Справа № 646/8703/14-к
Пр.№ 1-кп/646/529/2014
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2014 року
м.Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого судді - Олізаренко С.М.,

при секретарі - Тімановській О.П.,

за участю прокурора - Гончаренко С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
кримінальне провадження, внесене в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за №0001567 від 18 червня 2014 року, за
підозрою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Пришиб
Балаклійського р-ну Харківської обл.,
громадянки України, неодруженої, з
середньою освітою, працюючої
машиністом в ВАТ "Турбоатом",
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, раніше
не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.302, ч.1 ст.303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 18.06.2014 приблизно о 15.20
годині, в ході електронної переписки у
всесвітній мережі Інтернет на сайті
знайомств «знайомства mail.ru» («МАМБО»),
де вона зареєструвалась під
псевдонімом «ОСОБА_1», з раніше
невідомим їй чоловіком, який
зареєструвався під псевдонімом
«ОСОБА_4», маючи злочинний намір,
направлений на звідництво для
розпусти, суб'єктивно розуміючи
протиправність своїх злочинних дій,
посягаючи на моральні засади
суспільства, домовилась з останнім про
те, що вона надасть йому послуги
сексуального характеру, а також
познайомить з дівчиною, яка також
надасть йому послуги сексуального
характеру, обумовивши вартість
вищевказаних послуг у сумі 1000 гривень,
з яких по 500 гривень він віддасть кожній
дівчині за надання таких послуг. В той
же день, 18.06.2014 близько 15.30 годині,
знаходячись за адресою свого
тимчасового мешкання, а саме: АДРЕСА_2,
ОСОБА_1 домовилась зі своєю подругою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та запросила її в
приміщення сауни, розташованої за
адресою: м. Харків, пл. Руднєва, 27,
сказавши їй, що вона отримає від
громадянина ОСОБА_4, який
зареєструвався під псевдонімом
«ОСОБА_4» у всесвітній мережі Інтернет
на сайті знайомств «знайомства mail.ru»
(«МАМБО»), грошову винагороду за
надання останньому послуг
сексуального характеру.

18.06.2014 близько 17.00 години, прибувши
до сауни розташованої за адресою: м.
Харків, пл. Руднєва, 27, ОСОБА_1 скоїла
безпосереднє звідництво ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 для розпусти, внаслідок чого
остання вступила в статевий зв'язок за
грошову винагороду в сумі 500 гривень з
громадянином ОСОБА_4

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1
ст.302 КК України як звідництво для
розпути та за ч.1 ст.303 КК України як
втягнення в заняття проституцією з
використанням уразливого стану цієї
особи.

26.06.2014р. між прокурором прокуратури
Червонозаводського району м. Харкова
Гончаренко С.В., якому на підставі ст. 37
КПК України, надані повноваження
прокурора у кримінальному провадженні
№0001567 та обвинуваченою ОСОБА_1 в
порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472
КПК України, укладено угоду про
визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_1
беззастережно визнала свою
винуватість у вчиненні злочинів,
передбачених ч.1 ст.302, ч.1 ст.303 КК
України. Сторони узгодили покарання за
ч.1 ст.302 КК України у виді 1 року
обмеження волі, за ч.1 ст.303 КК України у
виді 3 років позбавлення волі. На
підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначити
покарання у виді 3 років позбавлення
волі, зі звільненням на підставі ст. 75
КК України від відбування покарання з
випробуванням. При цьому ОСОБА_1, якій
роз'яснено наслідки укладення та
затвердження угоди, передбачені ст. 473
КПК України, та наслідки невиконання
угоди, дала згоду на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК
України питання про можливість
затвердження даної угоди про визнання
винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК
України у кримінальному провадженні
щодо кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана лише державним чи суспільним
інтересам, може бути укладена угода між
прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим про визнання
винуватості.

Прокурор в судовому засіданні,
вважаючи, що при укладенні даної угоди
дотримані вимоги і правила КПК та КК
України, просив цю угоду затвердити і
призначити обвинуваченій узгоджену в
угоді міру покарання та інші
передбачені угодою заходи.

