Справа № 161/8575/14-к
Провадження № 1-кп/161/391/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 20 червня 2014 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000192, що надійшов з прокуратури Волинської області 29.05.2014 року з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Середпільці Радехівського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , українця, гр.України, з вищою освітою, працюючого лікарем Луцького міського пологового будинку, неодруженого, раніше судимого: 25.07.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.27 ч.4, ст.369 ч.1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 4000 грн. (штраф сплачено, згідно квитанції №1963 від 31.07.2013 року),

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_4 в березні 2014 року в м.Луцьку (день та час органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на посаді лікаря Луцького міського полового будинку, повторно, з корисливих мотивів, підбурив ОСОБА_5 до передачі грошових коштів в сумі 7500 грн., в якості неправомірної вигоди головному лікарю КП "Луцького центру первинної медико-санітарної допомоги" за працевлаштування його прийомної дочки ОСОБА_6 на посаду медичної сестри в даний лікувальний заклад.

Так він, в березні 2014 року (день та час органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні піцерії "Сан-Ремо", по пр.Волі, 48, м.Луцька, під час розмови з ОСОБА_5 з приводу працевлаштування його прийомної дочки ОСОБА_6 на роботу в один із медичних закладів міста Луцька, пообіцяв допомогти у вирішенні даного питання шляхом надання неправомірної вигоди службовим особам відповідного медичного закладу, запевнивши, що працевлаштуватись в будь-який медичний заклад міста медичною сестрою в інший (законний) спосіб є неможливим.

В березні 2014 року (день та час органом досудового розслідування не встановлено) обвинувачений зателефонував до ОСОБА_5 та в ході телефонної розмови повідомив про те, що в КП "Луцький центр первинної медико-санітарної допомоги" вакантна посада медичної сестри, і оскільки він особисто знайомий з головним лікарем даного медичного закладу та зможе передати йому грошові кошти в сумі 750 доларів США в якості неправомірної вигоди, для вирішення питання про працевлаштування.

Наступного дня (конкретний день та час органом досудового слідства не встановлений), ОСОБА_5 перебуваючи в службовому кабінеті №20 ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_3 , передав останньому грошові кошти в сумі 7500 гривень, банкнотами номіналом по 500 грн. кожна, для їх подальшої передачі в якості неправомірної вигоди головному лікарю КП "Луцький центр первинної медико-санітарної допомоги" за вирішення питання про працевлаштування ОСОБА_6 на роботу на посаду медичної сестри.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України як підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненими повторно.

Під час досудового провадження між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, зокрема, 22.05.2014 року. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому правопорушення, а також зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального провадження, у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності співпрацювати з прокуратурою Волинської області та іншими правоохоронними органами у викритті та виявленні відомих йому правопорушень, а також сплатити в повному об`ємі штраф за призначеним покаранням. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, у виді 4 років позбавлення волі та штрафу в сумі 9 000 грн., без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування основного покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки, з покладенням, згідно ст.76 КК України, відповідних обов`язків.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинувачем про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до категорії тяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ст.474 ч.7 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та Закону.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, так як умови укладеної угоди не відповідають інтересам суспільства, враховуючи той факт, зокрема, що ОСОБА_4 перебуваючи на посаді лікаря Луцького полового будинку та будучи раніше засудженим - 25.07.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.27 ч.4, ст.369 ч.1 КК України, з застосуванням, при цьому, ст.69 КК України, повторно вчинив аналогічний злочин, який є тяжким, що, на думку суду, свідчить про те, що він не розкаявся та продовжує вчиняти неправомірні дії, а тому, укладення угоди суперечить інтересам держави та суспільства в цілому.

Обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості в угоді визначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. На думку суду, враховуючи вищевикладене, вказані обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, прокурором не враховано наявність незнятої та непогашеної судимості за вчинення аналогічного умисного корисливого злочину, а тому обраний та узгоджений вид покарання, який є ближчим до мінімального, суперечить загальним засадам призначення покарання, зокрема вимогам ст.65 КК України, та інтересам суспільства в цілому.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, а тому кримінальне провадження слід повернути прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Згідно ст.474 ч.8 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 відмовити, повернути кримінальне провадження прокурору Волинської області для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: