У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Селівона О.Ф.,

суддів

Скотара А.М., Лавренюка М.Ю.,

за участю прокурора

Брянцева В.Л.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 9 серпня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який затвердив обвинувальний висновок,
та касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на вирок апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 14 травня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не судимого,

засуджено
за ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ч.
2 п.п. 7, 12 ст. 115 КК України на 14
років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно призначено 14 років позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

не судимого,

засуджено
за ч. 2ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ч. 2
п.п. 7, 12 ст. 115 КК України 13 років позбавлення волі, а на підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено 13 років позбавлення волі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджені за
вчинення умисного вбивства ОСОБА_3 та хуліганство за наступних обставин.

2 січня 2007 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за
попередньою змовою, використовуючи як привід незначний конфлікт із ОСОБА_3,
взявши з собою ніж для залякування останнього, прийшли до нього додому в с.
Богатир Бахчисарайського району для з'ясування стосунків. Діючи з хуліганських
спонукань, виражаючи явну неповагу до суспільства та з особливою зухвалістю,
вимагали від ОСОБА_3 упустити їх у будинок, розбили вікно та кидали каміння,
відірвали від дверей ручку та порізали оббивку вхідних дверей.

Коли ОСОБА_3 упустив їх в будинок для
примирення, вони всі стали розпивати спиртні напої та, з'ясовуючи стосунки між
собою, ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_3 пляшкою по голові та руками по обличчю.

Після того, як ОСОБА_3 взяв ніж, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вибігли з будинку. В
дворі, ОСОБА_1 взяв дерев'яну палицю, вибив із рук ОСОБА_3 ніж та з метою
умисного вбивства, наніс останньому
кілька ударів палицею по голові, від чого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 за попередньою змовою, бажаючи настання смерті ОСОБА_3, ще нанесли йому
удари палицями по голові.

Продовжуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 затягнули ОСОБА_3 в його будинок та продовжували із
хуліганських спонукань, умисно наносити потерпілому різними предметами удари по
голові, вбивши його.

У касаційному поданні прокурор просить
вирок апеляційного суду змінити, виключити кваліфікацію дій засуджених за п. 7
ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки із матеріалів справи вбачається, що вбивство
ОСОБА_3 засуджені вчинили за попередньою змовою групою осіб на ґрунті особистих
неприязних стосунків, а не із хуліганських спонукань.

Засуджений ОСОБА_1 у касаційній скарзі
зазначає, що його дії невірно кваліфіковано за ч. 2 п.п. 7, 12 ст. 115 КК України, оскільки він умислу на вбивство не
мав, а, захищаючись від ОСОБА_3, вибив у нього
з рук ножа та, перебуваючи у стані афекту, став наносити йому удари, не
контролюючи свої дії.

Вважає, що судом при призначенні
покарання не було враховано те, що він раніше не судимий, позитивно
характеризується, сприяв розкриттю злочину. Просить пом'якшити покарання.

Касаційна скарга засудженого ОСОБА_2 за
змістом аналогічна скарзі ОСОБА_1

Заслухавши доповідача, думку прокурора
про необхідність зміни вироку та закриття провадження в частині засудження за
ч. 2 ст. 296 КК України і виключення кваліфікації дій засуджених за п. 7 ч. 2
ст. 115 КК України та про необґрунтованість касаційних скарг, перевіривши
матеріали справи та доводи касаційного подання та касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню, а касаційні скарги
частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_1 й ОСОБА_2 у вчиненні зазначених
злочинних дій щодо ОСОБА_3, відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

На досудовому слідстві і в судовому
засіданні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 свою вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_3
визнали повністю. Їх показання підтверджуються й узгоджуються із висновком
судово-медичної експертизи про характер і локалізацію ушкоджень на тілі
потерпілого.

Смерть потерпілого настала від
відкритої черепно-мозкової травми.

Твердження в касаційних скаргах про
відсутність у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 умислу на вбивство ОСОБА_3, необґрунтовані.

Про наявність у них такого умислу
свідчить той факт, що вони тривалий час наносили в голову потерпілого велику
кількість ударів різними предметами
(палицями, бідоном, сковородою).
Сам характер їх дій свідчить, що вони стосовно потерпілого діяли
спільно, активно і узгоджено з єдиним умислом спрямованим на позбавлення його
життя.

Доводи в касаційних скаргах засуджених
про те, що вони вимушені були захищатися від потерпілого та, перебуваючи у
стані афекту, наносили йому удари різними предметами, є безпідставними і
спростовуються висновками судово-медичної експертизи, згідно якої ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 під час вчинення інкримінованих їм діянь в стані патологічного чи
фізіологічного афекту не перебували.

Що стосується кваліфікації дій ОСОБА_1
та ОСОБА_2, то колегія суддів вважає, що вирок суду в цій частині підлягає
зміні.

Мотивуючи кваліфікацію дій засуджених
за ч. 2 п. 7 ст. 115 КК України та ч. 2 ст. 296 КК України, суд у вироку
зазначив, що вони використали як привід для вчинення злочину малозначний
конфлікт із ОСОБА_3, який відбувся того ж дня, та, взявши з собою ніж, щоб
налякати останнього, пішли до нього додому для з'ясування стосунків.

Із показань засуджених ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вбачається, що потерплий ОСОБА_3 сам
спровокував виникнення конфлікту своїми образливими діями відносно матері
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та першим наніс удар ОСОБА_2. В будинку потерпілого всі троє
розпивали спиртні напої та продовжували з'ясовувати чому ОСОБА_3 ображав матір
ОСОБА_2, після чого, знову виникла сварка і ОСОБА_3, схопивши ножа, вигнав
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з будинку та побіг за ними по вулиці. Тільки після того як
ОСОБА_2 вибив у потерпілого ніж, засуджені стали його бити.

Зазначені обставини свідчать про те, що
у вчиненому відсутній мотив явної неповаги до суспільства.

Тому, дії засуджених, які виразилися в
розбитті вікна, киданні каміння, пошкодженні дверей, погрозами, образами та
вбивстві потерпілого, були викликані
особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілого, повинні
кваліфікуватися тільки за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство
вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У зв'язку з цим, із вироку слід
виключити кваліфікацію дій засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за п. 7 ч. 2 ст. 115
КК України. В порядку ст. 395 КК України
вирок щодо них у частині засудження за ч. 2 ст. 296 КК України
скасувати, а справу закрити.

Що стосується покарання призначеного
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та
особі засуджених, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження
нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора задовольнити,
а касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково

Вирок Апеляційного суду АР Крим від 14
травня 2007 року щодо засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінити.

Виключити із вироку кваліфікацію їх
дій за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України. В порядку ст. 395 КК України, вирок у
частині засудження ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 296 КК України скасувати, а
справу в цій частині закрити.

Вважати засудженими ОСОБА_1 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років
позбавлення волі, а ОСОБА_2 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років
позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

судді:

Селівон О.Ф. Лавренюк М.Ю. Скотар А.М.