за скоєне. Обтяжуючою покарання обставиною являється рецидив злочину. Пом`якшуючими покарання обставинами суд вважає те, що ОСОБА_5 вину частково визнав, являється особою молодого віку, а тому покарання слід обрати у виді позбавлення волі, наближеному до мінімального розміру санкції статті.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 звинувачується також у вчиненні кримінальних правопорушень:
1) 02.10.2013 р. обвинувачений ОСОБА_5 , зловживаючи довірою свого кума ОСОБА_40 , під приводом отримання грошового переказу, попросив у останнього його платіжну банківську картку ПрАТ КБ «Приватбанк», дізнавшись таким чином її номер. 19.12.2013 р., володіючи інформацією за номером телефона гр. ОСОБА_40 , який користувався абонентським номером НОМЕР_2 оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» від імені свого знайомого ОСОБА_41 у відділенні центру обслуговування абонентів ПрАТ «Київстар» оформив втрату та відновлення вказаного номера. Далі, знаючи номер платіжної картки ПрАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_40 , та володіючи його абонентським номером оператора, за допомогою системи часообслуговування ПрАТ КБ «Приватбанк» - «Приват 24» здійснив переказ грошових коштів у сумі 340 грн із платіжної картки ПрАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_40 без відому та згоди останнього, на рахунок платіжної картки ОСОБА_41 , після того ОСОБА_42 за проханням ОСОБА_5 , зняв із своєї платіжної картки грошові кошти у розмірі 340 грн та віддав їх ОСОБА_5 .
Вказане звинувачення не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки:
Потерпілий ОСОБА_43 повідомив суду, що він перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_11 Якось, на її прохання він дав їй свою банківську карточку для отримання коштів, повідомивши пін-код. Коли у листопаді 2013 р. на його телефон прийшло смс-повідомлення, то ОСОБА_13 порадила йому перевірити рахунок на банківській карті і коли він це зробив, то виявилось, що з неї знято кошти у сумі 340грн. Він здогадався, що це зробив ОСОБА_10 , оскільки він жив із ОСОБА_11 і міг дізнатися пін-код. На його вимогу повернути гроші, ОСОБА_10 спочатку погоджувався, а згодом відмовився.
Потерпіла ОСОБА_13 підтвердила ту обставину, що вона повідомляла ОСОБА_35 пін-код до кредитної карти ОСОБА_40 і давала йому ту карту для отримання, з дозволу ОСОБА_44 деяких коштів. Також потерпіла ОСОБА_13 вказала, що якось, коли у неї не було грошей, то потерпілий ОСОБА_21 дав їй свою банківську карточку та повідомив пін-код. Вона, з метою отримання коштів з карточки, передала її ОСОБА_35 , сказавши пін-код, для того аби він отримав гроші з банкомату.
Із огляду виписки по лицевому рахунку банківської картки ОСОБА_40 НОМЕР_3 випливає, що 19.12.2013 р. із його картки на карту Приватбанку через «Приват 24» було переведено 340 грн, при цьому не вказано, на чию картку переведені ці гроші. Таким чином твердження звинувачення про перевод коштів на картку ОСОБА_41 не підтверджено жодним доказом.
Такий доказ як диск із інформацією із камери відеоспостереження банкомату, наданий стороною звинувачення, не містив обгрунтування як доказ, без обгрунтування аналізу, яким саме чином цей документ підтверджує винність ОСОБА_15 в отриманні коштів від ОСОБА_41 , а лише перелічений стороною звинувачення. Тому колегія суддів не оцінює поданий диск як доказ.
Крім того, у звинуваченні не вказано, коли саме, з якого номера банківської картки ОСОБА_45 було знято зі своєї картки гроші та передані ОСОБА_35 , що являється неконкретним звинуваченням. В ухвалі колегії суддів Підволочиського райсуду від 06.11.2014 р. про повернення обвинувального акту прокурору було зазначено про неконкретність звинувачення і вказано, що не зазначений номер платіжної картки, з рахунку якої було здійснено отримання ОСОБА_26 грошових коштів, тобто відсутня прив`язка картки до свідка ОСОБА_46 , однак звинувачення не так і не пред`явило повного звинувачення. Таким чином, звинувачення є неповним, неконкретним, чим порушено право ОСОБА_15 на захист;
2) 10.02.2014 р. Гусятинським райсудом Тернопільської області ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та обрані обмеження, передбачені п.в) ч.1 ст.3, ст.ст.5,6,10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» а саме: заборонено залишати житло в період з 22 години до 6 години наступного дня, крім випадків навчання чи роботи у зазначений час; заборонено відвідування винних магазинів, пивних барів, ресторанів, кафе, шашличних та других місць, де продаються спиртні напої на розлив; заборонено виїзд за межі Гусятинського району Тернопільської області з особистих питань без дозволу керівництва Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області; зобов`язано з`являтися на реєстрацію у Гусятинський РВ УМВС України кожну п`ятницю місяця у відділення дільничних інспекторів міліції. Будучи належним чином ознайомленим із вказаною ухвалою Гусятинського районного суду від 10.02.2013 р. ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, порушуючи встановлені судом обмеження, без поважних причин і повідомлення керівника територіального органу внутрішніх справ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області, не з`явився на реєстрацію в Гусятинський РВ УМВС України 14.03.2014, 21.03.2014, 28.03.2014, 04.04.2014, 11.04.2014, 18.04.2014, 25.04.2014, 02.05.2014, 09.05.2014, 16.05.2014, 23.05.2014, 30.05.2014, 06.06.2014, 13.06.2014, 20.06.2014, 27.06.2014, 04.07.2014, 11.07.2014, 18.07.2014 року.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у порушенні правил адміністративного нагляду, тобто самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст.395 КК України.
