АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6395/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/87/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.172 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10

та представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_11 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 20 серпня 2014року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Товсте Заліщицького району Тернопільської області, громадянина України, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 172 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

Як слідує з ухвали суду, кримінальне провадження поступило з клопотанням прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 172 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям з наступних підстав.

ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді генерального директора товариства з додатковою відповідальністю «Будівельні матеріали» вчинив грубе порушення законодавства про працю, яке виразилось у використанні праці менеджера із продажу готової продукції ОСОБА_8 у період з 01 серпня 2012 року по 01 липня 2013 року та різноробочої ОСОБА_11 з 01 по 30 квітня 2013 року без укладення з ними трудових угод у письмовій формі.

Також, генеральний директор ТДВ «Будівельні матеріали» ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 48 КЗпП України не оформляв трудові книжки вказаним працівникам. За виконання робіт генеральний директор ТДВ «Будівельні матеріали» ОСОБА_7 щомісячно виплачував ОСОБА_8 неофіційну заробітну плату «в конвертах» - готівковими коштами в розмірі по 5000 грн., не подаючи при цьому в державні контролюючі органи звітності та не перераховуючи внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в Пенсійний фонд України і державне соціальне страхування на випадок безробіття, у фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, тобто порушив його соціальні права. Загалом ОСОБА_8 підприємством виплачено неофіційної заробітної плати «в конвертах» на загальну суму 45000 грн. За виконану роботу ТДВ «Будівельні матеріали» не виплачено ОСОБА_11 заробітну плату на суму 1500 грн.

Крім цього, в порушення зазначених вище вимог закону колишній генеральний директор ТДВ «Будівельні матеріали» ОСОБА_7 у період з 20 липня 2012 року по 12 липня 2013 року, щомісячно виплачував ОСОБА_10 частину заробітної плати офіційно, через бухгалтерію підприємства, а іншу частину заробітної плати «в конвертах» - готівковими коштами, не подаючи при цьому в державні контролюючі органи звітності.

В апеляційній скарзі поданій потерпілою ОСОБА_11 30 грудня 2014 року, остання просить поновити пропущений нею строк на апеляційне оскарження ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 20 серпня 2014 року у зв`язку із перебуванням тривалий час на лікуванні, що позбавило її можливості вчасно подати апеляційну скаргу. Окрім того просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а справу повернути на новий розгляд в суд першої інстанції. Свої доводи підтверджує наступним. ОСОБА_7 , будучи звільненим від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, повинен був сплатити їй, як потерпілій у кримінальному провадженні, невиплачену заробітну плату та завдану їй шкоду відповідно до ст. 45 КК України. Вважає, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки діям ОСОБА_7 , оскільки закон прямо вказує на те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе тільки у разі реального відшкодування у повному обсязі заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу ОСОБА_11 та її представника, які в судових дебатах підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити з підстав, викладених в ній, прокурора, який в судових дебатах просить ухвалу залишити без змін, підозрюваного ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , які в судових дебатах, просять в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_11 відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Як слідує із листа непрацездатності та виписки з картки амбулаторного хворого ОСОБА_11 , поданої в судовому засіданні її представником, вбачається, що ОСОБА_11 перебувала на лікуванні в період з 25 серпня 2014 року по 29 грудня 2014 року, що позбавило її можливості вчасно подати апеляційну скаргу, а тому вона пропустила строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

Відповідно до ч.2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Зміст ст.399 КПК України визначає можливість поновлення строку на апеляційне оскарження, внаслідок визнання причин пропуску поважними.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне поновити ОСОБА_11 строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Як вбачається з клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України.

Колегія суддів вважає, що дане клопотання є неконкретним та суперечливим. Воно базується на факті безпідставної невиплати заробітної плати працівникам підприємства.

Разом з тим, кримінальна відповідальність за такі правопорушення передбачена ст.175 КК України, а не ст.172 КК України.

Крім того, клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.287 КПК України, а саме у ньому відсутні виклад фактичних обставин, правова кваліфікація та формулювання підозри, із зазначенням часу, місця, способу, мети, розміру завданої шкоди та наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Аналогічно ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.372 КПК України.

Також, у клопотанні містяться лише загальні посилання, що ОСОБА_10 за період роботи з 20.07.2012 року по 12.07.2013 року повинен був отримати заробітну плату у розмірі 60 тисяч гривень,, щомісячно виплачував ОСОБА_8 заробітну плату 5 тисяч гривень, не оформляв трудові книжки працівникам, на що не звернув увагу суд першої інстанції.

В ухвалі суду зазначено, що ОСОБА_7 повністю відшкодував заподіяні збитки. Разом з тим, в протоколі роз`яснення прав підозрюваному при звільненні від кримінальної відповідальності (т.2 а.с.9) зазначено, що шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Згідно ст. 45 КК України підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є її дійове каяття. Таке каяття характеризується трьома складовими елементами, взятими у своїй єдності, а саме:

1. Щирим каяттям у вчиненому злочині;

2. Активним сприянням розкриттю цього злочину;

3. Повним відшкодуванням завданих цією особою збитків або усуненням заподіяної шкоди.

За змістом вказаної статті підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковими наявність всіх умов дійового каяття, передбачених цією статтею, що має бути доведено в судовому засіданні.

Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України.

Таким чином, прийняте судом рішення про задоволення клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям є передчасним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування кримінального закону.

В зв`язку з вище викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвалу суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження судового розгляду, при якому необхідно усунути вказані порушення.

Керуючись ст.ст. .404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 20 серпня 2014 року щодо ОСОБА_7 задовольнити частково .
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 20 серпня 2014 року про звільнення підозрюваного ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 172 КК України у зв`язку із дійовим каяттям і закриття цього кримінального провадження - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2