АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/754/2012 ОСОБА_1 провадження 11/1690/754/2012Головуючий у 1-й інстанції Гальченко Оксана Олександрівна Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2012 року м. Полтава

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді - Гонтар А.А.

суддів - Мілаша С.П., Корсун О.М.

з участю прокурора - Кашициної О.Є.

представника потерпілої ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_5 на постанову Полтавського районного суду від 15.05.2012 року та на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 16.05.2012 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду від 15.05.2012 року відмовлено в клопотанні представника потерпілої про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування та притягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.

Приймаючи таке рішення суд вказав, що будь-яких істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкоджали чи могли перешкоджати суду повно та всебічно розглянути справу і постановити рішення по справі немає. Суд прийшов до висновку, що клопотання представника потерпілої є необґрунтованим і обєктивно не відповідає матеріалам справи, а коло питань, які на думку представника потерпілої необхідно було б вирішити в ході додаткового розслідування є надуманим, оскільки вказані обставини зясовані в ході судового слідства.

Вироком суду від 16.05.2012 року:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та житель м. Полтава, вул. Ясенева.11, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1, вул. Вереснева,17, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, раніше не судимий

- засуджений за ч.1 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання умовно з іспитовим строком з випробуванням на три роки, з покладенням обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Стягнуто з засудженого на користь ОСОБА_5 14660 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду,

в період часу з 09.05.2011 року по 10.05.2011 року ОСОБА_7 проживаючи на підставі усної домовленості в належній потерпілій квартирі АДРЕСА_1, шляхом вільного доступу таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 14660 грн.. А саме, пральну машину LG F-8066 LP , вартістю 6500 грн.; варочну поверхню ZANUSSI ZGS 645СТТ вартістю 5000 грн., газову плиту Брествартістю 2200 грн.; мідні труби системи опалення довжиною 4 м вартістю 480 грн.

В апеляції потерпілої ставиться питання про скасування судових рішень. Апелянт вважає, що суд безпідставно не повернув справу на додаткове розслідування для притягнення до відповідальності інших осіб та перекваліфікації дій ОСОБА_7 на більш тяжкий злочин, а саме на ч.2 ст.185 КК України. Призначаючи засудженому покарання, суд не врахував наявність обставин, які обтяжують покарання, а саме вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та тяжкі наслідки, завдані злочином. Крім того, вважає, що суд невмотивовано та необґрунтовано зменшив розмір заявлених нею позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди з 29991 грн. до 14600 грн., а також моральної шкоди з 30000 грн. до 3000 грн.. Просить скасувати постанову та вирок суду щодо ОСОБА_7, а справу повернути прокурору Полтавського району для проведення додаткового розслідування.

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржували.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду; потерпілу та її представника на підтримання доводів апеляції; думку прокурора Кашициної О.Є., яка вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення в частині збільшення розміру відшкодування матеріальної шкоди; заперечення проти апеляції засудженого ОСОБА_7; перевіривши матеріали справи та доводи апеляції вважає, що апеляція потерпілої підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який він засуджений ґрунтуються на зібраних у справі та всебічно, повно і обєктивно досліджених в суді доказах, які детально приведені у вироку.

Як вбачається з матеріалів справи, сам ОСОБА_7 протягом досудового та судового слідства визнав свою вину у вчиненні крадіжки майна потерпілої та заперечував проти причетності до цього злочину інших осіб. Такі показання ОСОБА_7 повністю узгоджуються з показаннями потерпілої, свідків та письмовими доказами, достовірність та допустимість яких ніким з учасників судового розгляду справи не оспорюється.

Твердження апелянта про те, що до кримінальної відповідальності притягнуті не всі особи причетні до злочину, внаслідок чого неправильно кваліфіковані дії засудженого - є безпідставними та спростовуються сукупністю зібраних по справі доказів про що обґрунтовано зазначив суд, відмовляючи в задоволенні клопотання представника потерпілої про направлення справи на додаткове розслідування.

Зокрема, суд перевірив та дав належну оцінку показанням свідка ОСОБА_8 який стверджував, що він дійсно допомагав ОСОБА_7 здати до ломбарду пральну машину. Але свідок не знав про те, що пральна машина, яку він здавав у ломбард на прохання ОСОБА_7 була викрадена останнім у потерпілої. Навпаки, він вважав, що машина належить саме ОСОБА_7 та бажав йому допомогти в скрутній матеріальній ситуації. Оскільки в подальшому ОСОБА_7 не відповідав на його телефонні дзвінки свідок, за власною ініціативою, ходив до ломбарду та двічі продовжив строк дії договору.

