печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3394/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.02.2015 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0007044 від 13 грудня 2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магадан, Російської Федерації, росіянина, особи без громадянства, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, не зареєстрованого на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1.28.05.1996 Васильківським районним судом Київської області за ст.ст.17, 81 ч.1 КК України 1960р. на 1 рік виправних робіт з утриманням 20% заробітку;

2.02.10.1996 Білоцерківським міським судом Київської області за ст.ст.229-6 ч.1, 43 КК України 1960р. на 1 рік 9 місяців позбавлення волі;

3.20.02.2001 Васильківським районним судом Київської області за ст.ст.140 ч.2, 45 КК України 1960р. на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки та до штрафу у сумі 680 грн.;

4.26.06.2001 цим же судом за ст.ст.140 ч.2, 140 ч.3, 43 КК України 1960р. на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

5.26.02.2008 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі;

6.12.06.2008 цим же судом за ст.ст.185 ч.2, 71 КК на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, звільненого 01.03.2011 умовно-достроково на 2 місяці 5 днів;

7.02.12.2013 цим же судом за ст.311 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

8.17.06.2014 цим же судом за ст. 185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі;

9.15.09.2014 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі (покарання не відбував), -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 15.09.2014 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, під час періоду, пов`язаного із зверненням вироку до виконання, на шлях виправлення не став і маючи судимості, що не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, повторно вчинив злочин за наступних обставин.

13.12.2014 приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, зайшов в приміщення кабінету електроміографії неврології корпусу № 1 Головного медичного клінічного ордену червоної зірки «Головний військовий клінічний госпіталь», який розташований за адресою: м. Київ вул. Госпітальна, 18. В кабінеті ОСОБА_3 помітив на столі ноутбук фірми «Асер» сріблястого кольору, який належить ОСОБА_6 та вирішив його викрасти. Далі ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме ноутбук фірми «Асер», BOCSFEU0CE20CBAE2000, вартістю 15000 гривень та з викраденим став залишати місце вчинення кримінального правопорушення, виходячи з кабінету електроміографії, де його помітила потерпіла ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії по заволодінню майном стали помітними, почав тікати, тримаючи ноутбук фірми «Асер», а потерпіла його переслідувала, вимагаючи, щоб він зупинився і повернув її майно. ОСОБА_3 , тримаючи ноутбук, відкрито викрав вказане майно ОСОБА_6 , спричинивши останній матеріальної шкоди на суму 15000 грн., вибіг з приміщення корпусу № 1 Головного Медичного клінічного ордену червоної зірки «Головного військового клінічного госпіталю», та покинув місце вчинення злочину, маючи змогу розпорядитись викраденим майном на власну користь, однак в подальшому на вулиці його було затримано ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся і поянив, що 15.09.2014 він дійсно був засуджений Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, однак покарання за вказаним вироком жодного дня не відбував, перебуваючи в періоді приведення вказаного вироку до виконання. 13.12.2014 приблизно о 09 год він прибув до клінічного госпіталю, оскільки погано себе почував і потребував лікування. Отримавши необхідні ліки, він став збиратись на вихід, але проходивши у вестибюлі вказаного госпіталю, в одному з кабінетів він через відчинені двері помітив на столі ноутбук сріблястого кольору фірми «Асер». В цей момент, оскільки він потребував грошей, в нього виник умисел викрасти вказаний ноутбук, оскільки сторонніх осіб поблизу не було. З цією метою він зайшов до кабінету, відключив ноутбук від електромережі, поклав його під руку та куртку і попрямував на вихід. В цей момент, коли він вийшов з кабінету, його помітила жінка, яка сказала йому : «стій, парень». Він на це не зупинився, а побіг на вулицю. Жінка продовжила бігти за ним, та прохати, щоб його зупинили. Пробігши на вулиці метрів 20 він викинув вказаний ноутбук в сніг, а сам продовжив втікати, але в цей момент його було затримано сторонніми особами, які в подальшому викликали працівників міліції. Не заперечував вартість ноутбука, викраденого ним у потерпілої на суму 15 тис. грн., а також правильність кваліфікації його дій органами досудового розслідування. Свої дії охарактеризував негативно.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та в межах висунутого обвинувачення кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як грабіж - відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнається щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, те, що майно потерпілій було повернуто лише завдяки вчасним діям сторонніх осіб, які перешкодили ОСОБА_3 втекти з викраденим та розпорядитись ним на власну користь, те, що останній раніше багаторазово судимий, в тому числі за злочини проти власності, вчинив злочин приблизно через 3 місяці після вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2014 під час звернення його до виконання у виді реального відбуття ОСОБА_3 покарання, а також під час не знятої і не погашеної судимості за попередніми вироками, що свідчить про відверте небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, суспільно-корисною працею не займається, не зареєстрований на території України, хоча і приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра і нарколога в м.Васильків не перебуває, хворіє на виразкову хворобу, має мати пенсійного віку, а також враховуючи обставину, що пом`якшує його покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 не можливо без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив вказаний злочин після постановлення вироку 15.09.2014 Васильківським міськрайонним судом Київської області, яким його було засуджено за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, покарання за яким він не відбував, суд при призначенні покарання вважає необхідним застосувати положення ст.71 КК України.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково складання покарань приєднати повністю не відбуту частину покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі за вироком 15.09.2014 Васильківського міськрайонного суду Київської області, яким його було засуджено за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України, - і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання з 13 грудня 2014 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1