Справа № 11А-473 2007 р. Головуючий
у 1 інстанції: Ганич І.М.
ст.ст. 15-368 ч.3, 368 ч.2 та ін. КК України Доповідач: Макойда З.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22"
травня 2007 року колегія суддів судової
палати у кримінальних справах

апеляційного
суду Львівської області в складі:

Головуючого
Макойди З.М.

Суддів Гаврилова
В.М., Галапаца І.І,

з участю
прокурора Василик Ю.М.

адвокатів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу
за апеляцією державного
обвинувача на вирок Залізничного районного суду м. Львова
від 21 лютого 2007 року, -

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., громадянин України, уродженець с. Тисовиця Старосамбірського району Львівської
області, житель АДРЕСА_1, з вищою освітою, одружений, має неповнолітню доньку,
працював з квітня 2002 року по 04 серпня 2005 року міським головою м. Самбора
Львівської області, військовозобов'язаний, несудимий,

виправданий
за ст.ст. 15-368 ч.2, 364 ч.1, 368 ч.2, 15-368 ч.3, 364 ч.1, 15-368 ч.3, 364
ч.1, 15-368 ч.2, 364 ч.1, 15-368 ч.2, 364 ч.1, 15-368 ч.2, 364 ч.1, 15-368 ч.3,
364 ч.1 КК України на підставі ст. 6 п.2 КПК України - у зв'язку із відсутністю
в його діях складу злочину.

Запобіжний
захід - заставу скасовано, повернуто заставодавцю ОСОБА_4 50 тис. грн.

Вирішено
питання з речовими доказами та знято арешт з майна ОСОБА_1, який був накладений
згідно постанов слідчого.

Цивільні позови
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без розгляду.

За
вироком суду, ОСОБА_1 досудовим слідством обвинувачувався в тому, що працюючи з
10 квітня 2002 року Самбірським міським головою Львівської області і маючи 5
ранг 3 категорії посад осіб

місцевого
самоврядування та будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище і
діє відповідно до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в
Україні", всупереч інтересам служби, з корисливою метою зловживав своїм
службовим становищем і владою, вимагав та отримав хабар, чим заподіяв шкоду
охоронюваним законом правам, свободам окремих громадян і юридичних осіб та
державним і громадським інтересам, підірвав авторитет і престиж органів
місцевого самоврядування Самбірської міської ради та виконавчого комітету
Самбірської міської ради.

Зокрема,
що 14 вересня 2002 року викликав до себе в приміщення службового кабінету
АДРЕСА_2 директора приватного підприємства "Самбіравтотранс" ОСОБА_7,
де запропонував тому передати в якості хабара 2000 дол. США або за курсом
10659,40 грн. чи переоформити ПП "Самбіравтотранс" балансовою
вартістю 16960 грн. в товариство з обмеженою відповідальністю із включенням до
складу засновників вказаної ним особи, пригрозивши при цьому, що в разі відмови
дати йому хабара, припинить діяльність підприємства. Отримавши відмову в дачі
хабара, він в грудні 2002 року виніс на розгляд сесії Самбірської міської ради
проект рішення про передачу земельної ділянки АДРЕСА_3, на якій розташоване ПП
"Самбіравтотранс", іншій юридичній особі і, в порушення ст. 377 ЦК
України, передав цю земельну ділянку ВАТ "Самбірське АТП-14608",
достовірно знаючи про незаконність такого рішення.

В жовтні
2002 року у своєму робочому кабінеті АДРЕСА_2 він запропонував ОСОБА_8 передати
йому в якості хабара право власності на меблевий цех площею 406,1 м2 вартістю
19510 грн. АДРЕСА_5, що належав сину співрозмовника - ОСОБА_9, за залишення
ОСОБА_8 на посаді головного спеціаліста відділу капітального будівництва,
архітектури та комунального будівництва виконавчого комітету Самбірської
міської ради, пригрозивши тому звільненням з роботи. Відтак, отримавши відмову
від дачі хабара, ОСОБА_1 неодноразово незаконно звільняв ОСОБА_8 із займаної
посади.

В кінці
червня 2004 року викликав до себе директора державно-комунального малого
підприємства "Електроніка" ОСОБА_10 та повідомив про необхідність
передачі йому в якості хабара 10 тис. дол.
США або за курсом 53207 грн. за сприяння в приватизації нежитлових приміщень
ДКМП "Електроніка", але свого злочинного умислу до кінця довести не
зміг в силу причин від нього незалежних, оскільки ОСОБА_10 від передачі хабара
відмовився, уклавши договір оренди з житлово-експлуатаційною конторою № 2 м.
Самбора на частину вказаних нежитлових приміщень, відмовившись від решти таких.

