П О С Т А Н О В А

Справа № 901/1077/12 року

15 листопада 2012 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Матлюк Л.Г.

прокурора Готраш Н.М.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Богородчани справу щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та жителя селища Богородчани, вул.Шевченка, 7/7/51, Богородчанського району Івано-Франківської області, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України;

в с т а н о в и в :

Досудовим слідством ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що діючи умисно, з корисливих спонукань, у невстановлених в ході досудового слідства осіб здійснював придбання наркотичних засобів, які незаконно зберігав та збував. 25.01.2012 року, близько 8 год.15 хв. в підїзді будинку №7 корпус 7 по вул. Шевченка в смт.Богородчанах, у якому він проживає, переслідуючи корисливу мету, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_3 і незаконно збув йому за грошову винагороду в сумі 30 грн. 1,1 грам наркотичного засобу, який у відповідності до експертного висновку являється особливо-небезпечним наркотичним засобом канабісом (марихуаною).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 заявив клопотання про направлення кримінальної справи прокурору для організації проведення додаткового досудового слідства.

Заявлене клопотання мотивував тим, що під час розслідування кримінальної справи допущено однобічність та неповноту досудового слідства.

Зокрема вказав, що підставою для порушення щодо нього кримінальної справи послужили матеріали оперативно-розшукової діяльності, яка проведена з порушенням вимог Закону України Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними. Так, ст.5 вказаного Закону передбачено можливість проведення операції щодо придбання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів оперативної закупки. В матеріалах справи наявна постанова від 18.10.2011 року про проведення у нього оперативної закупівлі, в тексті якої зазначено, що проведення оперативної закупівлі доручено громадянину мпід вигаданим прізвищем ОСОБА_4 Однак, при проведенні оперативної закупівлі органами досудового слідства не було дотримано вимог Інструкції про порядок проведення оперативної закупівлі та контрольованого постачання предметів, товарів і речовин, у тому числі заборонених до обігу, у фізичних та юридичних осіб незалежно від форм власності, яка затверджена Наказом МВС України, Служби безпеки України, ДПА України 30.11.2001 року. Зокрема, посилаючись на п.1.5 цієї Інструкції зазначає, що оперативна закупівля проводиться гласними і негласними працівниками оперативних підрозділів, а також особами, з якими встановлено конфіденційне співробітництво на добровільних засадах. Для проведення такої закупівлі потрібна письмова згода зазначених осіб. Вважає, що така згода мала бути отримана на час складання постанови про проведення оперативної закупівлі, а в матеріалах справи вона відсутня.

Також в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують отримання співробітниками УМВС грошей на проведення у нього оперативної закупівлі наркотичного засобу, що вимагається п.2.9 Інструкції.

Крім того, слідчим Ревюком І.Р. руками оперуповноваженого було проведено його обшук, який незаконно оформлено протоколом огляду місця події. З огляду на це вказаний доказ є неналежним.

Аналогічні порушення процесуального законодавства на його думку проведено при складанні протоколу про огляд покупця.

Вказані недоліки у справі є суттєвими і такими, що не можуть бути усунені в ході судового розгляду, у звязку з чим кримінальна справ підлягає поверненню для проведення досудового слідства відповідно до вимог ст.281 КПК України. При цьому послався, що за таких самих підстав кримінальні справи повертались для проведення досудового слідства згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2012 року.

Також зазначив, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі Тексейра де Касто проти Португаліїсуд розцінив як порушення п.1 ст.6 Конвенції з прав людни і основоположних свобод дії негласних агентів поліції, які придбали у особи наркотики і таким чином підбурили та спровокували особу до вчинення злочину, який за інших обставин без їх втручання міг би бути і не вчиненим. Вважає, що в матеріалах кримінальної справи відсутні дані, які б свідчили про те, що він вчинив би дії, направлені на збут наркотичного засобу, без втручання працівників міліції та їх агента.

Тому, з цих підстав справа також підлягає направленню на нове розслідування.

Захисник підсудного ОСОБА_1 заявлене клопотання підзахисного підтримав.

Прокурор заперечила стосовно можливості задоволення заявленого клопотання. Вказала, що всі обставини, які сторони мали намір зясувати під час розгляду справи були ретельно перевірені і повністю досліджені в судовому засіданні. Підсудний не назвав жодних дій, які на його думку не можуть бути проведені під час розгляду справи у суді і потребували би проведення додаткового розслідування органом досудового слідства. Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б перешкоджали встановленню істини у справі, на досудовому слідстві не допущено.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до чинного кримінально-процесуального закону на підсудного не покладено обовязку доведення своєї невинуватості у вчиненні злочину. В той же час, захищаючись від предявленого обвинувачення підсудний вправі подавати суду докази та клопотати перед судом про дослідження тих доказів, які на його думку можуть спростовувати висунуте йому обвинувачення.

У судовому засіданні безпосередньо учасниками процесу були допитані всі свідки, які запропоновані для допиту як стороною обвинувачення так і захисту. Таким чином, можливості одержати додаткові докази шляхом повторного допиту свідків чи проведення очних ставок немає. У клопотанні про повернення справи на додаткове розслідування підсудний не наводить жодних аргументів які би свідчили про необхідність проведення тих чи інших слідчих дій поза межами судового розгляду.

Прокурор вважає докази обвинувачення, подані суду на дослідження, достатніми для обґрунтування висунутого підсудному звинувачення.

Суттєвих обставин, які могли би бути встановлені при проведення додаткового розслідування суд не вбачає.

Обставини, на які посилається у заявленому клопотанні підсудний щодо належності та недопустимості доказів які містяться у матеріалах кримінальної справи, зокрема на порушення вимог Інструкції про порядок проведення оперативної закупівлі та контрольованого постачання предметів, товарів і речовин, у тому числі заборонених до обігу, а також на порушення визначеної КПК процедури проведення його обшуку, можуть бути оцінені судом лише при постановленні вироку, оскільки жодних дій які б могли усунути на даній стадії допущені на думку підсудного порушення, на які він вказує, вжити неможливо.

Тому, усі зібрані докази слід оцінити в їх сукупності, дати їм правову оцінку і прийняти рішення про доведеність чи відсутність вини підсудного.

Посилання підсудного на відсутність доказів, які би підтверджували його вину, як на підставу повернення справи на додаткове розслідування, не ґрунтується на нормах закону.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідуваннянеприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів.

Тому, суд прийшов до висновку, що клопотання підсудного, підтримане захисником, про направлення справи на додаткове розслідування задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 281, 296 КПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про направлення справи на додаткове розслідування відмовити.

Постанова окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляції на вирок чи постанову, якими буде завершено судових розгляд.

Суддя