Справа № 667/2008/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Херсон

Слідчий суддя Комсомольського районного суду м. Херсона ОСОБА_1 за участю прокурора ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

26 грудня 2014 року слідчий прокуратури Херсонської області виніс постанову про закриття кримінального провадження, за № 0000016 від 11.02.2013 року за ст.ст.365 ч.ч.1.3, 127 ч.2, 366 ч.1 КК України у зв`язку з відсутністю події вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вважають винесену постанову незаконною, а тому звернулася до слідчого судді із скаргою про скасування постанови.

У судовому засіданні скаржники підтримали скаргу, просили суд її задовільнити.

Прокурор пояснила, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є законною та обґрунтованою, при винесенні постанови враховані всі зауваження, які були зроблені в ухвалі слідчого судді про скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження, просила відмовити у задоволенні скарги про скасування постанови.

Заслухавши думку сторін, дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя прийшов до висновку, що постанова підлягає скасуванню.

До такого висновку слідчий суддя прийшла, враховуючи наступне.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, коли будуть спростовані всі доводи заявників про вчинення щодо них злочину, коли буде вичерпано дослідження доказів, на які вказує заявник.

Для того, щоб було зрозуміло які доводи заявників необхідно спростовувати у постанові слідчого чітко повинні бути викладені ці доводи.

Зміст постанови слідчого мав би починатися із детального викладу змісту заяви потерпілих про вчинення відносно них злочину, викладу змісту їх показань щодо заявлених ними фактів та подій.

Зазначення цих відомостей є обов`язковим, оскільки слідчому необхідно доводити або спростовувати твердження ОСОБА_5 про злочин відносно них, тобто визначитися із предметом доказування у кримінальному провадженні .

Натомість слідчий загальними фразами виклав зміст заяви ОСОБА_3 , зазначивши, що до прокуратури Дніпровського району м. Херсона надійшла заява ОСОБА_3 про те, що працівники органів внутрішніх справ незаконно затримали його та його брата, застосували фізичну силу, привезли до УМВС України в Херсонській області, де продовжували побиття….

З такого викладу скарги незрозуміло, а коли ж і за яких обставин працівники міліції розпочали побиття. Якщо слідчий зазначає про продовження побиття, то необхідно вказати і про початок побиття. Далі слідчий вказує, що був фізичний вплив відносно ОСОБА_3 тощо.

Слідчий повинен був у постанові чітко зазначити на що скаржилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що працівники міліції, затримавши його 17.07.2010 року, доставили до УМВС України в Херсонській області, де катували з метою отримання зізнання у вчиненні злочину, пояснив у який спосіб було вчинено катування, внаслідок катування працівниками міліції йому були причинені специфічні тілесні ушкодження всіх чотирьох кінцівок одночасно. Після отриманих тілесних ушкоджень він проходив тривалий курс лікування загальною тривалістю до півроку, зокрема 56 днів отримував уколи, крапельниці тощо. Це при тому, що до затримання був спортсменом, ніколи не хворів і до лікарів з проблемами пошкодженням суглобів чи іншими проблемами здоров`я не звертався. Отримані тілесні ушкодженні знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями (катуваннями) працівниками міліції. Зазначив, що експертам не було поставлено питання чи могли бути отримані тілесні ушкодження внаслідок застосованих працівниками міліції катувань, про які зазначав обвинувачений. ОСОБА_5 вказував на те, що з метою приховання причинених йому тілесних ушкоджень його тривалий час після призначення 22 липня 2010 року судово-медичної експертизи не вивозили із СІЗО для огляду експерту. Експертом він був оглянутий тільки 10 серпня 2010 року, коли видимі ушкодження зійшли.

ОСОБА_3 пояснив, що він майже добу - 17.07.2010 року незаконно утримувався в УМВС України в Херсонській області, де його катували. Протокол його допиту складено 17.07.2010 року, але протокол затримання датований тільки 18.07.2010 року, слідчим не надана оцінка в якості кого він у протоколі допиту зізнавався у вчиненні злочину.

