Справа № 190/151/15-к
Провадження №1-кп/190/35/15
ЄРДР №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001828 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Сокаль Львівської області, громадянина України, маючого базову вищу освіту, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, не зареєстрованого у встановленому законом порядку, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 23 грудня 2014 р. приблизно о 19.40 год., проходячи повз садибу № 49 на вул.. Мірошниченко в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, керуючись раптово виниклим корисливим умислом на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, повторно, з корисливих мотивів підійшов позаду ОСОБА_4 , накинув на його голову мішок, та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого вийняв з лівої кишені ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Нокіа 105» вартістю 350 гривень з сім-картою мобільного оператора зв`язку «Київстар» вартістю 10 гривень. Крім того, ОСОБА_6 вийняв з лівої врізної кишені ОСОБА_4 чоловіче портмоне, в якому знаходилися паспорт громадянина України, водійське посвідчення і медична довідка на ім`я ОСОБА_4 , після чого штовхнув потерпілого руками в бік, від чого ОСОБА_4 впав на землю. З викраденим ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 360 гривень.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 13 січня 2015 р. приблизно о 14.00 год., проходячи повз магазин «Домострой» на вул.. Саксаганській, 109 в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, де керуючись раптово виниклим корисливим умислом на відкрите викрадення чужого майна, повторно, вирішив викрасти гроші у ОСОБА_5 , та підійшовши до потерпілого і застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, штовхнув ОСОБА_5 руками в груди і той впав спиною на сніг, а ОСОБА_6 відкрито вийняв з лівої внутрішньої кишені гроші у сумі 800 гривень. З викраденим з місця вчинення злочину ОСОБА_6 зник, розпорядившись грошовими коштами на свій розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ст. 186 ч. 2 КК України, визнав повністю і пояснив, що він приїхав до товариша в м. П`ятихатки з м. Сокаль Львівської області в пошуках роботи. 23.12.2014 р. ввечері дійсно на вулиці зустрів незнайомого раніше чоловіка і вирішив викрасти у нього майно. Накинувши на голову мішок вийняв з кишені мобільний телефон, який пізніше продав, а гроші витратив на власні потреби. 13.01.2015 р. поблизу магазину побачив знову ж незнайомого раніше чоловіка, який перекладав речі у внутрішній кишені, підійшов ближче і руками штовхнув його в груди, а коли потерпілий впав на сніг, вийняв з кишені гроші 800 грн. і втік. Гроші витратив на продукти харчування та інші потреби. Йому відомо, що він перебуває в розшуку в м. Сокаль Львівської області за вчинення крадіжки. У судовому засіданні висловив щире каяття та просив вибачення у потерпілих, запевняв їх у тому, що має намір повернути викрадені кошти.
Потерпілий ОСОБА_4 матеріальних претензій до обвинуваченого не висловив та вказав на те, що документи відновив, на що витратив значні кошти, підтримав правову позицію прокурора в частині призначення покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 цивільний позов не заявив, однак висловив претензії щодо відшкодування матеріальної шкоди і повернення викрадених коштів, оскільки для нього 800 грн. є значною сумою. Висловився, що ОСОБА_6 йому шкода, однак він має відповідати за вчинені дії відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Оцінюючи в сукупності вищенаведене суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 вчинив злочин проти власності, віднесений відповідно до ст. 12 ч. 4 КК України до категорії тяжких злочинів, а його дії вірно кваліфіковані за частиною другою статті 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_6 раніше не судимий, однак в провадженні Жовківського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження у справі № 444/804/14-к (провадження № 1-кп/444/49/2014) за обвинуваченням ОСОБА_6 та інших за ст. 185 ч. 3 КК України, де ухвалою цього суду від 14.11.2014 р. ОСОБА_6 оголошено в розшук; на обліку у лікарів нарколога і психіатра як П`ятихатської центральної районної лікарні, так і Сокальської центральної районної лікарні, не перебуває, за медичною допомогою не звертався; за місцем проживання в м. Сокаль Львівської області, де не зареєстрований у встановленому законом порядку, характеризується посередньо, заяв і скарг від жителів міста на його поведінку до виконкому Сокальської міської ради не надходило; на військовому обліку призовників у П`ятихатському ОРВК не перебуває.

Обставин, що пом`якшували б покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд не встановив. Обставини, які б згідно ст.. 67 цього Кодексу обтяжували його покарання, також судом не встановлені.

Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що ОСОБА_6 слід обрати покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, що є необхідним і достатнім для досягнення мети покарання та його виправлення і попередження нових злочинів. Відповідно до ст.. 66 КК України щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність. ОСОБА_6 протягом судового слідства свою вину у обсязі пред`явленого йому обвинувачення визнав повністю, давав показання у суді, висловив щире каяття, однак суд вважає, що обвинувачений критично не оцінив свою поведінку, а висловлення в судових дебатах щирого каяття є спеціально змодельованим лише з метою уникнення суворого покарання і, на думку суду, являється стійкою моделлю вибору стратегії захисту проти пред`явленого звинувачення. При цьому суд відмічає відношення обвинуваченого до наслідків його дій, що настали і вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений, вибираючи модель своєї поведінки, керувався системою цінностей, перекрученою з точки зору уявлень про правове і моральне суспільство, до судового розгляду не намагався добровільно відшкодувати завдані злочином збитки або в інший спосіб усунути заподіяну шкоду. Суд враховує правову позицію прокурора, потерпілих, які вважають, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише за умови його ізоляції від суспільства.

Суд у відповідності до ст. 100 КПК України вирішує долю речових доказів у справі і дійшов висновку, що сім-карту мобільного оператора зв`язку «Київстар», визнану постановою слідчого від 15.01.2015 р. речовим доказом і переданий під розписку потерпілому, слід залишити законному володільцю ОСОБА_4 ..
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за статтею 186 частиною 2 КК України, і призначити покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі з поміщенням у кримінально-виконавчу установу закритого типу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання рахувати з 14 січня 2015 року.

Речові докази: сім-карту мобільного оператора зв`язку «Київстар» залишити законному володільцю ОСОБА_4 ..
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обвинуваченому, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому і прокурору копію вироку вручити негайно.

Головуючий