Справа № 492/1931/14-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обинувального акту

30 березня 2015 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:
На розгляд Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, законний захисник потерпілого, потерпілий вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник-адвокат, підозрюваний вважали, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору так як не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підозрюваному на досудовому розслідуванні не призначено захисника, хоча останній неодноразово звертався з таким клопотанням до слідчого, чим порушені під час досудового розслідування права підозрюваного на захист.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В силу п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 22.07.2014р., приблизно о 19-00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не сталося можливим, знаходячись в магазині «Машенька», розташованого у м.Арциз вул.Дзержинського, буд. № 21 та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показаннями свідків та протоколом медичного огляду від 22.07.2014р., безпричинно, умисно, наніс удар своєю правою ногою по правій нозі малолітнього ОСОБА_5 , від якого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді синця на зовнішній поверхні середньої третини правого стегна, яке відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень.

Такі дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

З аналізу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається відсутність викладення всіх обставин кримінального правопорушення, суперечність обставин вчинення злочину його остаточній кваліфікації.

Стаття 125 КК України передбачає відповідальність за умисні дії, а відтак встановлення та визначення суб`єктивного ставлення особи до своїх дій є обов`язковим.

Судом встановлено, що в обвинувальному акті не зазначено на що був спрямований умисел ОСОБА_6 ; механізм нанесення тілесних ушкоджень не прописаний, що є неконкретним (якою частиною ноги та в яку частину ноги нанесено удар); що спричинене легке тілесне ушкодження, не потягло таких наслідків як короткочасний розлад здоров`я; локалізація, механізм утворення тілесного ушкодження, яке мається у потерпілого. Крім того, в обвинувальному акті при посиланні на свідків, які підтверджують стан алкогольного сп`яніння підозрюваного, не зазначено прізвище, ім`я, по батькові свідків.Також підлягає уточненню мотив дій обвинуваченого, оскільки в обвинуваченні не зазначено в зв`язку з чим підозрюваний наніс удар потерпілому.

Таким чином, судом встановлено, що в обвинувальному акті не описана об`єктивна сторона злочину, що свідчить про неконкретне обвинувачення, чим порушено право підозрюваного на захист.

Статтею 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Таким чином, суд вважає, що всупереч вимогам ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить повного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення.

Відсутність визначення конкретних обставин вчинення злочину, тобто відсутність обов`язкових елементів складу інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обумовлює неможливість ефективного захисту від обвинувачення та перешкоджають суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

У всякому разі, не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин події, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 висунуте неконкретне обвинувачення, чим порушено його право на захист.

Судом також враховується, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про відмову підозрюваного від адвоката у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про недотримання під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні вимог п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України, яка передбачає, що підозрюваний має право на першу вимогу мати захисника про що підозрюваний заявляв слідчому, однак йому не була забезпечена участь захисника на досудовому розслідуванні.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. ст. 91, 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 369-372 КПК України, суд,
ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту та отримання обвинувального акту для усунення його недоліків.
Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_1