Також,
що в листопаді 2004 року він запросив в свій службовий кабінет директора малого
підприємства "Колосок" ОСОБА_11,
де в особистій розмові повідомив про необхідність передачі йому хабара
10000 євро або за
курсом 70290 грн., змінивши в подальшому свою вимогу на передачу хабара

в розмірі 10 тис. дол. США, що становило за курсом 50500 грн., за сприяння в приватизації
будівлі із холодильними установками площею 1636,5 м , водонапірної башти,
трансформаторної підстанції, каналізаційного відстійника, обладнання та
інвентарю АДРЕСА_4, що перебувало на балансі МП "Колосок" як основні засоби виробництва і було
передано цьому підприємству в безстрокове користування. З метою спонукати
ОСОБА_11 до дачі хабара, ОСОБА_1 скеровував до того своїх підлеглих для
проведення перевірок, в ході яких порушень чинного законодавства виявлено не
було, чому він безпідставно виніс на розгляд виконавчого комітету Самбірської
міської ради проект рішення № 66 від 10 лютого 2005 року "Про передачу на
баланс відділу комунального майна Самбірської міської ради нежитлових
приміщень, будівель і споруд територіальної громади м. Самбора", у
відповідності до якого в МП "Колосок" незаконно вилучались вказані
основні засоби виробництва.

В
листопаді-грудні 2004 року він викликав до себе директора приватного
підприємства "Цемент" ОСОБА_12 та вимагав передати йому в якості
хабара права власності на частку ПП "Цемент" вартістю 23500 грн., на
що отримав відмову. З цього часу до серпня 2005 року ОСОБА_1, продовжуючи свій
злочинний умисел на вимагання і отримання хабара, систематично створював
перешкоди в початку приватизації вказаних приміщень у формі примушування до
передачі таких на баланс міської громади, укладенні договорів оренди, передачі
прав власності на приміщення іншим фізичним особам, невнесення на розгляд сесії
Самбірської міської ради питання про дачу дозволу на приватизацію та
ігноруванні законних прав власника підприємства на приватизацію належних
підприємству на праві безстрокового користування приміщень, але свого умислу до
кінця довести не зміг в силу причин від нього незалежних, оскільки ОСОБА_12, з
метою збереження своїх законних прав та інтересів, звернувся за захистом та
поновленням прав в господарський суд Львівської області.

В червні
2005 року заявив вимогу про передачу йому хабара в розмірі 5 тис. дол. США або за курсом
25250 грн. директору ПП "Маринка"
ОСОБА_13, за отримання дозволу на приватизацію земельних ділянок
під кіосками по АДРЕСА_6 і АДРЕСА_7, достовірно знаючи, що той користується
переважним правом приватизації таких, але свого умислу до кінця не довів,
оскільки ОСОБА_13 звернувся за захистом своїх прав в господарський суд
Львівської області.

В період
з березня по серпень 2005 року умисел ОСОБА_1 теж був направлений на вимагання
та отримання хабара від директора ПП "Черемшина" ОСОБА_5 за сприяння
в приватизації приміщень цього підприємства АДРЕСА_5, за що він заявив вимогу
про передачу йому хабара в розмірі 10 тис. дол. США. Знаючи, що 27.05.2005 р. рішення № 66 від 10.02.2005р.
"Про передачу на баланс відділу комунального майна Самбірської міської
ради нежитлових приміщень, будівель і споруд територіальної громади м.
Самбора", в частині передачі на
баланс відділу комунального майна
Самбірської міської ради

приміщень ПП
"Черемшина", господарським судом Львівської області визнано
недійсним, він систематично створював перешкоди в початку приватизації вказаних
приміщень у формі примушування до передачі таких на баланс міської громади,
укладенні договорів оренди, перешкоджанні у винесенні на розгляд сесії
Самбірської міської ради питання про дачу дозволу на приватизацію, нерозгляді
заяв і звернень ОСОБА_5 з приводу винесення на розгляд сесії ради питання про
дачу дозволу на приватизацію та ігнорування законних прав власника підприємства
на приватизацію належних підприємству на праві безстрокового користування
АДРЕСА_5 приміщень, перешкоджанні в реконструкції цих приміщень для створення
належних умов праці. Відтак, близько 14 год.
03.08.2005р., зустрівшись в своєму службовому кабінеті із ОСОБА_5, яка була
поставлена в безвихідне становище, він повідомив їй, що може допомогти в
приватизації приміщень ПП "Черемшина" та проведенні їх експертної
оцінки із заниженням вартості таких, оскільки має знайомих оцінювачів, проте за
допомогу у вирішенні цих питань хоче отримати хабар в розмірі 100000 грн. За
попередньою домовленістю, ОСОБА_5 04.08.2005р. мала передати хабар в розмірі
5000 дол. США або за курсом 25250 грн., а решту суми мала вручити йому після
прийняття позитивного рішення в її користь сесією Самбірської міської ради,
задля чого ОСОБА_1 близько 11 год.
04.08.2005р. прибув в приміщення ПП "Черемшина" по АДРЕСА_5, де
зустрівся із ОСОБА_5 та, під приводом ніби-то огляду приміщень підприємства,
зайшов у виробничий цех № 2, де отримав від ОСОБА_5 хабар в сумі 5 тис. дол. США, які поклав в
свій блокнот, після чого вийшов на вулицю, де відразу був затриманий
працівниками міліції.

