Ухвала

Іменем України

12 лютого 2008
року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого - судді Романова О.В.

суддів: Ткаченка
В.Л., Шеніна П.О.

з участю прокурора Руденка
В.І.

підсудного ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

та його законного представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на постанову Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 05 грудня 2007 року.

Цією постановою
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1. за ст.ст. 296 ч. 1, 122 ч. 1 КК
України повернуто прокурору м. Бердичева для проведення додаткового
розслідування.

За матеріалами справи, ОСОБА_1.
обвинувачується в тому, що

16.12.06 р. приблизно о 21 годині, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння,

неподалік костьолу « Босих Кармелітів » що по вул. Соборна в м. Бердичеві,

грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до

суспільства, вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_2, що

супроводжувалося особливою зухвалістю.
Внаслідок хуліганських дій

ОСОБА_1 ОСОБА_2. були заподіяні тілесні ушкодження, які
відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. Дії ОСОБА_1 органами
досудового слідства кваліфіковано за ст.ст. 296 ч. 1, 122 ч. 1 КК України.

Повертаючи
справу на додаткове розслідування, під час слідства, суд задовольнив клопотання представника потерпілого,
визнав його обґрунтованим та вказав, що під час проведення досудового
слідства слідчий не дав належної

Справа № 11 -129/08 р Головуючий у суді 1 -ї інстанції Голубнича A.M.

Категорія ст.ст. 276, 281 КПК
України Доповідач: Шенін П.О.

2

оцінки зібраним доказам, не
встановив кількість осіб, які приймали участь у вчиненні злочину, не вияснив
мотиву злочинних дій з урахуванням всіх обставин справи і формально відмовив в
порушенні кримінальної справи щодо інших осіб. Також не дав належної оцінки
вчиненому злочину -пограбуванню, який більш тяжкий, ніж пред'явлене ОСОБА_1.
обвинувачення. Оскільки ці недоліки під час судового розгляду усунути
неможливо, прийняв іищезазначене рішення.

В апеляції
прокурор, не погоджуючись із мотивами повернення справи на додаткове
розслідування, просить дану постанову скасувати, а кримінальну справу направити
до суду для її розгляду по суті. При цьому зазначає, що висновки суду щодо
повернення на додаткове розслідування не відповідають фактичним обставин
справи. Вважає, що у даній кримінальній справі під час досудового слідства
зібрано достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 296 ч.1, 122 ч.1 КК України. Не встановлено інших
об'єктивних даних щодо причетності до вказаних злочинів інших осіб, чи які б
вказували на вчинення іншого злочину відносно потерпілого ОСОБА_2 Крім цього, суд
у своїй постанові не вказав, які саме слідчі дії необхідно провести органам
досудового слідства, не зазначив, в чому ж саме полягає неповнота та
неправильність досудового слідства, а лише дав оцінку діям слідчого, що є
неприпустимим.

Заслухавши
доповідь судді, висновок прокурора та думку підсудного ОСОБА_1 про необхідність
скасування даної постанови, міркування потерпілого ОСОБА_2 та його законного
представника ОСОБА_3 про
правильність і законність постанови, перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія судді вважає, що апеляція не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із
матеріалів справи, суд на стадії судового слідства, після ретельної перевірки доказів,
зокрема допиту підсудного, потерпілого, свідків прийшов до висновку про
необхідність повернення справи на додаткове розслідування внаслідок його
неповноти, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

При цьому суд
обґрунтовано послався на те, що як і на досудовому слідстві, так і в судовому
засіданні потерпілий ОСОБА_2.
наполягав на тому, що тілесні ушкодження йому спричинені декількома
особами, після чого у нього зник мобільний телефон та ключі. Однак слідчий
вивчав лише одну версію про хуліганський напад ОСОБА_1 на потерпілого ОСОБА_2 та нанесення
йому тілесних ушкоджень, хоча згідно ст. 22 КПК України слідчий зобов'язаний
вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи. Крім цього, представниками потерпілого під час
досудового розслідування було заявлено клопотання щодо усунення суперечностей
по справі та проведення додаткових слідчий дій і порушення кримінальної справи
щодо ОСОБА_1, ОСОБА_4 та

3

.ОСОБА_5за ст. 296 ч. 2 КК, а щодо ОСОБА_4 ще і за ст.
186 ч. 2 КК, яке було залишено без задоволення. Згодом слідчий виніс постанову
про відновлення досудового слідства та проведення додаткових слідчих дій ( а.с
154,155, 160).

Крім того,
слідчим не з достатньою повнотою з'ясовані дані про особу обвинуваченого, який
раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК
України.

Також із
висновків експертів щодо спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2. видно, що дані
ушкодження можуть відповідати обставинам подій, вказаних потерпілим та могли
виникнути від нанесення ударів кількома іншими особами.

Перевіряючи
матеріали справи, було встановлено, що у первісних поясненнях потерпілого ОСОБА_2 на а.с. 13
зазначено про те, що 21.12.06 р. до нього в лікарню приходили свідки ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та підсудний ОСОБА_1, які просили залагодити даний інцидент, на що
потерпілий відповів відмовою та сказав, що в усьому розбереться міліція. Після
цього через декілька хвилин прийшов ОСОБА_4 та повернув йому телефон. Дану
обставину не було належним чином проаналізовано.

За своїм змістом
постанова суду є правильною та відповідає вимогам ст. ст. 276, 281 КПК України,
хоча суд допустив помилку у імені підсудного ОСОБА_1, яку можна виправити.

Твердження
органів обвинувачення, що тільки їх позиція є вірною і правильною, що дії
ОСОБА_1 слід
кваліфікувати лише за ст.ст. 296 ч. 1, ст.122 ч. 1 КК України і що він тільки
наносив удари потерпілому, не підтверджується беззаперечними доказами. Також,
перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 296 на ч. 1 ст. 296 КК України,
слідчий у своїй постанові послався лише на те, що встановити причетність
ОСОБА_4., ОСОБА_5. до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2. не
представилось можливим.

Таким чином,
постанова місцевого суду по справі є обґрунтованою і відповідає закону. Крім
того, справа порушена 27.12.2006р. (а.с. 1), а досудове слідство закінчено
05.07.2007р. (а.с. 169) без продовження його строків. Це є грубим порушенням
кримінально-процесуального закону..

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

4

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити
без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської
області від 05 грудня 2007 року - без зміни, і вважати, що вона стосується
ОСОБА_1. Під час проведення додаткового досудового слідства виконати вказані
необхідні слідчі дії, усунути недоліки і
вирішити питання щодо дотримання строків досудового слідства.