У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М., Жука В.Г.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 січня 2008
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2006 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Львівської області від 24 жовтня 2006 року.

Зазначеним
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого
судимості,

засуджено
за ч. 1 ст. 212 КК України до 8000грн. штрафу, за ч. 2 ст. 364 КК України на 5
років позбавлення волі з позбавленням на 3 роки права обіймати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими
обов'язками та матеріальною відповідальністю, за ч. 2 ст. 366 КК України на 3
роки позбавлення волі з позбавленням на 2 роки права обіймати посади, пов'язані
з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими обов'язками та
матеріальною відповідальністю.

На підставі
ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено 5 років позбавлення
волі з позбавленням на 3 роки права обіймати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими обов'язками та
матеріальною відповідальністю та 8000грн. штрафу.

Ухвалою
колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Львівської області від 24 жовтня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено,
виключено з вироку рішення суду про призначення ОСОБА_1 на підставі ст. 70 КК
України покарання у виді 8000грн. штрафу та постановлено вважати його
засудженим на 5 років позбавлення волі з позбавленням на 3 роки права обіймати
посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими
обов'язками та матеріальною відповідальністю.

В решті
вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Як визнав
встановленим суд, ОСОБА_1, працюючи директором МПП „Глорія” у період
фінансово-господарської діяльності з 1 жовтня 2002 року по 30 вересня 2004
року, в порушення вимог закону, внаслідок заниження валового доходу та
завищення валових витрат, невідображення в деклараціях по податку на додану
вартість фактичних даних по податкових зобов'язаннях, недоотримання податку з
доходів фізичних осіб, ухилявся від сплати податків, зборів, інших обов'язкових
платежів, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом
порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету та державних
цільових фондів 47843грн.

У цей же
період ОСОБА_1 вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів
податкової звітності та завірив такі своїм підписом, а саме до декларації по
податку на додану вартість та декларації про податок на прибуток, щодо
фінансової діяльності МПП „Глорія”, внаслідок чого до державного бюджету були
недораховані обов'язкові платежі та нараховані фінансові санкції на суму
24194грн, що також не було погашено, а також зловживав службовим становищем, що
спричинило тяжкі наслідки.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 зазначає, що за ч. 1 ст. 212 та ч. 2 ст.
366 КК України його засуджено необґрунтовано, оскільки він не є суб'єктом цих
злочинів, а в частині його засудження за ч. 2 ст. 364 КК України винен тільки у
тому, що неналежним чином контролював дії головного бухгалтера, оскільки не мав
відповідної освіти та повністю йому довіряв. Просить скасувати постановлені по
справі судові рішення в частині його засудження за ч. 1 ст. 212 та ч. 2 ст. 366
КК України а справу закрити за відсутністю в його діях складу цих злочинів. В
частині засудження його за ч. 2 ст. 364 КК України просить із застосуванням ст.
75 КК України пом'якшити покарання.

Заслухавши
доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Висновок
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1
у вчинені інкримінованих йому злочинів
підтверджується сукупністю доказів, зібраних по справі та перевірених у
судовому засіданні у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку.

Так, з
матеріалів справи видно, що директором МПП „Глорія” з березня 2001 року був
саме ОСОБА_1, який, як керівник підприємства, будучи службовою особою ніс
відповідальність за роботу підприємства, у тому числі й за його
фінансово-господарську діяльність.

З показань
свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які проводили документальну перевірку на
підприємстві за період фінансово-господарської діяльності з 01.10.2002 року по
30.09.2004 року, вбачається, що за цей період відповідальним був директор
ОСОБА_1 і ним підписувалися податкові декларації. Перевіркою було встановлено,
що МПП „Глрія” занизило об'єкт оподаткування і недорахувало до бюджету податок
на прибуток у сумі 33726 грн., також, не включило в податкові зобов'язання суму
податку на додану вартість від отриманої попередньої оплати від покупців і,
таким чином, недорахувало до бюджету податок на додану вартість у сумі 13935
грн. Свідок ОСОБА_3 також додав, що
ОСОБА_1 був присутній при перевірці і згоден зі всіма порушеннями.

Наведене,
також підтверджується й відповідним актом перевірки від 27 січня 2005 року
Дрогобицької ОДПІ, з якого видно, що до бюджету було недораховано податок з
прибутку у сумі 33726 грн., податок на додану вартість у сумі 13935грн. та
податок з доходів фізичних осіб у сумі 182 грн. За недорахування зазначених
платежів були нараховані фінансові санкції у сумі 24194 грн.

Таким
чином, наведені, а також й інші зібрані по справі докази, яким суд дав належну
оцінку, свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини
ОСОБА_1 у вчинені злочинів, за якими його засуджено і його доводи у касаційній
скарзі з цього приводу є безпідставними.

Дії
засудженого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України
кваліфіковані правильно.

Покарання
засудженому, з врахуванням змін, внесених апеляційною інстанцією, призначено з
додержанням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених
ним злочинів, особи засудженого та усіх обставин справи і яке є необхідним й
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для
застосування до засудженого ОСОБА_1 ст. 75 КК України та пом'якшення покарання,
колегія суддів не вбачає.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону по справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого
ОСОБА_1.

С у д д і:

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Жук В.Г.