Справа № 1-5/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/795/5/2015
Категорія - ст. 115 ч. 2 п. 12 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_13 , в інтересах засудженого ОСОБА_10 , засудженого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_14 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_9 , прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника ОСОБА_16 , в інтересах сина ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2012 року.

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігова, громадянин України, до затримання працював охоронцем магазину П`ятницький, неодружений, із професійно-технічною освітою, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі;

Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу, залишено у виді тримання під вартою та постановлено обчислювати строк відбування покарання з 02 травня 2011 року.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Чернігова, громадянин України, з вищою освітою, неодружений, працюючий торговим представником СТВ Чернігів, проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий, засуджений:

за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 , до вступу вироку в законну силу, залишено у виді тримання під вартою та постановлено обчислювати строк відбування покарання з 02 травня 2011 року.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Змітнів, Сосницького району, Чернігівської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючий, проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 , до набрання вироком законної сили, змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

В строк відбування покарання засудженому зараховано час його затримання з 02 травня 2011 року по 05 травня 2011 рік.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково та на підставі ст.ст. 23, 1166,1201 ЦК України стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 солідарно на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 5 691 грн. та моральну шкоду в сумі 300 000 грн., а всього 305 691 грн.

Судові витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 2 732 грн. 28 коп. стягнути із засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь держави в рівних частинах по 910 грн. 76 коп. з кожного.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Судом встановлено, що близько 5 год. 30 хв. 02 травня 2011 року, ОСОБА_9 знаходився на чергуванні в якості охоронця в магазині П`ятницький, що розташований в будинку №2 по вул. Київській в м. Чернігові. В цей час біля входу до даного магазину виник конфлікт між двома групами, в одній з яких був ОСОБА_10 , а в іншій ОСОБА_18 .. Побачивши даний конфлікт, охоронці магазину П`ятницький ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , спробували припинити його. У відповідь на дії охоронців ОСОБА_18 , який погрожував ОСОБА_10 та ОСОБА_20 газовим револьвером марки RЕСК-СОВRА ЧН 000027, почав втікати від охоронців та зробив один постріл в бік ОСОБА_19 , який його переслідував. Зрозумівши, що ОСОБА_18 застосував газовий револьвер відносно його колеги ОСОБА_19 , ОСОБА_11 з мотивів помсти, з метою позбавлення життя ОСОБА_18 почав його наздоганяти. ОСОБА_9 почувши постріл вийшов з магазина на вулицю і ОСОБА_11 під час переслідування попросив його допомогти наздогнати потерпілого, у якого був пістолет. ОСОБА_9 , побачивши втікаючого ОСОБА_18 , приєднався до дій ОСОБА_11 , спрямованих на позбавлення життя потерпілого, чим вступив з останнім в змову та з мотивів помсти почав наздоганяти ОСОБА_18 .. Після пострілу ОСОБА_18 , пробігаючи біля зупинки громадського транспорту по вул. Київській в м. Чернігові, напроти магазину П`ятницький, позбувся від газового револьверу.

Побачивши, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 наздоганяють ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів помсти за погрози ОСОБА_18 газовим револьвером по відношенню до нього, приєднався до дій ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , направлених на позбавлення життя ОСОБА_18 , чим також вступив в змову з останніми та почав переслідування потерпілого.

Напроти будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_9 наздогнав потерпілого та наніс два удари кулаком правої руки в голову ОСОБА_18 , від яких останній впав, після чого ОСОБА_9 , реалізуючи злочинні наміри, направлені на умисне вбивство ОСОБА_18 , наніс близько двох-трьох ударів ногами по голові потерпілого. В цей час підбіг ОСОБА_11 та з метою подолання опору потерпілого, який в цей час намагався підвестися, пирснув на нього сльозогінним газом та наніс три-чотири удари ногою по тулубу. Потім до них підбіг ОСОБА_10 , який приєднався до побиття ОСОБА_18 та діючи узгоджено з іншими підсудними, також наніс потерпілому три-чотири удари ногами по голові, не даючи можливості потерпілому захищатися і чинити опір.

В результаті вищевказаних цілеспрямованих, умисних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вчинених за попередньою змовою, ОСОБА_18 спричинено тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, садна лівої лобно-скроневої ділянки, крововиливу в шкірно-м`язевий лоскут лівої лобно-скронево-тім`яної ділянки з утворенням просякнення м`яких тканин кров`ю, масивного крововиливу під м`які мозкові оболонки лівої тім`яної, лобної, скроневої долей, забою головного мозку лівої скроневої долі, синця та крововиливу в шкірно-м`язовий лоскут правої тім`яно-скроневої ділянки, крововиливів під м`які мозкові оболонки правої скроневої долі головного мозку, садна лівої виличної ділянки, садна в проекції кута нижньої щелепи зліва, синця верхньої повіки правого ока, крововиливу в шкірно-м`язевий лоскут правої потиличної ділянки, закритої травми живота - садна правої здухвинної ділянки з крововиливом в підлеглі м`які тканини, субкапсулярного крововиливу в тканину правої долі печінки, від яких потерпілий помер на місці події.

Смерть ОСОБА_18 настала від набряку-набухання головного мозку внаслідок тяжкої внутрішньочерепної травми лівої скроневої, тім`яної та лобної долей у вигляді масивних субарахноїдальних крововиливів та забою головного мозку.

Відразу після цього, ОСОБА_9 , діючи самостійно, таємно викрав золоту обручку потерпілого, вартістю 605 грн. 35 коп., знявши її з ОСОБА_18 пальця, чим заподіяв матеріальний збиток потерпілому на вказану суму.

ОСОБА_11 , діючи самостійно, викрав мобільний телефон марки САМСУНГ - S8000, вартістю 979 грн. 64 коп., який належав ОСОБА_18 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на зазначену суму.

Не погодившись з вироком суду захисник ОСОБА_13 , в інтересах засудженого ОСОБА_10 , подала апеляцію, в якій просить вирок відносно ОСОБА_10 скасувати, а кримінальну справу за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Зазначає, що судове слідство проведено однобічно та неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та судом неправильно було застосовано кримінальний закон. Вказує, що висновки суду щодо причетності до скоєння злочину ОСОБА_10 не підтверджені об`єктивними та допустимими доказами, вирок не ґрунтується на доказах і суперечить їм, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, які б вказували на причетність ОСОБА_10 до злочину, а в обґрунтування вироку суд поклав суперечливі докази. Суд помилково дійшов висновку, що засуджені мали спільний мотив на вчинення злочину, попередньо домовившись про його вчинення, а формою попередньої змови було саме переслідування потерпілого. Звертає увагу, що всі протоколи допиту в якості підозрюваного і в якості обвинуваченого ОСОБА_10 є надрукованими, а не написаними власноручно, що вважає сумнівним внаслідок відсутності комп`ютерної техніки в приміщенні ІТТ. Зазначає, що суд безпідставно встановив наявність у ОСОБА_10 мотиву на вбивство ОСОБА_18 , а саме погрозу щодо нього револьвером. Зазначає, що сам факт нанесення ударів ногами не може свідчити про наявність умислу на позбавлення життя людини. Вказує, що суд не звернув увагу на докази, які доводять непричетність засудженого ОСОБА_10 , а саме, показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та на висновок судово-імунологічної експертизи, згідно якого на взутті ОСОБА_25 відсутні будь-які сліди крові і в тому числі крові, яка належить потерпілому ОСОБА_18 ..

В апеляції засуджений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, кримінальну справу відносно нього за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Зазначає, що судове слідство проведено однобічно та неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом неправильно було застосовано кримінальний кримінально-процесуальний закон, призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Вважає, що суд постановив вирок відносно нього, який не ґрунтується на доказах та їм суперечить. Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що він разом з іншими засудженими мали спільний мотив на вчинення злочину, попередньо домовившись про його вчинення, а формою попередньої змови виступило переслідування потерпілого. Зазначає, що суд безпідставно встановив наявність у нього мотиву на вбивство ОСОБА_18 , а саме погрозу щодо нього револьвером. Звертає увагу, що всі протоколи допиту його в якості підозрюваного, обвинуваченого є надрукованими, а не написані власноручно. Зазначає, що в обов`язки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 входило охороняти прилеглу до магазину П`ятницький територію, і вони бігли за потерпілим тільки, щоб його затримати внаслідок протиправної поведінки та передати міліції, а не вбивати, а тому сам факт нанесення ударів ногами не може свідчити про наявність умислу на позбавлення життя людини. Суд неправильно прийшов до висновку, що його вина підтверджується показаннями підсудних та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , протоколами очних ставок між ним і ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , оскільки дані особи, вказуючи, що він наносив удари потерпілому, намагаються уникнути кримінальної відповідальності. Вказує, що суд не звернув увагу на докази, які доводять непричетність засудженого ОСОБА_10 , а саме, показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та на висновок судово-імунологічної експертизи, згідно якого на взутті ОСОБА_25 відсутні будь-які сліди крові і в тому числі крові, яка належить потерпілому ОСОБА_18 ..

В апеляції захисник ОСОБА_14 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 , просить вирок суду відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, однобічності та неповноти досудового та судового слідства, неправильного застосування кримінального закону.

В доповненні до апеляції захисник вказує, що як в обвинувальному висновку, так і у вироку суду викладені мотивації подій є надуманими та необґрунтованими. Суд мотивував дії ОСОБА_9 помстою ОСОБА_18 за застосування газового пістолету щодо його колеги ОСОБА_19 , однак цей висновок не підтверджується жодним доказом, оскільки як мети вбивства, так і мотивів помсти у ОСОБА_9 не було. Вказує на відсутність змови між засудженими щодо мети нанесення ударів потерпілому, оскільки в їх діях відсутня узгодженість по нанесенню ударів та мовчазна згода одного з діями іншого, а навпаки удари потерпілому наносились засудженими не одночасно, а з розривом в часі, їх дії не були узгодженими з метою вбивства потерпілого, оскільки один з них намагався припинити дії іншого, і це частково підтверджується показаннями свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_20 .. Виражає незгоду з висновком судово-медичної експертизи № 431 від 19 липня 2011 року, оскільки він не має жодного доказового чи медичного підґрунтя, бо не існує методик чи медичних рекомендацій щодо розмежування тілесних ушкоджень, завданих різними особами, по їх ступеню тяжкості. Вказує на неправомірне відхилення судом клопотань про виклик та допит свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , охоронців ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , та на неправомірне відхилення клопотання про надання судового доручення органам досудового слідства в порядку ст. 315-1 КПК України на встановлення повних даних та допит цих осіб у якості свідків. Також відхилені клопотання про допит в судовому засіданні експерта ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 № 194 від 26 серпня 2011 року. Наголошує, що суд не перевірив можливості кваліфікації дій підсудних, зокрема ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 121 КК України. Зазначає, що обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 185 КК України не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а тому справа в цій частині підлягає закриттю.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_9 просить вирок відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, однобічності та неповноти досудового та судового слідства, неправильного застосування кримінального закону. Зазначає, що злочину не вчиняв, винуватим себе визнає лише у нанесенні потерпілому 2 ударів рукою в область голови, коли він ще стояв, з метою припинити його протиправні дії, які виражалися у безпричинному хуліганському застосуванні зброї.