Ознайомившись із вказаним звинуваченням, колегія суддів вважає, що дане звинувачення не знайшло свого підтвердження, виходячи із наступного: під самовільним залишенням особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду розуміються зміна піднаглядним без поважних причин і повідомлення працівників міліції, що здійснюють нагляд, як місця проживання у межах одного населеного пункту, так і виїзд без дозволу органів внутрішніх справ до іншого населеного пункту. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою ухилення від адміністративного нагляду. Вказана обставина грунтується також у роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.03.1986 р. «Про практику застосування судми України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду».
У обвинувальному акті ОСОБА_34 звинувачено у порушенні адміністративного нагляду, а саме у порушенні заборони самовільного залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, із зазначенням лише дат його неявки на реєстрацію і жодним чином не вказано коли, з якою метою він залишив місце проживання, тобто звинувачення являється неконкретним. Цим самим порушено право ОСОБА_15 на захист.
Таким чином, при пред`явленні ОСОБА_35 не конкретних обвинувачень за ст.395, ч.2 ст.190 КК України обвинувачення позбавило його можливості обрати відповідну позицію у суді і обмежило його право на захист.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Із врахуванням вищенаведеного колегія суддів прийшла до переконання, що ОСОБА_5 за ст.395, ч.2 ст.190 КК України слід виправдати.
Вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23.09.2014 р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України, тобто за скоєння кримінальних правопорушень у період 2012 року, до 4-х років 3-х місяців позбавлення волі під час його перебування під вартою згідно обраного запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню, тобто вказаний вирок він не відбував. Виходячи із наведеного, строк відбуття покарання слід рахувати з часу його затримання, тобто з 18.07.2014 р.
Оскільки ОСОБА_5 покарання визначено у виді позбавлення волі, то запобіжний захід тримання під вартою продовжити до двох місяців з 05.05.2015 р. до 05.07.2015 р.
Речові докази: мобільний телефон із сім-картою «Київстар», куртку чоловічу повернути ОСОБА_5 ; 5 гільз, дві еластичні кулі, один патрон знищити; штани повернути ОСОБА_18 ; футболку повернути ОСОБА_16 ; пістолет конфіскувати.
Керуючись ст. 369, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.125, ч.1 ст.263 КК України і призначити покарання:
- за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України одинадцять років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.125 КК України сто годин громадських робіт;
- за ч.1 ст.263 КК України чотири роки позбавлення волі;
Керуючись ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити одинадцять років позбавлення волі.
На підставі ст.72 КК України, до призначеного судом покарання слід частково приєднати один рік позбавлення волі згідно вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23.09.2014 р. і остаточно до відбуття визначити: дванадцять років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 18 липня 2014 року.
Запобіжний захід тримання під вартою продовжити до двох місяців з 05.05.2015 р. до 05.07.2015 р.
ОСОБА_5 за ст.395, ч.2 ст.190 КК України виправдати.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «LG» ІМЕІ: НОМЕР_4 із сім-картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», куртку чоловічу із шкірозамінника чорного кольору повернути ОСОБА_5 ;
- штани комбіновані із тканини та трикотажу сірого кольору із фіолетовим відтінком повернути ОСОБА_14 , прож. в АДРЕСА_2 ;

- футболку комбіновану із тканини та трикотажу сірого кольору із фіолетовим відтінком - повернути ОСОБА_17 , прож. в АДРЕСА_2 ;

- п`ять гільз, що є частинами 9 мм пістолетних патронів, споряджених еластичними кулями, дві еластичні кулі, один патрон знищити.

Усі вищезазначені речові докази знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області.

Гладкоствольний самозарядний пістолет моделі "Stalker mod. 914 - S" виробництва Туреччини калібру 9 мм, який зберігається на складі озброєння ВРЗтО УМЗ УМВС України в Тернопільській області конфіскувати у дохід держави.

Рішення щодо речових доказів підлягає до виконання після набрання вироком законної сили.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, для засудженого строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Головуюча суддя - підпис
Судді - два підписи
З оригіналом згідно:

Суддя Підволочиського
районного суду ОСОБА_1