В
апеляції державний обвинувач покликається на те, що суд свої висновки про
відсутність в діях підсудного інкримінованих складів злочинів мотивував тим, що
покази потерпілих ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_13, є не послідовними і не логічними щодо предмету
й розміру хабара та часу заявления
до них вимоги про передачу такого, що звернулись такі з заявами в міліцію лише
в серпні 2005 року, підставою до такого звернення стала заява потерпілої
ОСОБА_5 та скоординованості їх дій щодо одночасного звернення в міліцію про
притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1

Між тим,
потерпілі ОСОБА_11 ( т.1 а.с.94-96, 257-260), ОСОБА_12 (т.1 а.с.97-99,
267-268), ОСОБА_10 (135-138,263-264), ОСОБА_13. ( т.1 а.с.137-138, 265-266),
ОСОБА_7 ( т.1 а.с.139-141, 261-262), ОСОБА_8( т.1 а.с.142-143, 270-271 ) та
ОСОБА_5 ( т.1 а.с.57-60, 250-256, т.5 а.с. 171-173 ) як на досудовому слідстві,
так і в судовому засіданні конкретно зазначали про виключність майнового
характеру хабара, який в кожному з випадків вимагав ОСОБА_1, як міський голова
м. Самбора, вимагав хабар за виконання ним певних дій - сприяння у приватизації
майна, чи то нежитлових приміщень, чи то земельної ділянки, які мав можливості
вчинити завдяки своєму службовому становищу.

Зазначає,
що підставою до подачі заяви в міліцію потерпілими ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_10, ОСОБА_13., ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 була заява ОСОБА_5 в міліцію про притягнення до
кримінальної відповідальності ОСОБА_1 є нічим необгрунтованим припущенням суду
, як і скоординованість потерпілих щодо одночасного звернення в міліцію,
оскільки кожен з них в суді заявив, що підставою до написання такої заяви було
вимагання міським головою - ОСОБА_1 хабара, поштовхом до подачі заяв стало саме
затримання ОСОБА_1 за хабар, що зробило неможливим реалізації останнім погроз
вчинення дій, що могли заподіяти реальну шкоду їх правам чи законним інтересам,
які не раз їм приходило захищати шляхом звернення до правоохоронних органів,
суду.

Крім
цього, суд прийшов переконання щодо відсутності доказів на підтвердження
висунутих ОСОБА_1 обвинувачення у зловживання своїм службовим становищем і
владою лише з тих підстав, що потерпілі ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 тривалий час
користувались великими майновими комплексами, не сплачуючи жодних відрахувань і
що ОСОБА_1, як міський голова ставив питання оплати ними орендної плати, чим і
було обумовлено прийняття рішення № 66 від 10.02.2005 року "Про передачу
на баланс відділу комунального майна Самбірської міської ради нежитлових
приміщень, будівель і споруд територіальної громади м. Самбора", окрім
того такі відмовились дати інформацію щодо діяльності підприємств.

Однак,
відповідно до листа управління з питань комунальної власності № 246 від
6.06.2005 року ( т.2 а.с.63) Самбірському міському голові - ОСОБА_1 було відомо,
що ні МП "Колос", ні МКВБП "Цемент", ні ВКП
"Сніжинка", на ПП. "Черемшина" до комунальної власності не
належать, а отже відносини між Самбірською міською радою, де головував ОСОБА_1
і даними підприємствами мали будуватись, згідно ст. 18 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 з послідуючими змінами та
доповненнями, на договірній і податковій основі.

Жодних
договорів між Самбірською міською радою та підприємствами, директорами яких є
потерпілі, укладено не було, то які відрахування мали такі проводити на користь
міста.

З
незрозумілих причин не взято до уваги розпорядження представника Президента
України від 20.05.1994 року "Про передачу на баланс приміщення
ліквідованого КОП "Побутовик" підприємству "Черемшина", у
відповідності до якого орендна плата ПП "Черемшина" сплачувалась в
формі амортизаційних відрахувань підприємства.

Правомірність
користування великими майновими комплексами потерпілими, як директорами
підприємств, за заявою ОСОБА_1 щодо підставності використання майна ради, була
предметом перевірки Самбірського міського відділу УМВСУ у Львівській області і
15.07.2005 року в порядку ст.97 КПК України прийнято рішення про відмову в
порушенні кримінальної справи стосовно потерпілих ( відмовний матеріал № 985 за
2005 р. Самбірського MB УМВСУ у Львівській області).

Зазначає,
що дана заява ОСОБА_1 була подана до Самбірського MB УМВСУ у
Львівській області в період розгляду господарським судом Львівської області
позовів потерпілих про визнання недійсними зазначеного вище рішення міської
ради № 66 від 10.02.2005 року.

Також,
залишено поза увагою судом і ту обставину, що рішення Самбірської міської ради
№ 66 від 10.02.2005 року "Про передачу на баланс відділу комунального
майна Самбірської міської ради нежитлових приміщень, будівель і споруд
територіальної громади м. Самбора" в частині потерпілих визнано
господарським судом Львівської області недійсним..

Не взято до уваги судом і ту обставину, що під час обшуку в службовому
кабінеті ОСОБА_1 вилучено проекти рішень ради, які не розглядались такою і
стосувались лише підприємств, директорами яких є потерпілі ( т. 2 а.с.1 ),
зокрема: проект рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради №361 від
16.06.2005 року "Про відміну п.п. 4 п.2 рішення міськвиконкому від 19.03.1998
року №162", у відповідності до якого було вирішено знести добудови кіосків
19 та 19 а по вул. Валовій в м. Самборі, що належать ПП "Маринка" з
власноручними записами ОСОБА_1; проект рішення виконавчого комітету Самбірської
міської ради №361 від 16.06.2005 року "Про відміну п.п. 4 п.2 рішення
міськвиконкому від 19.03.1998 року №162", відповідно до якого вирішено
зобов'язати ОСОБА_13 знести добудови кіосків АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7, та
Самбірське ОДІ 11 та Самбірський МРВ щодо припинення торгівлі у вказаних
торгових точках; проект рішення Самбірської міської ради №42-1 від 05.04.2005
року, відповідно до якого рада вирішила ліквідувати МП "Колосок",
МВККП

"Сніжинка",
МКВБЗП "Цемент", ДКП "Черемшина" у зв'язку з тим, що від
вказаних підприємств немає прибутку до бюджету міської ради; проект рішення
Самбірської міської ради №49 від 29.12.2003 року, відповідно до якого директору
ПП "Колосок" рекомендовано провести перереєстрацію підприємства та
змінити форму власності та про включення вказаного об'єкту в перелік, які підлягають
приватизації в 2004 році.

Суд
також зазначив у вироку, що підсудним особисто не вчинено жодних протизаконних
дій, використовуючи при цьому службове становище.

Однак,
на час інкримінованих ОСОБА_1 дій, він обіймав посаду міського голови ( т.4
а.с.45 ) і лише надані йому повноваження (т.4 а.с.47-55, 56-72 ), якими він
зловживав, зробили можливим вчинення незаконних дій стосовно потерпілих.

Так,
згідно п.п. 8, 10 ст.42 Закону України " Про місцеве самоврядування в
Україні" саме міський голова має повноваження щодо внесення пропозицій та
формування порядку денного сесії ради і головувати на пленарних засіданнях
ради, призначати на посади та звільняти з посад керівників відділів, управлінь
та інших виконавчих органів ради тощо..

Зокрема,
Дрогобицьким міськрайсудом Львівської області констатовано, що розпорядження
Самбірського міського голови ОСОБА_1 №100 від 08.07.2003 року про звільнення
ОСОБА_8 з роботи на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією
відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства є
незаконним, оскільки рішення №26 Самбірською міською радою не приймалось і в
порушення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та
Регламенту Самбірської міської ради прийнято міським головою ОСОБА_1
одноособово (т.4 а.с.82-84 ).

Щодо
відсутності підтвердження пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення у вимаганні та
отриманні 04.08.2005 року хабара в сумі 5 тис. доларів США від ОСОБА_5 суд
зазначив, що покази останньої спростовуються показами ОСОБА_1, так і не вказавши
чому надає віри саме його показанням, дії якого в ході всього слідства були
направлені лише на уникнення кримінальної відповідальності за скоєння злочинів
у сфері службової діяльності.

Суд
зазначив, що заслуговують на увагу саме показання ОСОБА_1, що він як міський
голова 04.08.2005 року прибув на ПП "Черемшина".

Жодної
належної оцінки не надано судом і тому, що підсудний ОСОБА_1 по суті
пред'явленого обвинувачення дав покази лише в суді, синхронізувавши свою
позицію з наявними у справі доказами.

Не витримує
жодної критики і показання свідка ОСОБА_14, яким судом беззастережно надано
віри, що ніби-то, він бачив в щілину дверей в цех № 2, де знаходились ОСОБА_1
та ОСОБА_5, як остання із свого, темнішого за відтінком, щоденника, непомітно
для ОСОБА_1 переклала в щоденник підсудного якийсь згорток в папері..."

Так, з
показів даного свідка в суді слідує, що коли він заглянув у щілину дверей цеху
№2, то обидва щоденники лежали на столі, підсудний стояв до нього спиною і
цікаво, як даний свідок міг визначити який саме щоденник кому належить і які
дії вчиняв ОСОБА_1 Не міг свідок і пояснити чому він ні ОСОБА_1, ні працівникам
правоохоронних органів, чи будь-кому з сторонніх осіб не заявив, що ОСОБА_1
підклали гроші, адже він не міг не знати, що такий був затриманий саме за
хабар, який він вимагав та отримав від ОСОБА_5, оскільки фактично був учасником
подій затримання такого, та і дана справа здобула широкого розголосу в м.
Самборі.

Окрім
показань потерпілої ОСОБА_5, показання даного свідка спростовані в суді показами
свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які 04.08.2005 року, були в цеху, розташованому
перед цехом № 2, де були ОСОБА_5 та міський голова, двері в цех були закриті, а
свідок ОСОБА_15 окрім того, ствердно заявила, що на час перебування ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 в цеху № 2 свідок ОСОБА_14 до дверей цеху не підходив, сидів поруч з
нею, виробляв петлі вручну, бо не було світла і весь час перебував в полі її
зору.

Також
вважає, що в правдивості показань потерпілої ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_15 та
ОСОБА_16 не може бути сумніву, оскільки підстав для обмовлення такими
підсудного ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відсутність
записів в щоденнику ОСОБА_5 суд трактує, що такий нею придбаний для маскування
хабара. Але сама потерпіла не заперечує того факту, що обумовлений ОСОБА_1
хабар вона зберігала в щоденнику, однак це не вказує на те, що такий
придбавався для підкладання хабара, оскільки ОСОБА_5 не могла знати, що
04.08.2005 року ОСОБА_1 прийде до неї саме з робочим щоденником. Водночас,
судом не надано оцінки тому, що в щоденнику ОСОБА_1 мається запис щодо суми
обумовленого хабара.

Постановляючи
стосовно ОСОБА_1 виправдувальний вирок, суд зазначив у такому, що фіксація
огляду місця події відбулась з грубим порушенням норм
кримінально-процесуального законодавства, вказавши, що руки ОСОБА_1 світились
через те, що в приміщення Самбірського MB УМВСУ у
Львівській області, перед тим, як робити змиви з рук ОСОБА_1, свідок ОСОБА_5
брав в руки помічені 100-доларові купюри, окрім того, в протоколі огляду місця
події не зазначено оператора, який фіксував на відеокамеру огляд місця події і
на відеозаписі відсутній час фіксації знятих подій.

Однак
жоден з учасників подій огляду місця події, не заперечив вчинення такої
процесуальної дії. Фіксація огляду місця події відбулась за участю понятих,
допитаних в суді в якості свідків - ОСОБА_17 та ОСОБА_18

Зокрема
свідок ОСОБА_17, показав, що 04.08.2005 року йому разом з ОСОБА_18 було
запропоновано працівником міліції побути понятими при видачі ОСОБА_5 грошей, їх
в службовий кабінет Самбірського МРВ, де записали анкетні і пояснили, що
04.08.2005 року в Самбірський МРВ звернулась ОСОБА_5 з заявою про вимагання в
неї Самбірським міським головою хабара. ОСОБА_5 розповіла, що голова
Самбірської міської ради ОСОБА_1 вимагає в неї хабар за позитивне вирішення питання
щодо приватизації нежитлового приміщення в АДРЕСА_5 та за сприяння в проведенні
його оцінки гроші в сумі 100 тис. гривень і що 04.08.2005 року в приміщенні ПП
"Черемшина", за вказаною вище адресою, вона повинна буде передати
попередньо гроші в сумі 5 тис, ті переписали номери купюр в протокол
добровільної видачі грошових знаків від 04.08.2005 року. В загальній кількості
купюр було 50 штук. Після того, грошові знаки були оглянуті та оброблені
спеціальним хімічним препаратом "Промінь-1", який в ультрафіолетовому
випромінюванні світиться світло-зеленим кольором. Далі вказані кошти було
повернуто ОСОБА_5, яка поклала їх в свій блокнот та пішла. Після того вони
поїхали на АДРЕСА_5, де, як вказувала ОСОБА_19, вона повинна була передати
кошти в сумі 5 тис. доларів США міському голові ОСОБА_1 Близько 11 години
приїхав автомобіль і якийсь мужчина в костюмі та галстуку, як їй стало відомо
згодом ОСОБА_1, зайшов в приміщення вказаного будинку і через 15 хвилин вийшов
та попрямував знову до автомобіля, в який сів на заднє сидіння. На переднє
сидіння сів працівник міліції. ОСОБА_1 зразу ж вибіг з салону автомобіля і
побіг вздовж стіни будинку. У лівій руці він тримав блокнот. За ОСОБА_1 побігли
працівники міліції. Він бачив, як ОСОБА_1 пробіг близько 20 метрів, потім відкрив
блокнот, витягнув з нього правою рукою гроші - долари США, які підкинув догори.
Блокноту з рук він не випускав. Затриманого чоловіка доставили в Самбірський MB. Заявив, що по
прибуттю в службовий кабінет Самбірського міськрайвідділу, відразу оглянули
руки в світлі ультрафіолетового випромінювання, особи, яку затримали, руки
світились, а потім вже оглядали купюри грошей. І руки ОСОБА_1, і гроші, і
блокнот ОСОБА_1 світились світло-зеленим кольором. Пояснив, що змиви
проводились саме з рук ОСОБА_1, а тампони упаковано в окремі пакети.

Аналогічні
показання дав свідок ОСОБА_18, який доповнив, що ОСОБА_1 при затриманні
говорив, що в них будуть проблеми, однак жодних пояснень щодо походження
вилучених у нього грошей не давав .

Окрім
цього, чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачено
обов'язкову наявність таймеру фіксації знятих подій. А оскільки фіксація подій
04.08.2004 року здійснювався оперативним працівником служби УОС УМВС України у
Львівській області, яка являється таємною, то дана особа і не була названа суду
свідками працівниками міліції лише з причини таємності інформації.

З
додатку до протоколу огляду - відеозапису вбачається, що дійсно руки ОСОБА_1 на
предмет світіння перевірялись до огляду та звірки грошових купюр. І цьому є логічне
пояснення, з цього ж відеозапису вбачається, що ОСОБА_1, окрім того, що брав в
ОСОБА_5 хабар, при спробі уникнути затримання з хабаром, витяг такий з свого
записника і підкинув догори.

Показання
підсудного в суді в тій частині, що він не знав про наявність у нього в
записнику грошей ОСОБА_5 і, що такі випали з щоденника випадково , при його
затриманні, спростовуються вище наведеними показами свідків, відеозаписом
протоколу огляду місця події та протоколом вилучення речей ( т. а.с.24 ), з
якого вбачається, що в щоденнику ОСОБА_1 було ряд інших особистих речей ( фото,
квитанції, записи тощо), однак жоден з предметів, які підсудний зберігав в
щоденнику, окрім грошей, при затриманні не вилетів.

Зазначає,
що наведене свідчить про цілеспрямованість дій ОСОБА_1 по уникненню затримання
саме з грішми, які йому на його вимогу в якості хабара передала ОСОБА_5

Порушення
норм чинного законодавства, зазначені судом у вироку можуть служити підставою
до окремої постанови щодо порушення слідчим вимог КПК України, а не визнання
зазначених процесуальних документів слідчих дій нелегітимними, оскільки, як вже
зазначалось, судом встановлено, що такі проводились.

Просить
вирок Залізничного районного суду м. Львова від 21.02.2007 року , яким ОСОБА_1
виправдано скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду 1 інстанції
фактичним обставинам справи, а справу направити на новий судовий розгляд в
інший районний суд міста.

В
запереченні на апеляцію адвокат ОСОБА_3 в інтересах виправданого ОСОБА_1
зазначає, що події мали місце у 2004-2005 роках і з цього часу до останнього
епізоду отримання хабара від ОСОБА_5, інші потерпілі не звертались із
письмовими заявами про вимагання хабара чи майна ОСОБА_1, а звернулись в той
час, коли це було вигідно обвинуваченню, хоча всі спори із владою щодо майна
були вирішені господарським судом і більше частина майна вже перебувала у
власності потерпілих.

Просить вирок
суду залишити без зміни, а апеляцію без задоволення.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача,
адвоката ОСОБА_2 в інтересах
потерпілої

ОСОБА_5, яка
просить вирок суду скасувати, адвоката ОСОБА_3 в
інтересах виправданого ОСОБА_1, який просить
вирок суду залишити без
зміни, а апеляцію без задовольнення, розглянувши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів підстав для задовольнення
такої не вбачає.

Як
вбачається з матеріалів справи, крім показів потерпілих ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_10, ОСОБА_13., інших об'єктивних доказів на їх підтвердження відносно
пред'явлення до кожного з них вимоги з боку ОСОБА_1 слідством не наводилось,
також досудовим слідством на з'ясовано чому вони звернулися із заявами в
міліцію лише в серпні 2005 p.,
тобто відразу після затримання підсудного на підставі заяви ОСОБА_5 від 04
серпня 2005 року (т.1. а.с. 5-7).

Однак,
як видно кожний з потерпілих до серпня 2005 року неодноразово звертався із
заявами в органи прокуратури та в суди з позовами до Самбірської міської ради,
зокрема, ОСОБА_8- про поновлення на роботі; ОСОБА_13, ОСОБА_11,
ОСОБА_7, ОСОБА_12 і ОСОБА_5 - із питань належності майна та надання земельних
ділянок, але ніхто з них до затримання ОСОБА_1ніде не наголошував, що він
вимагає хабар.

Крім
цього, підприємства, директорами яких є потерпілі ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 і
ОСОБА_10 тривалий час користувалися великими майновими комплексами, не
сплачуючи місту жодних відрахувань (т.2, а.с. 116), що потерпілі ствердили і в
суді, а ОСОБА_1, як міський голова м. Самбора, ставив питання про оплату тими
орендної плати, про сплату якої зазначено і в розпорядженні представника
Президента України ще від 20 травня 1994 року "Про передачу на баланс
приміщення ліквідованого КОП "Побутовик" (т.1, а.с. 215-219), тим
більше, що правовий статус майна, яким вони користувалися, не був чітко
визначений (т.З, а.с. 23-26), чому виконавчий комітет Самбірської міської ради
і приймав рішення за № 66 від 10 лютого2005 року "Про передачу на баланс
відділу комунального майна Самбірської міської ради нежитлових приміщень,
будівель і споруд територіальної громади м. Самбора" (т.4 а.с. 3) і що
було предметом розгляду в господарському суді Львівської області.

Також,
на момент зазначеної потерпілими ОСОБА_12, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вимоги щодо них
про передачу хабара, співзасновником очолюваних ними на той час підприємств,
зокрема, малого колективного виробничо-будівельно-збутового підприємства
(МКВБЗП) "Цемент" був директор ОСОБА_12, а не ПП "Цемент",
як зазначено в обвинувальному висновку, і державно-комунального малого підприємства
"Електроніка" - директор ОСОБА_10, були відповідно виконавчий комітет
Самбірської міської ради (т.4 а.с. 95-105) та Самбірська міська рада (т.1 а.с.
136, 264; т.4 а.с. 125), а
МП "Колосок" - директор ОСОБА_11, було засноване як державне
підприємство (т.4 а.с. 140-143), проте директори цих підприємств відмовлялися
навіть надавати міській владі інформацію про діяльність таких, що вони
підтвердили і в судовому засіданні, а тому Самбірська міська рада, за підписом
голови - ОСОБА_1, зверталася з

листом від 15 липня 2005 року в правоохоронні органи на предмет
перевірки використання нерухомого комунального майна міста - будівель та
приміщень, що в цілому стверджується відмовним матеріалом № 985 в 2005 році.

Також,
відмовляла Самбірська міська рада 01 липня 2003 року ПП "Маринка" -
директор ОСОБА_13, у продажі земельної ділянки по АДРЕСА_6 (т.3 а.с. 107) і 26
грудня 2002 року передала в оренду земельну ділянку площею 1,07 га АДРЕСА_3 ВАТ
"Самбірське АТП -14608" (т.4 а.с. 26), а не ПП
"Самбіравтотранс" - директор ОСОБА_7, з приводу чого ОСОБА_13. і
ОСОБА_7 зверталися із заявами в органи прокуратури і з позовами в господарський
суд Львівської області, але в позовних вимогах ПП "Самбіравтотранс"
було відмовлено (т.4 а.с. 22-24).

Крім
цього, всі рішення, які стосувались інтересів вказаних підприємств, директорами
яких були потерпілі, приймалися на засіданні виконкому або на сесії міської
ради, а не одноособово ОСОБА_1

Також,
слідством не було представлено жодних доказів з приводу того, що підсудний
особисто вчиняв будь-які протизаконні дії, використовуючи при цьому своє
службове становище, які були б направлені на перешкоджання діяльності
підприємств, керівниками яких являються потерпілі, чи інших юридичних осіб або
щодо окремих громадян, в тому числі і відносно ОСОБА_8, якого було звільнено за
рішенням Самбірськаї міської ради № 26 від 17 квітня 2003 року з посади
головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства у зв'язку з ліквідацією цього відділу, а не з
посади головного спеціаліста відділу капітального будівництва, архітектури та
комунального будівництва, як про це зазначено у пред'явленому ОСОБА_1
обвинуваченні.

Що
стосується показів ОСОБА_5, що ОСОБА_1 в березні 2005 року заявив їй вимогу про
передачу хабара в розмірі 10 тис. дол.
США за сприяння в приватизації приміщень ПП
"Черемшина" АДРЕСА_5 і дії підсудного на досягнення такої мети
тривали по серпень 2005 року та те, що 03 серпня 2005 року він вимагав у неї
вже 100 тис. грн. за допомогу в приватизації цих приміщень і проведенні експертної
оцінки із заниженням вартості таких, з яких, в якості авансу, отримав 04 серпня
2005 року від неї хабар в сумі 5 тис. дол. США, то досудовим слідством доказів, які стверджують вину ОСОБА_1
не здобуто.

ОСОБА_1
в судовому засіданні пояснив, що біля 11 год.
04 серпня 2005 року він прибув на ПП "Черемшина" для огляду
приміщень, оскільки напередодні директор такого ОСОБА_5 жалілася на ветхість і
аварійність стелі та хотіла отримати дозвіл на спорудження шатрового даху, що
фактично підтверджується показами працівників ПП "Черемшина"
ОСОБА_15, ОСОБА_16 та фотографіями із ветхою
стелею підприємства (т.1 а.с. 208, 209, 212), а також записами в щоденнику
ОСОБА_1 про обговорення ним із ОСОБА_5 вартості ремонтних робіт, котрий він
залишив на столі і в котрий, під час огляду ним тоді приміщень, ОСОБА_5

підложила
загорнуті в папір 5 тис. дол.
США, що були попередньо описані і помічені в Самбірському РВВС Львівської
області (т.1, а.с.8-13).

Згідно
показань свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні про те, що коли ОСОБА_1 відійшов
від столу, біля якого стояв із ОСОБА_5 і на якому лежали їхні довідники, то
остання із свого, темнішого за відтінком щоденника, непомітно для ОСОБА_1,
переклала в його щоденник якийсь згорток в папері.

Крім
цього, в довіднику ОСОБА_5, оглянутому в суді, не виявлено жодного запису, що
вказує на те, що такий їй знадобився саме для маскування так званого предмета
хабара.

Те, що
гроші, підготовлені для передачі в якості хабара, після їх огляду і оброблення
спеціальним препаратом в Самбірському MB (т.1 а.с. 8-10,
11-13), були загорнуті в папір і потерпіла ОСОБА_5 зберігала їх в своєму
довіднику, стверджується, і самою потерпілою ОСОБА_5 (т.1 а.с. 30, 62,152),
свідками ОСОБА_17 і ОСОБА_18 в суді.

Крім
цього, як вбачається із наданого слідством відеозапису, працівники міліції
ОСОБА_20, ОСОБА_21 і ОСОБА_5, затримавши 04.08.2005р. ОСОБА_1, збирали в кульок
помічені спеціальним хімічним препаратом "Промінь-1" гроші в сумі 5
тис. дол. США, які розсипалися під час затримання. Після цього, вони ж своїми
руками, якими бралися за помічені гроші, поправляли наручники і торкалися рук
ОСОБА_1, а ОСОБА_20 гортав щоденник підсудного, який кинули в один кульок із
поміченими грошима.

Таким
чином судом 1 інстанції вірно не взято до уваги, що в ультрафіолетовому
випромінюванні виявлено специфічне світіння спеціального препарату
"Промінь-1" світло-зеленого кольору при огляді блокноту підсудного і
на пальці ОСОБА_1 (т.1 а.с. 14-23), а також висновків експертиз щодо ватних
тампонів із змивами з рук останнього (т.4 а.с. 227-229) і що на його
блокноті-щоденнику нашарована люмінесціююча органічна речовина
"Промінь" (т.4 а.с. 233-235) та про спільну родову належність такої
із тими, що були виявлені в ОСОБА_5 і на її речах (т.4 а.с. 280-281), оскільки
такі здобуті незаконним шляхом.

Крім
цього, протокол огляду місця події від 04 серпня 2005 року (т.1 а.с. 14-23) і
протокол вилучення речей у підсудного (т.1 а.с. 24) складені і підписані
особами, які не зазначені у вступній частині таких, а названі у вступній
частині протоколів особи як такі, що їх складають, вказані протоколи не
підписали.

Відмічено,
що протокол огляду місця події фіксувався на відеокамеру (т.1 а.с. 14-17),
проте в такому не зазначено прізвища оператора, якого в судовому засіданні не
міг назвати ніхто із осіб ВДСБЕЗ Самбірського РВВС і управління МВС України у
Львівській області, що приймали участь в затриманні ОСОБА_1, та не вказано його
і слідством, а на відеозаписі відсутній час (таймер) фіксації знятих подій, що
є грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства щодо
збирання і закріплення доказів.

Виходячи
з наведеного, районний суд підставно виправдав ОСОБА_1 у
інкримінованих йому досудовим
слідством злочинах, оскільки

відповідно до ст. 62 Конституції
України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним
шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

вирок
Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2007 року відносно ОСОБА_1
залишити без зміни, а апеляцію державного обвинувача - без задовольнення.