В доповненні до апеляції засуджений ОСОБА_9 просить вирок скасувати, провадження по справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Вважає, що висновки суду не відповідають тим обставинам, які були встановлені в судовому засіданні. Зазначає, що ніякого умислу, змови ні з ОСОБА_11 , ні з ОСОБА_10 щодо вбивства ОСОБА_40 він не мав, ОСОБА_10 на той час взагалі не знав, також не знав чоловіка, якого він переслідував, чи був він учасником конфлікту та на чиєму боці, а тому не мав до нього ніякого негативного відношення та жодних протиправних намірів він у нього не викликав. Виражає незгоду з висновками суду про те, що намір вбивства з мотивів помсти виник у нього ще на стадії переслідування ОСОБА_18 , оскільки такі висновки не знайшли жодного підтвердження в судовому засіданні. Зазначає, що наздогнавши потерпілого, він наніс йому два удари рукою по обличчю, удари наносив упівсили з метою зупинити потерпілого, щоб він далі не тікав та не зміг застосувати зброю, потерпілий був значно вищий за нього і від його ударів він не падав, продовжував стояти, і він його потягнув на себе з метою покласти затриманого на землю, від чого той впав, але він не отримав будь-яких тілесних ушкоджень, був живий та намагався підвестись, а більше ніяких ударів не наносив. Наголошує на відсутність змови між ним і засудженими щодо мети нанесення ударів потерпілому та на відсутність узгодженості його дій з останніми по нанесенню ударів. Вважає показання ОСОБА_27 в частині кількості нанесених ним ударів такими, що надані ним з метою зменшити ступінь власної відповідальності та перекласти свою вину на нього. Виражає незгоду з висновком суду щодо наявності крові на його кросівках як доказ нанесення ним ударів ногами потерпілому. Кваліфікацію дій за ч. 2 ст. 115 КК України вважає неправильною з підстав відсутності в його діях складу злочину.

В апеляції захисник ОСОБА_16 , в інтересах сина ОСОБА_11 , просить вирок відносного його сина скасувати, кримінальну справу щодо останнього закрити або пом`якшити йому міру покарання. Вважає вирок неправильним, засудження сина незаконним, оскільки як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні доказів щодо причетності сина до скоєння вказаних злочинів, добуто не було, а дослідженими судом матеріалами справи його вина в пред`явленому обвинуваченні доведена не була. Зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про те, що його син за попередньою змовою з ОСОБА_26 та ОСОБА_25 скоїв умисне вбивство потерпілого ОСОБА_40 , з якими мав спільний мотив, а саме помсту потерпілому. ОСОБА_11 хоч і працював разом з ОСОБА_26 та ОСОБА_31 , але з жодним з них не знаходився в приятельських стосунках, які б давали йому підстави скоювати будь-який злочин в їх інтересах. Вказує, що також його син не був знайомий і з потерпілим ОСОБА_41 , між ними не було ніяких конфліктів, потерпілий нікому з близьких не висловлював будь-яких погроз, не наносив образ та не вчиняв дії, внаслідок яких може виникнути мотив помсти, а тому висновки суду про те, що син скоїв вбивство потерпілого з мотивів помсти є безпідставними. Зауважує, що син також безпідставно засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України. Наголошує, що міра покарання є занадто суворою, оскільки він виключно позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, постійно піклується про батьків та інших членів родини та враховуючи обставини, при яких син наносив удари потерпілому, а саме удари були нанесені тільки в область тулубу та сідниць потерпілому, від яких смерть останнього не наступила і не могла наступити, у суду були всі підстави для призначення більш м`якого покарання.

В доповненні до апеляції захисник ОСОБА_16 в інтересах сина ОСОБА_11 просить вирок відносно останнього скасувати, кримінальну справу закрити або ж змінити вирок та зменшити йому міру покарання. Зазначає, що у його сина, як у охоронця магазину, були правові підстави і громадський обов`язок прийняти міри для затримання потерпілого, він діяв правомірно і тоді, коли втрутився з іншими охоронцями, щоб припинити бійку з боку осіб потерпілого і тоді, коли звернувся до інших охоронців із пропозицією затримати потерпілого, озброєного револьвером. Вказує, що суд недостатньо врахував, що ОСОБА_11 визнав свої дії, які скоював, розкаявся, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, а за місцем роботи та проживання він характеризується позитивно. Наголошує, що вина його сина не доведена належними доказами, обвинувачення зроблено на припущеннях, його участь в скоєнні вбивства за попередньою змовою з іншими підсудними та ще й з мотивів помсти не відповідає фактичним обставинам справи і є безпідставним. Також не була доведена вина і в частині обвинувачення його в крадіжці мобільного телефону потерпілого.

В апеляції засуджений ОСОБА_11 просить вирок відносно нього скасувати як незаконний, а справу закрити. Зазначає,, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо його умислу на позбавлення життя потерпілого. Вказує, що висновки суду про те, що він діяв з метою позбавити потерпілого життя за попередньою змовою з ОСОБА_26 та ОСОБА_25 , та що в його був мотив помсти потерпілому за застосування газового револьвера до ОСОБА_19 є надуманими і вони не ґрунтуються на зібраних доказах. Наголошує, що умислу на заволодіння мобільним телефоном потерпілого у нього не було, він не скоював дій, направлених на заволодіння його майном, а тому у суду не було доказів та підстав про доведеність вини за ч. 1 ст. 185 КК України і притягнення до відповідальності.