Досліджені судом показання свідка ОСОБА_6 також доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки. В той же час, суд прийшов до висновку про те, що у самої ОСОБА_6, як і у ОСОБА_8, не було умислу на вчинення крадіжки за попередньою змовою з ОСОБА_7. Обєктивних даних, які б вказували на причетність ОСОБА_6 до вчинення крадіжки з квартири потерпілої під час судового слідства не здобуто. Не було таких даних і під час досудового слідства, внаслідок чого 31.08.2011 року слідчий відмовив у порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Крім показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вина ОСОБА_7 повністю доведена: - показаннями потерпілої ОСОБА_5, яка виявила крадіжку майна із належної їй квартири, ключі від якої вона передавала ОСОБА_9; - показаннями свідка ОСОБА_9, який здав цю квартиру ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а потім дізнався від потерпілої та поїхавши разом із нею до квартири виявив, що звідти зникла пральна машина, кухонна варочна поверхня, газова плита та пошкоджена система опалення; - дослідженими судом показаннями свідка ОСОБА_10 який підтвердив, що згідно наявної документації 10.05.2011 року ним, під заставу пральної машини LG був виданий кредит ОСОБА_8 в сумі 610 грн., а в подальшому в звязку з неповерненням кредиту пральна машина була реалізована 08.06.2011 року невідомій особі. Ці показання повністю узгоджуються з письмовими доказами. А саме, протоколом огляду від 12.05.2011 року квартири ОСОБА_5 в якому виявлено та зафіксовано ознаки вчинення крадіжки (т.1 а.с.10-14); протоколом виїмки від 30.06.2011 року договору про надання ломбардом фінансового кредиту ОСОБА_8 під заставу пральної машини LG F-8066 LP (т.1 а.с.57-59).

Таким чином, перевіривши, як доводи державного обвинувачення, так і доводи потерпілої щодо обставин подій, які відбувалися в період часу з 09.05.2011 року по 10.05.2011 року та оцінивши зібрані по справі докази, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину та вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст. ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Перевіривши доводи апеляції потерпілої щодо неправильної кваліфікації дій засудженого в звязку з не притягненням до кримінальної відповідальності інших осіб, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

В той же час, доводи апеляції потерпілої в частині яка стосується вирішення її цивільного позову заслуговують на увагу.

Так, у мотивувальній частині вироку суд виклав підстави для часткового задоволення цивільного позову. Зокрема, суд зазначив, що позов підлягає задоволенню лише на суму збитків від крадіжки, встановлених органом обвинувачення. Однак з такими висновками суду погодитись неможна, оскільки обґрунтовуючи свої позовні вимоги потерпіла належним чином документально підтвердила не тільки вартість викраденого майна, а й понесені нею витрати на відновлювальний ремонт пошкодженої та виведеної з ладу ОСОБА_7 системи газового опалення. Разом з цими витратами та частковим відшкодуванням ОСОБА_7 двох тисяч гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - сума збитків понесених потерпілою внаслідок заподіяного злочину складає 29000 грн.. З урахуванням вище викладеного, апеляція потерпілої в цій частині підлягає до задоволення, а ця сума - стягненню з засудженого.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції та зміни вироку суду в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки суд, належним чином обґрунтував своє рішення щодо розміру моральної шкоди заподіяної потерпілій. При цьому, як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд визначаючи розмір моральної шкоди виходив з глибини та тривалості моральних страждань потерпілої, ступеню нормального укладу її життя, а також з урахуванням матеріального стану засудженого.

Не погоджується колегія суддів з думкою потерпілої щодо невідповідності призначеного засудженому покарання внаслідок його мякості та безпідставного звільнення від відбування покарання з випробуванням. Так, суд врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність помякшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих, призначив ОСОБА_7 максимальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України. В той же час, належним чином обґрунтувавши своє рішення, суд звільнив засудженого від відбування покарання з випробуванням, визначивши при цьому іспитовий строк в максимальному розмірі, передбаченому ст.75 КК України та поклавши на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Покарання ОСОБА_7 призначене за правилами ст.65 КК України є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів, а звільнення від покарання на підставі ст.75 КК України належним чином обґрунтоване - апеляція потерпілої і в частині до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_5 частково задовольнити.

Вирок змінити в частині вирішення цивільного позову. Збільшити розмір стягнення матеріальної шкоди з 14660 грн. та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 29000 грн.

В іншій частині вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 16.05.2012 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_12