У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Паневіна
В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф.
і Коротких О.А.

розглянувши в судовому засіданні в
м. Києві 29 травня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням першого
заступника прокурора Івано-Франківської області на вирок Богородчанського
районного суду Івано-Франківської області від 4 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1
та ОСОБА_2,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

уродженця та жителя с.
Нивочин Богородчанського району Івано-Франківської області, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 296 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України до 100 годин громадських робіт.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

уродженця с. Новоселиця Тячівського
району Закарпатської області, жителя с. Нивочин Богородчанського району
Івано-Франківської області, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 296 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 650 грн.

У апеляційному порядку вирок щодо
засуджених не переглядався.

Як установив суд, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 вчинили з особливою зухвалістю
хуліганські дії, що були пов'язані з опором громадянці, яка припиняла ці
дії, за таких обставин. У нічний час 22 травня 2006 року, будучи у стані
алкогольного сп'яніння в селі Нивочин Богородчанського району
Івано-Франківської області, засуджені,
діючи узгоджено групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи
явну неповагу до суспільства та особливу зухвалість, стали ображати ОСОБА_3 та
нанесли йому удари руками й ногами в різні частини тіла. Внаслідок цього
останньому було заподіяно легкі тілесні ушкодження. У процесі вчинення
хуліганства засуджені вчинили опір ОСОБА_4, яка припиняла їх неправомірні дії,
відштовхнувши її.

У касаційному поданні прокурор,
посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, невідповідність
призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засуджених внаслідок
м'якості просить вирок суду щодо засуджених скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши
матеріали справи та обговоривши наведені у поданні доводи, колегія суддів
вважає, що воно не підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчинені злочину, за який їх
засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у справі доказів, вони є
правильними, і у касаційному поданні не заперечуються.

Винуватість засуджених підтверджується
показаннями потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, даними, що містяться у протоколах
очних ставок, висновку судово-медичної експертизи.

Посилання прокурора на те, що суд не
зазначив кваліфікуючу ознаку-вчинення хуліганських дій групою осіб, не
відповідає дійсності. Як убачається із матеріалів справи, у мотивувальній
частині вироку суд зазначив, що ОСОБА_1 у групі із ОСОБА_2 вчинили хуліганські дії, що супроводжувалося особливою
зухвалістю, та пов'язані з опором громадянці, яка припиняла їх хуліганські дії
і правильно
кваліфікував за ч. 3 ст. 296 КК України.

Твердження прокурора про те, що
призначене покарання із застосуванням ст. ст. 69 КК України не відповідає
ступеню тяжкості злочину та особі засуджених через м'якість, є безпідставними.

Як видно з матеріалів справи,
засуджені щиро покаялися, позитивно характеризується за місцем проживання,
вперше притягуються до кримінальної відповідальності, а потерпілі претензій матеріального
та морального характеру з боку потерпілих. Ці пом'якшуючі покарання обставини
суд обґрунтовано визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
ними злочину, і дійшов вірного висновку про можливість призначення засудженим
більш м'якого покарання, ніж передбачено законом. Таким чином, рішення суду про
призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 69 КК України
належним чином умотивовано, ґрунтується на законі й узгоджується з позицією прокурора, який брав участь в розгляді
справи судом першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що призначене засудженим покарання відповідає вимогам ст. 65 КК
України, є справедливим та достатнім, а тому відсутні підстави для скасування
вироку внаслідок м'якості призначеного їм покарання.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційного
подання першого заступника прокурора Івано-Франківської області.

Судді:

Паневін В.О. Коротких О.А. Глос Л.Ф.