Обвинувачена в судовому засіданні
також просила вказану угоду з
прокурором затвердити і призначити
узгоджену в ній міру покарання та інші
передбачені угодою заходи, при цьому
беззастережно визнала себе винуватою у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 302, ч.1 ст.303 КК
України, в обсязі підозри, дала згоду на
застосування узгодженого виду та
розміру покарання, а також інших
заходів у разі затвердження угоди,
заявивши, що здатна реально виконати
взяті на себе відповідно до угоди
зобов'язання.

Розглядаючи питання про затвердження
угоди про визнання винуватості, суд
виходить з наступного: обвинувачена
беззастережно визнала свою
винуватість у зазначених діяннях.
Також вказаною угодою визначено
покарання, яке повинна понести
обвинувачена за ч.1 ст.303 КК України у
виді 3 років позбавлення волі. На
підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначити
покарання у виді 3 років позбавлення
волі, зі звільненням на підставі ст. 75
КК України від відбування покарання з
випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення
та затвердження угоди про визнання
винуватості, встановлені статтею 473 КПК
України, та наслідки її невиконання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при
прийнятті рішення у підготовчому
судовому засіданні суд має право,
зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим про
визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про
визнання винуватості між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості.

Судом встановлено, що злочини, у
вчиненні яких ОСОБА_1 беззастережно
визнала себе винуватою, згідно із ст. 12
КК України є злочинами невеликої та
середньої тяжкості, від яких
потерпілих немає.

При цьому судом з'ясовано, що
обвинувачена цілком розуміє права
визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки
укладення та затвердження даної угоди,
передбачені ст.472 КПК України,
характер обвинувачення, вид покарання,
а також інші заходи, які будуть
застосовані до ней у разі затвердження
угоди судом.

Обвинуваченій роз'яснені наслідки
невиконання угоди, передбачені ст.476
КПК України.

Суд шляхом проведення опитування
сторін кримінального провадження
переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді. При цьому судом
з`ясовано, що ОСОБА_1 повністю
усвідомлює зміст укладеної з
прокурором угоди про визнання
винуватості, характер обвинувачення,
щодо якого визнає себе винуватою,
цілком розуміє свої права, визначені п.
1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки
укладення, затвердження даної угоди,
передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та
наслідки її не виконання, передбачені
ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості
відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про
визнання винуватості покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України, а
саме: пропонується у межах
встановлених в санкції частини статі
Особливої частини Кримінального
кодексу України, що передбачає
відповідальність за вчинені злочини,
враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу обвинуваченої, а також
обставину, яка пом'якшує покарання.

Обвинувачена за місцем реєстрації та
роботи характеризується позитивно, на
обліку у лікаря нарколога, психіатра не
перебуває, раніше не судима.
Обставиною, яка пом'якшує покарання,
відповідно до ст.66 КК України, є щире
каяття обвинуваченої. Обставин, що
обтяжують покарання, відповідно до ст.67
КК України, не встановлено.

Враховуючи, що угода про визнання
винуватості, від 26 червня 2014 року,
була укладена добровільно, вона
відповідає закону і не порушує права,
свободи, інтереси сторін та інших осіб,
її форма та зміст відповідають вимогам
КПК та КК України, суд дійшов висновку
про наявність всіх правових підстав
для затвердження цієї угоди і
призначення обвинуваченому узгодженої
сторонами міри покарання, яке
відповідає ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в
порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні
обвинуваченої ОСОБА_1 в ході досудового
розслідування не обирався. Під час
судового провадження клопотання від
прокурора про застосування
запобіжного заходу не надходило.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 26 червня 2014р. між
прокурором Гончаренко С.В. та
обвинуваченою ОСОБА_1 про визнання
винуватості.

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.302, ч.1 ст.303
КК України за якими призначити їй
узгоджене сторонами угоди про визнання
винуватості від 26 червня 2014р.
покарання та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.302КК України - у виді 1
(одного) року обмеження волі;

- за ч.1 ст.303 КК України - у виді 3
(трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим призначити 3 (три) роки
позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 3
(три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти
на ОСОБА_1 обов'язки: не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

Речові докази по справі:

- грошові кошти в сумі 1000 гривень: дві
купюри номіналом по 500 гривень: ВЖ9529151;
ЛБ9200444, передані на відповідальне
зберігання ОСОБА_4, вважати
повернутими.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України, до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляції протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Суддя:
С.М. Олізаренко