В доповненні до апеляції засуджений ОСОБА_11 вирок суду за навмисне вбивство потерпілого ОСОБА_18 , скоєного за попередньою змовою із засудженими ОСОБА_26 та ОСОБА_25 з мотивів помсти вважає неправильним, а тому просить його скасувати в частині засудження його за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України і ч. 1 ст. 185 КК України, кримінальну справу відносно нього закрити. Зазначає, що підставами для скасування вироку є невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, однобічність досудового і судового слідства, неправильне застосування кримінального закону і невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного ним та даним про його особу. Вказує, що суд визнав його винуватим за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України без врахування обставин справи та доказів, зібраних в ході досудового слідства і досліджених в судовому засіданні, та надав неправильну оцінку його діям, направленості умислу та досягненню мети. Також зазначає, що у суду не було підстав визнавати його винуватим і за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки перебуваючи на місці події, де було ще декілька осіб, він підняв мобільний телефон з метою не пошкодження його натовпом та в подальшому віддати працівникам міліції. Вказує, що суд у своєму вироку не навів фактичних обставин справи, їх послідовність і не зазначив, що фактично вимусило його переслідувати потерпілого. Зазначає, що висновки суду ґрунтуються не на доказах, а на припущеннях. Зауважує, що із ОСОБА_19 він лише працював в одному магазині, вони не є родичами, ні друзями не мають ніяких спільних інтересів, а тому у суду не було підстав стверджувати, що такі дії були саме з мотивів помсти. Висновок суду щодо переслідування підсудними озброєного потерпілого вважає необ`єктивним, упередженим та надуманим, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи і доказах.

Не погодившись з вироком суду в частині призначення покарання, прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції подав апеляцію, в якій просить вирок відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 скасувати в зв`язку з м`якістю призначених покарань та постановити новий вирок, яким призначити більш суворе покарання. Вказує, що судом не було враховано, що засуджені вчинили особливо тяжкий злочин, за який передбачено максимальну міру покарання у виді довічного позбавлення волі, що злочин скоєно за попередньою змовою групою осіб, внаслідок їх спільних дій потерпілому ОСОБА_18 спричинено значну кількість тілесних ушкоджень, чим заподіяно смерть потерпілому, який вже перебував у безпорадному стані. Також судом не враховано, що ні ОСОБА_42 , ні ОСОБА_11 , ні ОСОБА_10 вину у вчиненні злочинів не визнали, в скоєному не розкаялись. Зазначає, що судом зовсім не враховано думку потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягала на найсуворішій мірі покарання всім засудженим. Зауважує, що призначення судом покарань, наближених до мінімальних, є необґрунтованим та таким, які не відповідають вимогам ст. 65 КК України.

Не заперечуючи кваліфікацію дій засуджених, потерпіла ОСОБА_7 та її представник-адвокат ОСОБА_8 подали апеляцію, в якій просять вирок відносно засуджених скасувати за м`якістю призначеної міри покарання та постановити новий вирок, яким призначити всім засудженим покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Вирок в частині відшкодування шкоди змінити та задовольнити позов про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в 1 млн. гривень із усіх засуджених. Вказують, що суд неправомірно, всупереч обставинам справи, зазначив у вироку одну пом`якшуючу обставину для засуджених начебто неправомірні дії ОСОБА_18 . При призначенні покарання суд не врахував те, що ніхто з підсудних не визнав провину у скоєних злочинах, не виявив ознак каяття, не здійснив ніяких дій для надання допомоги потерпілому, а в подальшому для відшкодування завданої шкоди. Всі засуджені в ході досудового слідства намагались уникнути покарання за вчинені ними злочини. Зазначають, що суд також мав визнати, як обтяжуючу обставину те, що під час скоєння злочинів відносно ОСОБА_40 , останній був у безпомічному стані, оскільки застосувавши до нього газовий балончик, він не зміг ні чинити опору, ні втекти.

Провівши по справі судове слідство, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

Близько 5 год. 30 хв. 02 травня 2011 року, біля будинку № 2 по вул. Київській в м. Чернігові, біля входу до магазину „П`ятницький виник конфлікт між двома групами, в одній з яких був ОСОБА_10 , а в іншій ОСОБА_18 .. Побачивши даний конфлікт, охоронці магазину П`ятницький, спробували припинити його. У відповідь на дії охоронців ОСОБА_18 , який погрожував ОСОБА_10 та ОСОБА_20 газовим револьвером марки RЕСК-СОВRА ЧН 000027, почав втікати від охоронців та зробив один постріл з револьверу, який в подальшому викинув. Зрозумівши, що ОСОБА_18 застосував газовий револьвер, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , з метою затримання порушника громадського порядку ОСОБА_18 почали його наздоганяти.

Побачивши, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 наздоганяють ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин за погрозу ОСОБА_18 газовим револьвером по відношенню до нього, також почав переслідувати потерпілого.

Напроти будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_9 наздогнав потерпілого та наніс два удари кулаком правої руки в голову ОСОБА_18 , від яких останній впав, після чого ОСОБА_9 , з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс близько двох-трьох ударів ногами по голові потерпілого. В цей час підбіг ОСОБА_11 та з метою подолання опору потерпілого, який в цей час намагався підвестися, пирснув на нього сльозогінним газом та з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс три-чотири удари ногою по голові та тулубу. Потім до них підбіг ОСОБА_10 , та який з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, також наніс потерпілому три-чотири удари ногами по голові, не даючи можливості потерпілому захищатися і чинити опір.

В результаті вищевказаних умисних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , направлених на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою смерть, вчинених групою осіб, ОСОБА_18 спричинено тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, садна лівої лобно-скроневої ділянки, крововиливу в шкірно-м`язевий лоскут лівої лобно-скронево-тім`яної ділянки з утворенням просякнення м`яких тканин кров`ю, масивного крововиливу під м`які мозкові оболонки лівої тім`яної, лобної, скроневої долей, забою головного мозку лівої скроневої долі, синця та крововиливу в шкірно-м`язовий лоскут правої тім`яно-скроневої ділянки, крововиливів під м`які мозкові оболонки правої скроневої долі головного мозку, садна лівої виличної ділянки, садна в проекції кута нижньої щелепи зліва, синця верхньої повіки правого ока, крововиливу в шкірно-м`язевий лоскут правої потиличної ділянки, закритої травми живота - садна правої здухвинної ділянки з крововиливом в підлеглі м`які тканини, субкапсулярного крововиливу в тканину правої долі печінки, від яких потерпілий помер на місці події.

Смерть ОСОБА_18 настала від набряку-набухання головного мозку внаслідок тяжкої внутрішньочерепної травми лівої скроневої, тім`яної та лобної долей у вигляді масивних субарахноїдальних крововиливів та забою головного мозку.

Відразу після цього, ОСОБА_9 , діючи самостійно, таємно викрав золоту обручку потерпілого, вартістю 605 грн. 35 коп., знявши її з пальця ОСОБА_18 , чим заподіяв матеріальний збиток потерпілому на вказану суму.

ОСОБА_11 , діючи самостійно, викрав мобільний телефон марки САМСУНГ - S8000, вартістю 979 грн. 64 коп., який належав ОСОБА_18 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на зазначену суму.

В засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_10 пояснив, що в пред`явленому йому обвинуваченні винним себе не визнає та незгоден з вироком суду, оскільки жодного відношення до вбивства потерпілого він не має. Також ОСОБА_25 пояснив, що в ніч на 2 травня 2011 року він відпочивав у нічному клубі „Даймонд. В нічний час, після закриття клубу він зайшов в магазин „П`ятницький купити цигарок, , а його знайомі ОСОБА_43 та ОСОБА_44 залишились на вулиці. Вийшовши на вулицю, він побачив, що між ОСОБА_45 та іншою особою, ОСОБА_46 виник конфлікт, який потім переріс в бійку. В подальшому бійка була припинена охоронцями. Через деякий час ОСОБА_47 знову затіяв бійку з ОСОБА_48 , а до нього підійшов потерпілий ОСОБА_18 , погрожуючи револьвером, попередив, щоб він не влізав у бійку. Охоронники знову втрутились в конфлікт і ними був застосований сльозогінний газ. Відкривши очі, він помітив ОСОБА_49 , який лежав на асфальті та був побитий. Від допомоги ОСОБА_50 відмовився. В той час, всі учасники конфлікту розбіглись в різні сторони. Побачивши на вулиці Щорса велику кількість людей, він вирішив піти та подивитись, що там відбувається. Підійшовши до людей він побачив, що потерпілий ОСОБА_51 лежав на бордюрі, а біля нього знаходилось близько 8 чоловік. Чи знаходились там ОСОБА_52 та ОСОБА_26 , він не пам`ятає і в його присутності він не бачив, щоб останні потерпілому наносили удари. Клюй знаходився біля ніг ОСОБА_40 , а ОСОБА_26 біля голови. Нагнувшись до лежачого ОСОБА_40 , він ударив долонею по асфальту та сказав: „Добігався і пішов до знайомого ОСОБА_53 . В послідуючому, він разом з ОСОБА_48 та ОСОБА_54 на таксі поїхали додому. По дорозі ОСОБА_55 йому розповідав, що приймав участь в погоні за ОСОБА_41 та наносив останньому удари. Окрім того, ОСОБА_25 пояснив, що до того конфлікту він ОСОБА_26 та ОСОБА_27 не знав. З ОСОБА_54 він раніше разом навчався. Він бачив, що ОСОБА_51 в руці за спитою тримав якийсь предмет і лише під час другого конфлікту він побачив у останнього пістолет в руках, після того, як ОСОБА_56 наніс ОСОБА_57 удар. Вважає, що інші засуджені ОСОБА_52 та ОСОБА_26 його обмовляють, що він теж наносив удари потерпілому, які в них для цього є підстави та причини, йому невідомо.

Засуджений ОСОБА_11 в засіданні апеляційного суду вину свою в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, з вироком суду не згоден та пояснив, що 01 травня 2011 року о 8-й годині ранку він заступив на добове чергування охоронцем в магазині „П`ятницький. Близько 5-ї години ранку, вийшовши на вулицю, він побачив, як наглядно знайомий ОСОБА_47 наносив удари чоловікові, як потім з`ясувалося прізвище його ОСОБА_50 . В бійці приймав участь і потерпілий ОСОБА_51 . З допомогою охоронців з кафе „Світлофор бійка була зупинена. Через декілька хвилин йому стало відомо, що біля другого входу знову почалася бійка між тими самими особами. Він побачив, як потерпілий ОСОБА_51 направляв на когось зброю і, коли охоронець ОСОБА_58 крикнув, що в ОСОБА_40 зброя в руках, то останній почав тікати і через декілька секунд він почув 1-2 постріли. В той час, в тій обстановці ніхто не міг здогадуватися, що пістолет був „газовий, тобто для стрільби газовими патронами. Він побачив, що охоронець ОСОБА_58 лежить на землі в зігнутому положенні, а тому помітивши охоронника ОСОБА_26 , він сказав, що в людини зброя і її необхідно затримати. Разом з ОСОБА_26 він побіг за людиною в якої була зброя, тобто потерпілим ОСОБА_41 . ОСОБА_26 наздогнав потерпілого біля магазину „Ясен та наніс потерпілому удар в область голови, від чого той упав, потім ОСОБА_26 наніс ще два удари. Умислу на вбивство та ніякої попередньої змови у них не було, також у нього не було ніякої помсти по відношенню до потерпілого. Помітивши, що потерпілий ОСОБА_51 хватає руками ОСОБА_26 за ноги, щоб звалити останнього на землю, він наніс два удари ногою по тулубу потерпілого, а коли ОСОБА_51 намагався підвестися з землі, то він ще наніс один удар. Всі удари потерпілому він наносив з тих причин, що той був озброєний та приймав участь у двох бійках та щоб нікуди не зник. В той час до них підбіг ОСОБА_10 , який наніс декілька ударів ногою по голові та тулубу потерпілого, а тому він з ОСОБА_26 відтягли ОСОБА_25 від потерпілого. В тому, що то був ОСОБА_25 , він впевнений, так як він його двічі бачив під час бійок біля магазину. Спутати ОСОБА_25 з ОСОБА_31 він не міг, так як ОСОБА_59 під час бійок біля магазину він не бачив, а окрім того у ОСОБА_25 він бачив на обличчі шрам. Потім до них підбігли інші охоронці, а через деякий час приїхали працівники державної служи охорони. Біля потерпілого він помітив мобільний телефон та подумав, що він належить комусь з охоронців, а тому щоб ніхто його не розчавив та не забрав собі, він забрав собі, щоб в подальшому передати працівникам міліції, однак своєчасно цього зробити не встиг, а мети викрасти телефон у нього не було. Підстав для оговору засуджених ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у нього не має.

В засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_9 пояснив, що в пред`явленому йому обвинуваченні винним себе не визнає та незгоден з вироком суду, оскільки жодного відношення до вбивства потерпілого він не має. Також ОСОБА_26 пояснив, що 01 травня 2011 року, о 8-й годині ранку він заступив на добове чергування охоронцем в магазині „П`ятницький. Близько 5-ї години ранку, 02 травня 2011 року, знаходячись в приміщенні вказаного магазину, він почув постріли, а тому вийшов на вулицю. На вулиці зустрівши ОСОБА_27 він дізнався, що стріляв невідомий чоловік і його необхідно затримати. Невідомого на той час йому чоловіка він наздогнав біля магазину „Ромашка та з метою затримання, наніс йому два удари рукою в область підборіддя, а потім рукою нагнув до землі і той впав на асфальт, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. В той час підбіг ОСОБА_52 та почав наносити по лежачому ОСОБА_57 удари по голові та тулубу, однак він ОСОБА_27 в подальшому зупинив. Через незначний проміжок часу до них підбіг невідомий йому на той час третій чоловік та почав наносити потерпілому удари та здійснив два стрибки в область голови та шиї. Разом з ОСОБА_30 вони відтягли третього чоловіка та перенесли потерпілого з проїзної частини на тротуар, третій чоловік двічі вдарив долонею по асфальту та сказав щось схоже на „добігались чи „дострілялись. Мети на вбивство ОСОБА_40 та будь-якої попередньої домовленості у нього не було, оскільки ОСОБА_25 до того часу він взагалі не знав, а з ОСОБА_30 у нього були лише робочі стосунки і під час бігу вони домовитися про це не могли. Про те, що третьою особою був саме ОСОБА_25 , він впевнений і підстав для оговору у нього не має, оскільки під час та після побиття потерпілого, жодних сторонніх, окрім ОСОБА_25 , на місці події не було, а також помітив у останнього шрам на щоці. В його присутності ОСОБА_52 наніс потерпілому 2 удари в голову та близько 4-5 ударів по тулубу. Також він зняв обручку з руки потерпілого з метою подальшої передачі її працівникам міліції, однак зразу цього він не зробив, так як певний час перебував у шоковому стані.

З пояснень потерпілої ОСОБА_7 , даних нею під час судового слідства вбачається, що в ранковий час 01 травня 2011 року вона поїхала з чоловіком на город, а близько 18 годин її син, тобто потерпілий по справі ОСОБА_18 , пішов гуляти в місто. Опівночі син повернувся додому та збирався відпочивати, однак йому на мобільний телефон хтось зателефонував і він знову пішов з дому. Наступного дня, в ранковий час, невідомі їй молоді люди повідомили про те, що її син знаходиться в морзі. Про обставини побиття та вбивства їй конкретно нічого не відомо, лише від слідчого стало відомо, що його били троє чоловік, а окрім того ще у нього викрали мобільний телефон та обручку.

З показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що засудженого ОСОБА_25 він знає давно, оскільки разом з ним навчались в одному навчальному закладі. Також свідок пояснив, в ніч з 01 на 02 травня 2011 року він разом з засудженим ОСОБА_25 та своїм двоюрідним братом ОСОБА_48 відпочивали в різних кафе та всі вживали спиртне. В нічний час, 02 травня 2011 року, знаходячись біля магазину „П`ятницький між ОСОБА_48 та хлопцями з невідомої йому компанії зав`язалась бійка. Кучму невідомі йому хлопці побили двічі, а його та ОСОБА_25 потерпілий ОСОБА_51 тримав на місці під дулом пістолета та не давав можливості вступити їм у бійку та при цьому наказував стояти на місці. Коли на вулицю вийшли охоронці, то вони застосували газові балончики і всі почали тікати в різні сторони. Він бачив, як двоє охоронців били когось на вулиці Щорса, потім підбіг ОСОБА_25 і також наніс удар ОСОБА_57 , а перед тим стрибнув на потерпілого, а тому він відразу повернувся та пішов назад до ОСОБА_53 . Хвилин через 5 до них підійшов і ОСОБА_25 . До самого місця побиття він не підходив. З останнім він перебуває в нормальних стосунках і підстав оговорювати його в нього не має. Чи була будь-яка розмова з ОСОБА_25 щодо бійки, він не пам`ятає. Окрім того, він чув якийсь сторонній звук, але чи то був звук від пострілу, він точно сказати не може.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_60 пояснив, що в ніч з 01 травня 2011 року на 02 травня 2011 року він разом з ОСОБА_18 , ОСОБА_61 та ОСОБА_62 відпочивали в Градецькому, де вживали спиртні напої. ОСОБА_18 телефонував він і той приїхав. Потім вони всі разом пішли до магазину П`ятницький, де він купив горілки та напій Тархун, а коли вийшов з магазину, то від однієї з компаній почув, що його образили з приводу його національності. Він підійшов до хлопця, який його образив та у них виник конфлікт, а потім почалася бійка, в ході якої вони впали на землю та їх розняли. Та компанія відійшла в бік, але продовжила ображати його. Тоді він знову почав бійку з тим же хлопцем, а потім вибігли охоронці та застосували газовий балончик і він утік по вулиці ОСОБА_63 .

Ці показання щодо обставин виникнення конфлікту під час допиту в судовому засіданні узгоджуються в повному обсязі з показаннями свідків ОСОБА_64 та ОСОБА_65 , де останній крім цього додав, що другий раз до іншої компанії разом з ОСОБА_66 підходили також ОСОБА_18 та він.

Свідок ОСОБА_44 навпаки зазначив, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_47 , а він нікого не провокував. До нього підійшов потерпілий та відізвав у бік. ОСОБА_47 був агресивний, тому він вибачився перед ним, щоб уникнути конфлікту. Але ОСОБА_47 вдарив його в ніс і в них почалася бійка. Коли їх розняли в нього йшла кров. Потім він з ОСОБА_31 відійшов за ріг до другого магазину П`ятницький. Через деякий час ОСОБА_47 знову вдарив його ззаду, вони почали боротися та впали. Також він відчув, що ще хтось наносить йому удари. Коли всі розбіглися, ОСОБА_55 побіг в бік вул. Київської, за ним побіг і ОСОБА_10 .. Свідок допустив, що міг тоді втрачати свідомість внаслідок отриманих ударів.

Такі свідчення в повному обсязі підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_67 , який вказав, що ОСОБА_60 першим почав бити ОСОБА_68 . А також вказані свідчення підтверджуються протоколом огляду місця події від 02 травня 2011 року, в ході якого були виявлені сліди речовини бурого кольору біля магазину П`ятницький ( т.1 а.с. 25).

Апеляційний судом був переглянутий диск із записом з камери відео спостереження магазину „П`ятницький з якого вбачається, що конфлікт почався між ОСОБА_46 та хлопцем у світлій куртці. Потім до них приєднався потерпілий ОСОБА_51 і вони у же вдвох били хлопця, який лежав на землі. Ця бійка була припинена завдяки діям охоронців магазину.

Безпідставними є доводи захисника ОСОБА_14 в інтересах засудженого ОСОБА_26 щодо відхилення його клопотання про виклик в судове засідання та допит в якості свідків, продавців магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_33 , ОСОБА_35 та ОСОБА_34 , бо вказані особи не були свідками вчинення злочину, а в матеріалах справи відсутні дані про те, що вони були очевидцями обставин нанесення саме ОСОБА_57 тілесних ушкоджень. Вони були очевидцями конфлікту між ОСОБА_66 та ОСОБА_48 .

Доводи захисника ОСОБА_13 та засудженого ОСОБА_10 про те, що судом неправомірно взяті до уваги показання підсудних та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 щодо нанесення ОСОБА_25 ударів потерпілому є безпідставними, оскільки ці свідчення в повній мірі узгоджуються між собою і прямо вказують на заподіяння ударів потерпілому, а саме, підбігши до потерпілого, ОСОБА_25 пнув його ногою, а потім стрибав на нього ногами та вдарив рукою. Також ці доводи спростовуються протоколами очних ставок ОСОБА_10 з ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 214-216), з ОСОБА_11 ( т. 1 а.с. 211-213), з ОСОБА_20 ( т. 1 а.с. 218-219), де всі вони підтримали свої показання щодо нанесення ОСОБА_10 ударів потерпілому ОСОБА_18 .

Посилання засудженого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_13 у апеляціях на неправдивість показань свідка ОСОБА_20 є безпідставними. Ці показання послідовні, підтверджуються іншими доказами і даних про те, що він міг обмовити ОСОБА_10 немає.

Всупереч установленому місцевий суд зазначив у вироку, що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили умисне вбивство ОСОБА_18 з метою помсти, проте переконливих доказів цього не навів.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши всі обставини вчинення злочину, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, причини припинення злочинних дій, а також поведінку засуджених і потерпілого, яка передувала події, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 при побитті потерпілого не мали умислу на вбивство, а тілесні ушкодження заподіяли на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, а саме у підсудного ОСОБА_10 - за погрозу щодо нього револьвером, у підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за застосування газового револьверу з метою його затримання. Ступінь насильства, який вони мали застосувати до ОСОБА_18 ними не обговорювався, оскільки ОСОБА_10 до того часу ні ОСОБА_11 ні ОСОБА_9 взагалі не знали, а у ОСОБА_9 з Клюєм були лише робочі стосунки і під час переслідування потерпілого вони домовитися про вбивство не могли.

Приймаючи до уваги, що, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 431 від 19 липня 2011 року (т.2 а. с. 6-19), на тілі ОСОБА_18 були виявлені ознаки не менше як дев`яти травматичних впливів: не менше восьми в область голови та не менше одного в праву здухвинну ділянку, а також кількість тілесних ушкоджень, їх локалізацію (переважно в області голови), механізм нанесення (в основному ногами потерпілому, що лежить), а також наявність тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії середнього ступня тяжкості та легкого, колегія суддів приходить до висновку, що розмежувати за тяжкістю нанесені тілесні ушкодження кожним із засуджених, як про це вказано у експертизі, неможливо, оскільки як встановлено у апеляційному суді, кожен з них наносив удари в різні частини тіла потерпілого у тому числі і в голову.

Відповідно до висновку вищезазначеної експертизи при дослідженні трупу ОСОБА_18 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми - саден ділянки лівого лобного бугра з переходом у ліву скроневу ділянку, лівої виличної ділянки, ділянки кута нижньої щелепи зліва, масивного розшарування м`яких тканин лівої лобно-тім`яноскроневої ділянки з утворенням порожнини, заповненої рідкою кров`ю, крововиливу у м`які тканини підборіддя зліва, субарханоїдальних крововиливів по випуклій поверхні лівої лобної, лівої скроневоі лівої тім`яної долі, забою лівої скроневої долі головного мозку в сукупності у живих осіб несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і перебувають в прямому причинно наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Районний суд визнав, що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за попередньою змовою з мотивів помсти вчинили умисне вбивство потерпілого ОСОБА_18 .. Однак такий висновок суду, як і слідчих органів, у частині того, що стосується наявності попереднього зговору на умисне вбивство, не ґрунтується на матеріалах справи.