ОСОБА_3 пояснив, що слідчий при його опитуванні не фіксував його пояснень, не ставив питань щодо конкретизації дій працівників міліції, опитування проводилося з поспіхом, формально.

Із постанови незрозуміло чи була скарга ОСОБА_4 , але у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, його також били, він звертався із скаргою. В основному він давав пояснення щодо спричинення тілесних ушкоджень його брату ОСОБА_3 , пояснював, що той після побиття його працівниками міліції не міг самостійно пересуватися.

Резолютивну частина постанови повинна випливати із її мотивувальної частини, бути її логічним завершенням.

Висновок слідчого є нелогічним, оскільки з постанови незрозуміло на підставі чого слідчий дійшов висновку про відсутність події кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.366,365 КК України.

Свій висновок слідчий суддя обґрунтовує наступним.

На підставі п.1 ч.1 ст.284 КК України кримінальне провадження закривається тільки в разі відсутності події кримінального правопорушення, тобто відсутня подія будь-якого кримінального правопорушення. Кримінальне правопорушення не може бути закрито у зв`язку з відсутністю події кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365 ч.ч.1,3, 127 ч.2, 366 ч.1КК України, оскільки при такому формулюванні не виключається наявність події інших злочинів, чого при закритті провадження не допускається.

Якщо слідчий вважає, що кримінальне провадження повинно бути закрито у зв`язку із відсутністю події, то він повинен довести, що не було події жодного злочину, і ці доводи повинні бути викладені у мотивувальній частині постанови.

Проте з мотивувальної частини оскаржуваної постанови слідує, що подія існує, оскільки слідчий зазначає про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 . Зокрема слідчий зазначає, що згідно долученої довідки начальника медичної частини ХСІ УДДУ ПВП в Херсонській області ОСОБА_6 при надходженні ОСОБА_3 у нього було виявлено тілесні ушкодження на обох кистях: садна та гематоми після застосування наручників, але хіба законом допускається таке застосування наручників, що спричинило тілесні ушкодження, проте слідчий не дав правової оцінки зазначеній обставині.

Крім того, слідчий у постанові зазначає, що допитані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які приймали участь у затриманні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , показали, що під час затримання наручники до затриманих не застосовували, а працівники УКР УМВС застосовували спецзасоби браслети металеві, але працівники УКР не пам`ятають до кого з братів застосовували браслети.

Працівники міліції не зобов`язані пам`ятати які і кому вони застосовують спеціальні засоби, але ж цей факт повинен фіксуватися у відповідному процесуальному документі, для того, щоб можна було перевірити чи в межах повноважень і в установленому законом порядку діяли працівники міліції. Про такий документ у постанові не йдеться.

У постанові слідчий навіть не визначив, а хто ж конкретно затримував ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Крім того, в одній частині постанови слідчий зазначає, що до ОСОБА_5 не застосовувалися наручники, а в іншій вказує, що допитані працівники міліції, які приймали участь у затриманні ОСОБА_5 не заперечують факт застосування до них заходів фізичного впливу у вигляді застосування наручників, оскільки ОСОБА_5 під час затримання намагалися втекти, і тут же слідчий вказує, що це не суперечить вимогам ст.14 Закону України По міліцію, відповідно до якої працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки, засоби зв`язування та інше.

Якщо працівники міліції діяли правомірно, застосування наручників було здійснено в межах закону, то слідчий повинен чітко вказати які були підстави для застосування наручників, хто застосував наручники, тобто довести що це було необхідно і законно.

У постанові слідчого всі допитані працівники міліції приймали участь у затриманні ОСОБА_5 , але не вказано жодного працівника, який затримував ОСОБА_5 конкретно.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №14 від19.03.2014 року у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження. Висновком комісійної судово-медичної експертизи №48 від 04.10.203 встановлено, що у ОСОБА_3 були тілесні ушкодження.

У висновку експертів зазначається, що у ОСОБА_3 були такі тілесні ушкодження як крововилив віка лівого ока, садна лобної області зліва, рубці і сліди ві колишніх саден кінцівок, які є наслідками заживання саден і ран, виникли від травматичного впливу тупих предметів, виникнення яких 18.07.2010року не виключається.

Якщо експертами встановлено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 від травматичного впливу тупих предметів, то слідчий повинен був у постанові довести, що ці тілесні ушкодження виникли не в результаті фізичного впливу, застосування фізичної сили чи побиття Гетманових працівниками міліції, а в результаті інших факторів, але слідчий знову вказує, що ці тілесні ушкодження за поясненнями ОСОБА_3 та в.о. начальника слідчого ізолятора ОСОБА_11 виникли в результаті щільного защебування наручників.

Слідчий також зазначив, що при поміщенні ОСОБА_3 до ІТТ Цюрупинського району у нього була зафіксована гематома лівого ока, садна на кистях рук та пухлини обох рук.

Щодо необхідності аналізу слідчим застосування наручників уже зазначалося, але слідчий не дає жодного аналізу причинам виникнення тілесних ушкоджень обвинуваченого, де об`єктивно не могло бути наручників, зокрема крововилив віка лівого ока, гематома лівого ока, садна лобної області зліва, пухлини рук тощо.

Слідчий в основному допитував працівників міліції, тобто тих осіб, на яких скаржилися обвинувачені, але слідчим не було встановлено жодної особи, яка могла бути свідком подій і не є заінтересованою у справі, зокрема, це могли бути особи, які перебували із затриманими в ІТТ Білозерського та Цюрупинського районів.

Слідчий вказує, що не знайшли підтвердження доводи обвинувачених по їх незаконному затриманню, але із змісту постанови цього не слідує.

Підстави для затримання осіб у 2010 році визначені КПК України (1960). Всі обставини та підстави затримання особи згідно вимог КПК України повинні викладатися у постанові про затримання, але постанова слідчого не містить жодних посилань на постанову про затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Слідчий у постанові викладає зміст показань окремих осіб, які навряд чи мають відношення до скарг ОСОБА_5 . Зокрема, детально викладає показання слідчого ОСОБА_12 , як той не пам`ятає хто доставив ОСОБА_5 до слідчого управління, як слідчий неодноразово роз`яснював обвинуваченим їх процесуальні права, проводив з ними слідчі дії, як ОСОБА_5 відмовилися від захисника, проте від якого саме захисника вони відмовилися не зазначено, адже затримана особа може відмовитися від захисника тільки в присутності цього захисника, вказує, що при проведенні слідчих дій заходи фізичного та психологічного впливу до ОСОБА_5 не застосовували, але при цьому слідчий не вказує чи скаржилися ОСОБА_5 на слідчого ОСОБА_12 , щодо роз`яснення їм їхніх процесуальних прав. Якщо не скаржилися, то для чого все це описувати в постанові.

Як видно з аналізу оскаржуваної постанови висновок, який зробив слідчий у резолютивній частині постанови, не випливає з її мотивувальної частини, висновки слідчого про відсутність події злочину не доведено, а тому слідчий, для того, щоб закрити кримінальне провадження за заявою повинен настільки повно зясувати всі обставини і спростувати всі доводи заявників, щоб були всі підстави закрити кримінальне провадження за відсутності події або відсутності в діях працівників міліції жодного складу злочину, оскільки за змістом ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається лише в разі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

КПК України (2012) не передбачено вказівок слідчого судді при скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ч.5 ст.40 КПК (2012) України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього закону, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Скаржники у судовому засіданні пояснили, що вони не повідомлялися про закінчення кримінального провадження за їх скаргою, копія постанови слідчого їм не направлялася, про існування оскаржуваної постанови дізналися випадково. Прокурором доводи скаржників спростовані не були.

Копія оскаржуваної постанови, яку надав прокурор, була направлена скаржникам судом, яка за повідомленням СІЗО вручена ОСОБА_3 07.04.2015 року, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку, що строк на оскарження постанови не пропущений.

Керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження, №0000016 від 11.02.2013 року, задовільнити.

Скасувати постанову слідчого прокуратури Херсонської області ОСОБА_13 від 26.12.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000016.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1