В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2013 р.Дніпровський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Курило А.В.,

при секретарі Драганчук А.В.

з участю прокурора Ганілова О.А.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому
засіданнікримінальнепровадження
№0000221 за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Чернігова, громадянки України,
українки, заміжньої, непрацюючої, з
повною вищою освітою, зареєстрованої
за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст.
366 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 будучи службовою особою, видала
завідомо неправдиві офіційні
документи, що спричинило тяжкі
наслідкита діючи умисно, за попередньо
змовою групоюосіб,організувала
розтрату чужого майна у великих
розмірах при наступних обставинах.

14.09.2009 року між ДП «Укрмедпостач»
(покупець) в особі директора ОСОБА_3
матеріали відносно якого, постановою
старшого слідчого в особливо важливих
справах Генеральної прокуратури
України, радника юстиції Нечвоглода
О.А., від 21 лютого 2011 року, виділені в
окреме провадження та австрійською
компанією «VamedEngineeringGmbh&COKG» (продавець)
укладено договір поставки медичного
обладнання («Дефібрилятор «HeartStartMRx»,
«Система ультразвукова діагностична
«HD7 Lite», «Система ультразвукова
діагностична «HD11 Standart» та інше) на
загальну суму 100 млн. євро. Відповідно
до п. 2.5 вказаного договору та вимог
Порядку здійснення державного
контролю якості лікарських засобів, що
ввозяться в Україну, затвердженого
Постановою КМУ № 902 від 14.09.2005 року,
медичне обладнання повинно бути
внесено до Державного реєстру медичної
техніки або бути внесено до вказаного
реєстру до початку поставки, а також
повинно бути отримано свідоцтво про
державну реєстрацію обладнання в
Україні встановленого зразка.

Згідно з наказом Міністерства охорони
здоров'я України № 917 від 03.12.2009 року
«Про державну реєстрацію
(перереєстрацію) медичних виробів та
внесення змін у реєстраційні
матеріали» зареєстровано медичні
вироби, а саме: дефібрилятор «HeartStartMRx»,
система ультразвукова діагностична «HD7
Lite» та система ультразвукова
діагностична «HD11 Standart», які в
подальшому, крім іншого, було
поставлено австрійською компанією
«VamedEngineeringGmbh&COKG» за вказаним вище
договором. Про факт державної
реєстрації медичного обладнання було
достовірно відомо директору ДП
«Укрмедпостач» МОЗ України ОСОБА_3,
матеріали відносно якого виділені в
окреме провадження, та директору ДП
«Укрмед» ОСОБА_2

На підставі наказу Міністра охорони
здоров'я України № 93-о від 02.10.2001 року
ОСОБА_3, матеріали відносно якого
виділені в окреме провадження,
призначено на посаду директора ДП
«Укрмедпостач» на умовах контракту, а
наказом № 176-0 від 25.09.2006 року трудовий
договір з ним продовжено.

Згідно зі Статутом Державного
підприємства для постачання медичних
установ «Укрмедпостач» Міністерства
охорони здоров'я України, затвердженим
Міністром охорони здоров'я України та
зареєстрованим 06.09.2001 року за № 05806
Харківською районною державною
адміністрацією м. Києва, відповідно до
контракту № 371 від 25.09.2006 року з
керівником підприємства, що є у
державній власності, ОСОБА_3, матеріали
відносно якого виділені в окреме
провадження, на посаді директора
здійснює поточне (оперативне)
керівництво підприємством; організує
його виробничо-господарську,
соціально-побутову та іншу діяльність,
забезпечує виконання завдань
підприємства, передбачених
законодавством, статутом підприємства
та контрактом; має право діяти від
імені підприємства, представляти його
на всіх підприємствах, в установах та
організаціях; укладати господарські та
інші угоди; видавати доручення;
відкривати рахунки в банках;
користуватися правом розпорядження
коштами підприємства, накладати на
працівників стягнення відповідно до
законодавства; в межах своєї
компетенції видавати накази та інші
акти, давати вказівки, обов'язкові для
всіх підрозділів та працівників
підприємства; вирішувати інші питання,
віднесені законодавством,
Міністерством, статутом підприємства і
контрактом.

Таким чином, ОСОБА_3, матеріали відносно
якого виділені в окреме провадження,
виходячи із обсягу наявних службових
повноважень на посаді директора ДП
«Укрмедпостач», обіймав посаду,
пов'язану з виконанням
організаційно-розпорядчих обов'язків і
адміністративно-господарських
функцій, тобто являвся службовою
особою.

На підставі наказу директора ТОВ
«Укрмед» № 22-ок від 15.04.2009 року, на
виконання рішення загальних зборів
учасників ТОВ «Укрмед» (протокол № 03
від 06.04.2009 року), ОСОБА_2 призначено на
посаду директора ТОВ «Укрмед».
Виконуючи відповідно до вимог Статуту
підприємства організаційно-розпорядчі
обов'язки і
адміністративно-господарські функції,
вона являлася службовою особою.

У зв'язку з виконанням умов договору
від 14.09.2009 року між ДП «Укрмедпостач» та
австрійською компанією
«VamedEngineeringGmbh&COKG» на початку січня 2010
року у директора ДП «Укрмедпостач»
ОСОБА_3, матеріали відносно якого
виділені в окреме провадження, та
директора ДП «Укрмед» ОСОБА_2, за
ініціативи останньої, виник умисел на
розтрату грошових коштів державного
підприємства «Укрмедпостач» у великих
розмірах шляхом безпідставного
перерахування їх на адресу ТОВ
«Укрмед» за нібито надані
консалтингові та посередницькі
послуги.

Реалізуючи спільний злочинний умисел,
у першій декаді січня 2010 року директор
ТОВ «Укрмед» ОСОБА_2, діючи умисно, з
корисливих мотивів, за попередньою
змовою з ОСОБА_3, матеріали відносно
якого виділені в окреме провадження,
знаходячись в офісі очолюваного нею
підприємства за адресою: м. Київ, вул.
Довженка, 18, підписала та скріпила
печаткою складений невстановленою
особою договір № У0010-04 від 14.01.2010 року
про надання консалтингових та
посередницьких послуг загальною
вартістю 210 000,00 грн. щодо підготовки
документів до реєстрації медичних
виробів: дефібрилятора «HeartStartMRx»,
системи ультразвукової діагностичної
«HD7 Lite» та системи ультразвукової
діагностичної «HD11 Standart:». У подальшому
ОСОБА_2 передала підписаний нею договір
директору ДП «Укрмедпостач» ОСОБА_3,
матеріали відносно якого виділені в
окреме провадження, який, діючи з нею за
попередньою змовою, на виконання
спільного злочинного наміру, також
його підписав та скріпив печаткою.

При цьому на час підписання
зазначеного договору ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,матеріали відносно якого
виділені в окреме провадження, були
обізнані про те, що наказом МОЗ України
№ 917 від 03.12.2009 року «Про державну
реєстрацію (перереєстрацію) медичних
виробів та внесення змін у
реєстраційні матеріали» вже
зареєстровано зазначене медичне
обладнання, яке в подальшому мало бути
ввезено в Україну австрійською
компанією «VamedEngineeringGmbh&COKG». Даний факт
також підтверджується протоколом
переговорів №03 від 11.12.2009 року між ДП
«Укрмедпостач» та компанією
«VamedEngineeringGmbh&COKG», в якому зазначено, що
наведені медичні вироби вже
зареєстровані в Україні у
встановленому порядку, тобто службовим
особам ДП «Укрмедпостач» та ТОВ
«Укрмед», відповідно до положень
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 1497 від 09.11.2004, не потрібно готувати
документи щодо реєстрації цих медичних
виробів та повторно проводити їх
реєстрацію.

Водночас, незважаючи на відсутність
наданих ТОВ «Укрмед» консалтингових та
посередницьких послуг за договором №
У0010-04 від 14.01.2010 року, директором ТОВ
«Укрмед» ОСОБА_2 та директором ДП
«Укрмедпостач» ОСОБА_3, матеріали
відносно якого виділені в окреме
провадження, 10.03.2010 року підписано
складений невстановленою особою акт
приймання - передачі наданих послуг, на
підставі якого за вказівкою директора
ОСОБА_3, матеріали відносно якого
виділені в окреме провадження,
державним підприємством
«Укрмедпостач» перераховано на
рахунок ТОВ «Укрмед» № 01 в ТОВ
«Банк Богуслав» кошти в сумі 210 000,00 грн.,
чим ОСОБА_3,матеріали відносно якого
виділені в окреме провадження, за
попередньою змовою з директором ТОВ
«Укрмед» ОСОБА_2 вчинено розтрату
грошових коштів на вказану суму.

Здобуті в ході досудового
розслідування дані вказують на те, що
директором ТОВ «Укрмед» ОСОБА_2 за
попередньою змовою з директором ДП
«Укрмедпостач» МОЗ України ОСОБА_3,
матеріали відносно якого виділені в
окреме провадження, умисно укладено
необґрунтований договір з ДП
«Укрмедпостач» про надання останньому
консалтингових та посередницьких
послуг і в подальшому розтрачено кошти
державного підприємства на загальну
суму 210 000,00 грн., чим заподіяно шкоду
державним інтересам у вказаному
розмірі.

Крім цього, реалізуючи за наведених
обставин злочинний умисел, спрямований
на розтрату чужого майна - грошових
коштів у сумі 210 000,00 грн., які перебували
в оперативному управлінні ДП
«Укрмедпостач», за попередньою змовою
з директором ДП «Укрмедпостач» ОСОБА_3,
матеріали відносно якого виділені в
окреме провадження, директор ТОВ
«Укрмед» ОСОБА_2, будучи службовою
особою, перебуваючи в офісі
очолюваного нею підприємства за
адресою: м. Київ, вул. Довженка, 18,
упродовж січня-березня 2010 року вчинила
службове підроблення шляхом внесення
завідомо неправдивих даних до
офіційних документів, а саме:

- договору про надання
консалтингових послуг № У0010-04 від
14.01.2010 року, укладеного між ДП
«Укрмедпостач» та ТОВ «Укрмед»;

- акту приймання-передачі за
договором № У0010-04 від 14.01.2010 року про
надання консалтингових та
посередницьких послуг загальною
вартістю 210 000,00 грн., щодо підготовки
документів до реєстрації медичних
виробів: дефібрилятора «HeartStartMRx»,
системи ультразвукової діагностичної
«HD7 Lite» та системи ультразвукової
діагностичної «HD11 Standart».

Однак, вказані у названих договорі та
акті послуги, ТОВ «Укрмед» в дійсності
не виконувало. Більше того, їх
виконання на момент укладання договору
не було потрібно, оскільки медичне
обладнання вже було зареєстровано у
встановленому законом порядку.

Таким чином, унаслідок зазначених
злочинних дій директора ТОВ «Укрмед»
ОСОБА_2 та директора ДП «Укрмедпостач»
МОЗ України ОСОБА_3, матеріали відносно
якого виділені в окреме провадження,
державним інтересам завдано збитків на
загальну суму 210 000,00 грн., що більше, ніж
у двісті п'ятдесят разів перевищує
неоподаткований мінімум доходів
громадян і є тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними
діями, які виразились у видачі
службовою особою завідомо неправдивих
офіційних документів, що спричинило
тяжкі наслідки, вчинила кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 366
КК України.

Крім того, ОСОБА_2, своїми умисними
діями, які виразились у організації
розтрати чужого майна, у великих
розмірах, за попередньо змовою групою
осіб, вчинила кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27, ч.
4 ст. 191 КК України.

Обставинами, які пом'якшують покарання
ОСОБА_2, згідно ст. 66 КК України, суд
визнає щире каяття та добровільне
відшкодування завданого збитку (т.14
а.с.223).

Обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченогї, згідно ст. 67 КК України,
суд не вбачає.

ОСОБА_2 повідомлено про підозру за ч. 3
ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366КК України.

13 травня 2013 року між прокурором Другого
відділу управління процесуального
керівництва досудовим розслідуванням
та підтримання державного
обвинувачення Головного управління з
розслідування особливо важливих справ
Генеральної прокуратури України
радником юстиції Ганіловим О.А та
підозрюваноюОСОБА_2 укладено угоду про
визнання винуватості, згідно якої
ОСОБА_2 беззастережно визнала свою
винуватість у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.
4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Сторони узгодили покарання:

за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України - у виді 5
/п'яти/ років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих і
адміністративно-господарських функцій
строком на 2 /два/ роки;

за ч. 2 ст. 366 КК України-у виді 2 /двох/
років позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
і адміністративно-господарських
функцій строком на 2 /два/ роки та зі
штрафом у розмірі двохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до ст. 70КК України
призначити ОСОБА_2 за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворого покаранням більш суворим
остаточне покарання у виді 5років
позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади пов'язаних з
виконанням організаційно-розпорядчих
і адміністративно-господарських
функцій строком на 2 роки та зі штрафом
у розмірі двохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на
2/два/ роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_2обов'язки: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання і періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчій
інспекції.

Підозрювана, якій роз'яснено наслідки
укладення та затвердження угоди,
передбачені ст. 473 КПК України, та
наслідки невиконання угоди, дала згоду
на його призначення та зобов'язалася
сплатити процесуальні витрати.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України
угода про визнання винуватості між
прокурором і підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена у
проваджені щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам.

Угода про визнання винуватості може
ініціюватись в будь-який момент після
повідомлення особі про підозру.

В статті 472 КПК України визначені
основні вимоги до змісту угоди про
визнання винуватості.

Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо
угоди досягнуто під час досудового
розслідування, обвинувальний акт із
підписаною між сторонами угодою
невідкладно надсилається до суду.
Розгляд щодо угоди проводиться судом
під час підготовчого судового
засідання за обов'язково участі сторін
угоди з повідомленням інших учасників
судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши
думку прокурора, який просив
затвердити угоду про визнання
винуватості, думку
обвинуваченоїОСОБА_2 та її захисника,
які підтримали думку прокурора,
вивчивши обвинувальний акт,
перевіривши угоду про визнання
винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4
ст. 469, ст. 472 КПК України, з'ясувавши у
обвинуваченоїОСОБА_2 що вона розуміє
викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України
обставини, зокрема, те, що вона має
право на те, що прокурор зобов'язаний
довести кожну обставину щодо
кримінальних правопорушень, у вчиненні
якихїї обвинувачують та має такі права:
мовчати, і факт мовчання не матиме для
суду жодного доказового значення, мати
захисника, у тому числі на отримання
правової допомоги безоплатно у порядку
та випадках, передбачених законом, або
захищатись самостійно, допитати під
час судового розгляду свідків
обвинувачення, подати клопотання про
виклик свідків і подати докази, що
свідчать на їїкористь; наслідки
укладення та затвердження угоди,
передбачені ст. 473 КПК України; характер
обвинувачення, щодо якого вона визнає
себе винуватою; вид покарання, а також
інші заходи, які будуть застосовані до
неї у разі затвердження угоди судом, та
переконавшись, що укладення даної
угоди сторонами є добровільним, суд
вважає за необхідне винести у даному
провадженні вирок відносно ОСОБА_2,
яким затвердити угоду про визнання нею
винуватості, визнати ОСОБА_2 винною у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбаченихч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366
КК України за викладених у вироку
обставин, та призначити узгоджену
сторонами міру покарання, яка
відповідає загальним засадам
призначення покарання, передбаченим
ст. 65 КК України, та санкції ч. 3 ст. 27, ч. 4
ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає
вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати необхідно
вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК
України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України,
суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання
винуватості, укладену 13 травня 2013 року
між прокурором Другого відділу
управління процесуального керівництва
досудовим розслідуванням та
підтримання державного обвинувачення
Головного управління з розслідування
особливо важливих справ Генеральної
прокуратури України радником юстиції
Ганіловим О.А та підозрюваною ОСОБА_2у
кримінальному провадженні № 0000221.

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст.
366КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання:

за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України - у виді 5
/п'яти/ років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих і
адміністративно-господарських функцій
строком на 2 /два/ роки;

за ч. 2 ст. 366 КК України - у виді 2 /двох/
років позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
і адміністративно-господарських
функцій строком на 2 /два/ роки та зі
штрафом у розмірі двохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що на день постановлення
вироку становить 4 250 (чотири тисячі
двісті п'ятдесят) гривень.

Відповідно до ст. 70 КК України
призначити ОСОБА_2, за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш
суворого покаранням більш суворим,
остаточне покарання у виді 5 років
позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих і
адміністративно-господарських функцій
строком на 2 роки та зі штрафом у
розмірі двохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що на день постановлення
вироку становить 4 250 /чотири тисячі
двісті п'ятдесят/ гривень.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2
/два/ роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_2 обов'язки: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання і періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчій
інспекції.

Запобіжний ОСОБА_2 - у виді застави, до
набрання вироком законної сили,
залишити без змін. Після набрання
законної сили вироком суду запобіжний
захід заставу скасувати, повернувши
ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
сплачені, на підставі ухвали
Печерського районного суду м. Києва від
09.02.2013 року, грошові кошти в розмірі 475 410
гривень.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази: документи - залишити при
матеріалах справи (т. т. 1-14).

Стягнути з засудженоїОСОБА_2
процесуальні витрати, за проведення
експертиз№ 85/2 від 08.04.2011 року, № 86/2 від
11.04.2011 року, № 87/2 від 12.04.2011 року, № 88/2
від 14.04.2011 року, № 89/2 від 15.04.2011 року, №
84/2 від 11.05.2011 року, № 90/2 від 18.04.2011 року,
№ 91/2 від 19.04.2011 року, № 92/2 від 20.04.2011
року, № 93/2 від 22.04.2011 року, № 94/2 від
21.04.2011 року, № 95/2 від 19.08.2011 року, № 97/2
від 04.04.2011 року, № 81/2 від 25.05.2011 року, №
82/2 від 26.05.2011 року, № 83/2 від 19.05.2011 року,
№ 96/2 від 11.04.2011 року- в розмірі 8 121
гривні60 копійок на користь держави (т.
7а.с. 6-9, 13-16, 20-23, 27-30, 34-37, 41-46, 52-54, 58-61, 65-68,
72-75, 79-82, 87-89, 94-98, 103-107, 113-117, 122-126, 131-135).

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: