Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/667/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_19 та прокурора у кримінальному проваджені № 0000126 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2015 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , повернуто прокурору прокуратури Кіровоградської області для усунення недоліків.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні: вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4,5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції прийняв рішення повернути обвинувальний акт прокурору, в зв`язку із невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Суд зазначив, що направлений до суду обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а лише вказує на те, що встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . При цьому, суд зауважив, що підозра - це ймовірне судження, припущення, попередній висновок про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення. У разі отримання нових доказів раніше повідомлена підозра може бути змінена. Це відрізняє підозру від підсумкового висновку слідчого чи прокурора про винуватість особи, який формулюється у обвинувальному акті, та має бути з точки зору сторони обвинувачення обґрунтованим, достовірним та остаточним ( безсумнівним ).

Відсутність сформульованого обвинувачення вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведеної вище норми Кримінального процесуального кодексу України, та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Також, суд вказав, що в обвинувальному акті в порушення п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначені обставини, які обтяжують покарання обвинувачених, а в разі їх відсутності не зазначено про те, що такі обставини органом досудового розслідування не встановлені, що також є беззаперечним порушенням вимог ст. 291 КПК України.

Крім того, суд відмітив, що в ході досудового розслідування дійсно було грубо порушено право на захист підозрюваної ОСОБА_7 , однак вирішення питання щодо допустимості отриманих в ході досудового розслідування доказів на стадії підготовчого судового засідання є передчасним. При цьому, відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України, а отже, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків у розумний строк

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий судовий розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що обвинувальний акт складено із дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що незрозумілим є твердження суду про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, а наявність лише «формулювання підозри». Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 46 КПК України обвинуваченим ( підсудним ) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу та у зв`язку із тим, що підозрюваний співвідноситься із поняттям підозра так само, як обвинувачений із поняттям обвинувачення, незрозуміло яким чином підозрюваний має набути статусу обвинуваченого на стадії підготовки, підписання чи вручення обвинувального акту.

Щодо висновків суду про те, що в порушення п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначені обставини, які обтяжують покарання обвинувачених, а в разі їх відсутності не зазначено про те, що такі обставини органом досудового розслідування не встановлені, оскільки із викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення вбачається відсутність обставин, що обтяжують покарання, перелік яких відповідно до вимог ст. 67 КК України є вичерпним. Тому уважно ознайомившись із обвинувальним актом суд мав можливість констатувати відсутність таких обставин, а тому додаткове повторне заперечення їх відсутності є зайвим.

Разом з тим, зазначив, що судом першої інстанції допущено істотні вимоги кримінального процесуального закону, а саме: потерпілий ОСОБА_19 не був належним чином повідомлений про дату та час підготовчого судового засідання, крім того судом в порядку ст. 315 КПК України розглянуто питання про продовження запобіжних заходів, а потім з`ясовано питання, викладені в ст. 314 цього ж Кодексу, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що порушено права на захист підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки не зрозуміло, які докази при цьому вивчались та чим обґрунтовується вказана позиція. Натомість зазначив, що судом грубо порушено право на захист обвинуваченої ОСОБА_7 під час судового провадження, в зв`язку з тим, що її захисник не з`явився, а призначеному Центром безоплатної вторинної допомоги, захиснику для проведення окремої процесуальної дії було надано не достатню кількість часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачена не погодила свою позицію з вказаним захисником.

Потерпілий в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий судовий розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, вказує на те, що в порушення вимог ст. 314 КПК України в підготовче судове засідання, яке відбулося 29.06.2015 року та 02.06.2015 року його ніхто не викликав та йому про них відомо не було, що призвело до порушення його прав, визначених КПК України та гарантованих Конституцією. Розгляд справи просив провести за його відсутності.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_12 та адвокат ОСОБА_20 в інтересах ОСОБА_9 просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги і поданої апеляційної скарги потерпілим і просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, думку обвинувачених та їх захисників, які просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів, перевіривши в апеляційному порядку законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, погоджується із висновками суду першої інстанції, зазначеними у вказаній ухвалі про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку із невідповідністю даного обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Так, положеннями статті 291 КПК України регламентовано вичерпний перелік відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, коли він скеровується органом досудового розслідування до суду.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, встановлено обвинувальний акт має містити такі відомості як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення кримінального закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, як вбачається з обвинувального акту, який скерований до суду, останній не містить остаточного та обґрунтованого формулювання обвинувачення, тобто твердження прокурора про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому КПК України, а містить лише дані щодо наявності у останнього достатніх доказів, для підозри зазначених в обвинувальному акті осіб у вчиненні кримінальних правопорушень. Тобто в обвинувальному акті не сформульовано обвинувачення, а лише висунута підозра стосовно обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм дій.

Крім того, за диспозицією ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, тощо).

Відтак, кримінальний процесуальний закон вимагає від органу досудового розслідування зазначення в обвинувальному акті анкетних відомостей кожної особи, яка є саме обвинуваченим по даному кримінальному провадженні, а не підозрюваним, - тобто вже має конкретно визначений процесуальний статус учасника судового провадження, у відповідності до ст. 291 КПК України.

Тому, є цілком обґрунтованим зазначення суду першої інстанції про необхідність, щоб обвинувальний акт, у відповідності до ст. 291 КПК України, містив саме анкетні відомості обвинувачених, а не підозрюваних, оскільки того вимагає кримінальний процесуальний закон України.

Що стосується посилань прокурора на начебто наявність обставин, що обтяжують покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки посилання прокурора з приводу того, що суд при ознайомленні з обвинувальним актом повинен був самостійно констатувати відсутність обставин, які обтяжують покарання є хибним, та являється його власним припущенням, яке не відповідає п.6 ч.2 ст. 291 КПК України, відповідно якого обвинувальний акт має містити обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, твердження прокурора про порушення право на захист обвинуваченої ОСОБА_7 також не заслуговує на увагу. Оскільки встановлено, що захисник адвокат ОСОБА_13 , представляв інтереси обвинуваченої на підставі договору про надання правової допомоги і лише у зв`язку з тим, що у ОСОБА_7 відсутні кошти вона відмовилась від його послуг, після ОСОБА_13 був призначений Центром безоплатної вторинної допомоги, в зв`язку з тим, що він знайомий з матеріалами кримінального провадження.

Доводи прокурора про порушення судом процедури підготовчого судового засідання також не знаходять свого підтвердження, оскільки саме прокурором в підготовчому засіданні було подано клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинувачених саме на стадії вирішення питань передбачених ст. 314 КПК України та саме він наполягав на їх невідкладному розгляді.

Що стосується доводів потерпілого та прокурора про те, що під час підготовчого судового засідання було порушено права потерпілого, то вони є безпідставними, оскільки сам прокурор та жодним із учасників судового провадження, не заперечувалось проти проведення судового розгляду без участі потерпілого, а прокурор не заявляв відповідних клопотань про відкладення підготовчого засідання з цих підстав.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вказав у своїй ухвалі, що обвинувальний акт має недоліки, в зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору для їх усунення, тому підстави для скасування ухвали суду і задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 405 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_19 та прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2015 року про повернення обвинувального акту без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2