Жодного разу як на попередньому слідстві, так і в судовому засіданні засуджені не визнавали факту зговору на вбивство. Будь яких доказів, які б свідчили про момент виникнення зговору на вбивство, подальші наміри засуджених після того як вони наздогнали потерпілого, погрози на адресу потерпілого та їх спільні дії, що є складовою об`єктивної сторони вбивства, а також про єдність умислу, у вироку не наведено.

Враховуючи викладене і те, що можливість добути у справі інші докази вичерпано колегія суддів вважає, що органом досудового слідства та місцевим судом дії засуджених невірно кваліфіковані за ст. 115 ч. 2 п.12 КК України. Попередньої змови між засудженими та умислу на позбавлення життя потерпілого судом не доведено, тому їх дії підлягають перекваліфікації на ст. 121 ч. 2 КК України, тобто спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Твердження засудженого ОСОБА_9 щодо незгоди з висновками суду про наявність крові на його кросівках, як доказу ударів ногами, позбавлені підстав, бо згідно з висновком судово - імунологічної експертизи № 180 від 21 липня 2011 року (т.2 а.с.157-160) на його правому кросівку, та лівому кросівку знайдено кров людини, яка ймовірно походить від потерпілого ОСОБА_18 .. Належність цих кросівок ОСОБА_9 , а не ОСОБА_11 , як зазначено у висновку експертизи, підтверджена в судовому засіданні самим ОСОБА_9 при дослідженні цих речових доказів. Розташування слідів крові, виявлених під час експертизи, на лицьовій зовні бокової та внутрішньо бокової поверхні правого кросівка вздовж нижнього краю та на 7 см навколо п`яти на ділянці розмірами 8х0,8 см; на зовні боковій поверхні лівого кросівка в 3 см від нижнього краю та в 10,5 см від середньої лінії п`яти у виді помарки 0,8х1 см; на зовні боковій поверхні лівого кросівка вздовж лінії підошви та в 2 см від середньої лінії носка на ділянці розмірами 7х0,2 см., спростовує версію ОСОБА_9 про те, що сліди крові на його кросівках утворилися при перенесенні тіла потерпілого, кров якого капала йому на взуття.

Доводи в апеляції захисника ОСОБА_14 про те, що обвинувачення засудженого ОСОБА_26 за ч. 1 ст. 185 КК України не знайшло свого підтвердження не заслуговують на увагу, оскільки згідно протоколу огляду, виявлення та вилучення від 02.05.2011 року (т.1 а.с.28) під час огляду ОСОБА_9 у правій внутрішній кишені його куртки була виявлена обручка з металу жовтого кольору, яке за його ж поясненнями він зняв з потерпілого.

Твердження ОСОБА_11 в апеляції про те, що він не мав умислу на заволодіння мобільним телефоном не заслуговує на увагу, оскільки згідно протоколу огляду, виявлення та вилучення від 02.05.2011 року (т.1 а.с.33) із рюкзака ОСОБА_11 було виявлено та вилучено мобільний телефон Самсунг S8000 чорного кольору з акумуляторною батареєю. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_11 забрав телефон з місця події та повернувся до магазину, проте, в подальшому не передав працівникам міліції, а поклав до свого рюкзаку, звідки він і був вилучений, що свідчить про привласнення ним цього телефону.

У зв`язку з перекваліфікацією дій засуджених, апеляційний суд з урахуванням даних про особи винних, які раніше не були судимі, за місцем проживання, проходження строкової служби та місцем роботи характеризуються позитивно, до затримання були працевлаштовані, до адміністративної відповідальності не притягувалися та те, що засуджений ОСОБА_11 одружений і має на утриманні малолітню дитину. Враховує обставину, що пом`якшує покарання засудженим, зокрема, протиправну поведінку потерпілого та обставину, що обтяжує покарання засудженому ОСОБА_10 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і відсутність обставин, що обтяжують покарання засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а тому колегія визнає за можливе пом`якшити покарання.

Колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , про що вона просить в своїй апеляції, розгляд якого проведено повно, всебічно, з урахуванням наданих доказів для його задоволення, а розмір відшкодування моральної шкоди визначено відповідно до завданих позивачу моральних страждань внаслідок спричинення смерті.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ за № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин.

При вирішенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд врахував, що потерпіла ОСОБА_7 відчувала найтяжчі страждання та моральні переживання, порушення її нормальних життєвих зв`язків, глибину фізичних та душевних страждань, матеріальний стан засуджених, а також вимоги розумності та справедливості, і обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення моральної шкоди у розмірі 300 000 грн., яка, на думку колегії суддів, є справедливою.

Доводи представника потерпілої та самої потерпілої про неправильність визначення розміру відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки це питання вирішено судом у відповідності з вимогами закону і належним чином мотивовано.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 377, 379 КПК України (в ред. 1960 р.) колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляції прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляції захисника ОСОБА_13 , в інтересах засудженого ОСОБА_10 , засудженого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_14 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_16 , в інтересах сина ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2012 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зі ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України на ст. 121 ч. 2 КК України і призначити покарання:

ОСОБА_9 за ст. 121 ч. 2 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі, за ст. 185 ч. 1 КК України 1 рік позбавлення полі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно ОСОБА_9 призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі.

ОСОБА_11 за ст. 121 ч. 2 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі, за ст. 185 ч. 1 КК України 1 рік позбавлення полі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно ОСОБА_11 призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі.

ОСОБА_10 за ст. 121 ч. 2 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2012 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4