Справа 11/2190/588/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Максимович І.В.
Категорія: 286 ч.2 КК України Доповідач Ришкова Н.М.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2012 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого - судді Ришкової Н.М..,

суддів Красновського І.В., Литвиненко І.І.,

за участю прокурора Ватаг В.В.

засудженого ОСОБА_1,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_2,

секретаря Лященко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 14 листопада 2011 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

цим вироком: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого вантажником ПП «Нестеревич», перебуваючого в цивільному шлюбі, що має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, Софіївська борщагівка, , раніше не судимого;

визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України до позбавлення волі строком на пять років та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на три роки. Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, відповідно до ст.77 КК України , суд постановив виконувати самостійно. Відповідно до п.п.3, 4 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_1 обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Початок іспитового строку постановлено судом обчислювати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_1. до набрання вироком чинності залишено- заставу. Після набрання вироком законної сили, запобіжний захід заставу постановлено скасувати, та суму внесеної застави повернути заставодавцю.

Вирішено питання щодо речових доказів .

ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що він 30 липня 2011 року, близько 03 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на 13 кілометрі 400 метрі автошляху «Каланчак Хорли», керуючи технічно справним автомобілем «Кіа Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись зі сторони смт.Каланчак в напрямку с.Хорли Каланчацького району Херсонської області, порушив вимоги п.2.9. Правил дорожнього руху, які свідчать, що «водію забороняється: а) керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних засобів;

б) керувати транспортним засобом в стані хвороби, в стані втоми, а також, знаходячись під впливом лікарських засобів, що понижують швидкість реакції і уваги», не впорався з керуванням автомобілем, в результаті чого виїхав на праву обочину по ходу свого руху, де допустив перевертання вказаного транспортного засобу з послідуючим контактуванням з електроопорою. Внаслідок ДТП, пасажиру автомобіля «Кіа Sorento»ОСОБА_3 було спричинено тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи №3/95 мдт від 16.08.2011року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останньої.

В апеляції прокурор, який приймав участь в суді першої інстанції, не оспорюючи кваліфікації дій засудженого та встановлених в ході судового слідства фактичних обставин справи, вважає, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок мякості, а також неправильним застосуванням кримінального закону. Вказує, що призначаючи покарання ОСОБА_1А, суд не дав належної оцінки особі засудженого, обставинам, що обтяжують покарання, та не врахував в достатній мірі , що ОСОБА_1 скоїв злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, ,з приводу чого настали тяжкі наслідки у виді смерті потерпілої.

Крім того, прокурор вважає , що в порушення вимог п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання»від 24.10.2003 року, засудженого ОСОБА_1, на підставі ч.1 ст.75 КК України судом звільнено від відбування як основного, так і додаткового покарання, що є неправильним застосуванням кримінального закону. Також необґрунтованим є посилання суду на самостійне виконання додаткового покарання. Просить скасувати вирок суду першої інстанції і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

В запереченнях на апеляцію прокурора захисник засудженого ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 вказує, що апеляція прокурора безпідставна, а вирок суду законний. Суд, врахував помякшуючі обставини по справі та постановив вирок з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просила відхилити апеляційну скаргу прокурора, а вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Іншими учасники судового розгляду вирок суду не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, засудженого та його захисника , які заперечували проти апеляції прокурора і вважають вирок суду законним та обґрунтованим, заслухавши в дебатах: прокурора, який просив скасувати вирок суду та постановити новий вирок, яким призначити покарання засудженого відповідно апеляційним вимогам, засудженого та його захисника адвоката ОСОБА_2, які просили вирок суду залишити без зміни, а апеляційні вимоги прокурора - без задоволення, останнє слово ОСОБА_1, який заявив про щире каяття та просив не позбавляти його волі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, судом вірно встановлені фактичні обставини справи, які не оспорювалися прокурором в апеляції. Злочинні дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині та щиро розкаявся, підтвердив обставини справи, викладені в обвинуваченні в повному обсязі, в звязку з чим суд першої інстанції за згодою учасників процесу визнав за недоцільне досліджувати ті обставини справи, які ніким не оспорювалися та розглянув кримінальну справу в порядку ст. 299 КПК України.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_1 ч.2 ст.286 КК України, суд врахував характер та ступінь тяжкості злочину, особу засудженого, який повністю визнав свою вину у скоєному злочині, позитивну характеристику за місцем проживання та місцем роботи, перебування на утриманні неповнолітньої дитини та батьків похилого віку.

В якості помякшуючих покарання обставин суд врахував визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд першої інстанції визнав вчинення злочину в стані алкогольного спяніння .

При наявності зазначених обставин суд прийшов до висновку про можливість звільнення засудженого від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Проте, на думку колегії суддів, сукупність вищезазначених обставин не давали суду підстав звільняти ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 65, 75 КК України щодо достатності і справедливості призначеного покарання, в зв'язку з чим вирок в цій частині підлягає скасуванню.

Оскільки поза увагою суду залишилося, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного спяніння, що підтверджено довідкою на а.с.100, внаслідок його злочинних дій загинула потерпіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

За таких обставин застосування ст. 75 КК України судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_1 є безпідставним та суперечить загальним принципам призначення покарання. На думку колегії, при встановлених обставинах виправлення і перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Що стосується вимог прокурора в тій частині , що суд безпідставно звільнив засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання та необґрунтовано послався на самостійне виконання додаткового покарання, то вони також заслуговують на увагу, оскільки в цьому випадку суд неправильно застосував кримінальний закон.

Зазначені обставини тягнуть за собою скасування вироку в частині призначеного засудженому покарання та винесення нового вироку , яким слід призначити Гичу покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з урахуванням помякшуючих обставин, встановлених судом.

Тому апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 332-335, 365, 366, 378, 379 КПК України , колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області ,-

З А С У Д И Л А:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді кримінальної справи, - задовольнити .

Вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 14 листопада 2011 року щодо ОСОБА_1 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на ТРИ роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на ТРИ роки .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 змінити на тримання під вартою, взяти під варту із залу суду. Суму внесеної застави повернути заставодавцю.

Строк покарання засудженому рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 03 липня 2012 року.

В решті вирок суду залишити без зміни.

На вирок можуть бути подані касаційні скарги в судову палату у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого Суду України протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженим ОСОБА_1 в той же строк з моменту одержання копії вироку

Головуючий :

Судді: