Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

прокурора ОСОБА_6

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 9 квітня 2015 року справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2013 року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2013 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Київського РВ Харківського ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 від 19 листопада 2012 року про закриття кримінальної справи № 61101312 щодо ОСОБА_3, порушеної за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2013 року постанову місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд. Вважає, що судами не було належним чином перевірено доводи його скарги, не враховано ту обставину, що слідчим при закритті справи не було виконано вказівки прокурора. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення без дослідження матеріалів кримінальної справи. Вважає, що апеляційним судом вказані порушення усунуті не були.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали судової справи, матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 236-6 КПК України (в ред. 1960 р.) при розгляді скарги на постанову про закриття справи суддя перевіряє, чи були виконані органом дізнання, слідчим, прокурором вимоги ст.ст. 213, 214 КПК України (в ред. 1960 р.).

Як убачається з матеріалів кримінальної справи та постанови місцевого суду, слідчим було повно і всебічно проведено розслідування справи, порушеної щодо ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та, з дотриманням вимог КПК України (1960 р.), прийнято обґрунтоване рішення про необхідність закриття порушеної справи у зв'язку з відсутністю у його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а тому рішення слідчого про винесення відповідної постанови є обґрунтованим і відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 КПК України (в ред. 1960 р.).

Таким чином, рішення місцевого суду про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_1 про ту обставину, що місцевий суд провів розгляд скарги без дослідження матеріалів кримінальної справи є безпідставними, оскільки спростовуються як змістом оскаржуваної постанови суду, так і змістом журналу судового засідання.

Посилання у касаційній скарзі ОСОБА_1 на однобічний розгляд його апеляції є необґрунтованими. Із змісту ухвали суду апеляційної інстанції видно, що суд навів мотиви на спростування доводів апеляції, зазначивши підстави для її відхилення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України (в ред. 1960 р.).

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судових рішень у даній справі, не встановлено.

Керуючись ст. 394-396 КПК України (в ред. 1960 р.), пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2013 року залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5