Коломацький районний суд Харківської області
Справа № 625/63/15-к
Провадження № 1-кп/625/14/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. с. Різуненкове

26 березня 2015 року
Коломацький районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000056 від 20.01.2015 року щодо обвинуваченого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівське, Вовчанського району, Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 17.12.2001 року за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26.04.2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком; 3) вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.02.2008 року за ст.ст. 357 ч. 3, 185 ч. 3, 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 4) вироком Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2012 року за ст. 394 КК України до 3 місяців арешту; 5) вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 03.04.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , будучі раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, останній раз вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 03.04.2014 року, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову здійснив корисливий злочин при наступних обставинах:
Так, в ніч з 19.01.2015 року на 20.01.2015 року, точний час під час досудового розслідування встановити не представляється можливим, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, прибув до домоволодіння ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно проник в середину господарського приміщення, звідки здійснив крадіжку 32 кг металобрухту чорного металу, вартістю згідно Висновку судово-товарознавчої експертизи № 1317 від 23.02.2015 року 64 грн., казан із сплаву алюмінію на 12 л., вартістю згідно Висновку судово-товарознавчої експертизи № 1317 від 23.02.2015 року 80 грн., казан із сплаву алюмінію на 15 л., вартістю згідно Висновку судово-товарознавчої експертизи № 1317 від 23.02.2015 року 120 грн., а всього ОСОБА_5 викрав майна на загальну суму 264 грн. 00 коп., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальні збитки на вказану суму.
Після чого, ОСОБА_5 місце вчинення злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, умисними діями ОСОБА_5 , скоєно злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та повідомив обставини скоєння ним діяння саме так, як це викладено вище, дослідження доказів по справі не вважав за необхідне та проти фактичних обставин у справі не заперечував.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні надала пояснення, зазначивши, що обставини злочину детально викладені у обвинувальному акті, вони ніким не оспорюються, додавши, що розмір усіх збитків, завданих їй діями обвинуваченого ОСОБА_5 , відшкодовані.
При визначенні обсягу дослідження доказів суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, визнав можливим не досліджувати докази, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого на поставлені питання щодо пред`явленого обвинувачення, вивченням даних, які характеризують ОСОБА_5 в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, впевнившись при цьому, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно з ст. 66 КК України, суд вважає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних, які характеризують особу ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується відповідними довідками, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, раніше неодноразово судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей.
При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного правопорушення, розмір завданих збитків, відношення обвинуваченого до наслідків свого діяння, дані про особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, думку сторін кримінального провадження про обрання виду та міри покарання, яке передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому, суд не призначає максимального строку покарання, яке визначено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України та вважає за необхідне призначити йому покарання, у вигляді реального позбавлення волі, оскільки суд дійшов висновку, що його перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства, а враховуючи, що інкримінований злочин ОСОБА_5 скоїв у період іспитового строку, остаточне покарання суд призначає за правилами ст. 71 КК України.
Враховуючи викладене, в силу ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Виходячи зі змісту ст. 71 КК України, правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуються у разі, якщо засуджений вчинив новий злочин у період після постановлення вироку в першій справі і до повного відбуття ним призначеного судом покарання.
Суд, вирішуючи питання в порядку ст. 368 КПК України, зазначає, що стосовно ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування запобіжний захід не обирався внаслідок відсутності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а тому на теперішній час обрання запобіжного заходу не є доцільним внаслідок тих самих причин.
Питання про процесуальні витрати на залучення експертів по справі у зв`язку з проведенням судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000056 від 20.01.2015 року, за результатами якої був складений Висновок судово-товарознавчої експертизи № 1317 від 23.02.2015 року, складають 98.40 грн., підлягають вирішенню в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 66, 67, 71, ч. 3 ст. 185 КК України, ст.ст. 7, 100, 124-126, 128-129, 326, 331, 337, 349, 368-371, 373-376, 392-395, 532 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 03.04.2014 року, яким ОСОБА_5 було визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, остаточно призначивши покарання в порядку ч. 4 ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 міру запобіжного заходу не обирати, взяти його під варту після набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання для ОСОБА_5 рахувати з моменту взяття під варту.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000056 від 20.01.2015 року, за результатами якої був складений Висновок № 1317 від 23.02.2015 року, у розмірі 98.40 (дев`яносто вісім грн. 40 коп.) грн.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Коломацький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1