ВИРОК

іменем України

04 квітня 2007 року Автозаводський районний суд м.
Кременчука в складі:

головуючого - судді Ященка М.А.,

при секретарі -Шевченко Н.В.,

з участю прокурора - Сеннікова А.Б.,

захисника -
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці
кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України,
освіта базова середня, учня 10-6 класу ЗОШ № 6 м. Комсомольська, проживаючого в
АДРЕСА_1, раніше не судимого, у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2ст. 186 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта базова
середня, учня 10 - б класу ЗОШ № 6 м. Комсомольська, проживаючого в АДРЕСА_2,
раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ВСТАНОВИВ:

30.09.2006 року
близько 19-30 години неповнолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, знаходячись на території
ЗОШ № 13, розташованої по вул. Красіна в м. Кременчуці, маючи намір на відкрите
викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з застосуваннням погрози примінення насильства, яке не є
небезпечним для життя та здоров"я потерпілого, відкрито заволоділи
особистим майном неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4- мобільним телефоном
" Ж>КІА 3250 ", вартістю 1861 грн., в якому знаходилась сім -
картка " КИЇВСТАР", вартістю 30 грн., заподіявши цьому потерпілому
майнову шкоду в розмірі 1891 грн. та особистим майном неповнолітнього ОСОБА_5 -
мобільним телефоном " МОТОК.ОІХА - V - 360
" , вартістю 890 грн, в якому знаходилась сім - картка "
КИЇВСТАР", вартістю ЗО грн., заподівши цьому потерпілому майнову шкоду в
розмірі 929 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зникли, викраденим
розпорядилися на власний розсуд.

Свою вину у
вчиненні інкримінованого йому злочину підсудний ОСОБА_1 визнав частково,
показавши в суді, що 30.09.2006 р. близько 17.00 год. він разом з ОСОБА_2, та свідком ОСОБА_6 приїхали в м.
Кременчук Полтавської області та на території ЗОШ № 13 познайомилися з групою
молодих людей, серед яких знаходились потерпілі. На їх прохання потерпілі
показали їм свої мобільні телефони для того, щоб подивитись їх та послухати
музику. При цьому потерпілий ОСОБА_4 передав свій мобільний телефон " Ж)КІА
3250 " ОСОБА_6, який в свою чергу передав його ОСОБА_2, а ОСОБА_5 надав
свій телефон "МОТОКОІХА - V - 360 " йому. Поспілкувавшись з потерпілими певний
час, він та ОСОБА_2 почали втікати з місця спілкування, тримаючи мобільні
телефони в руках. Потерпілі кричали їм в слід, але вони на це не реагували.
Втікаючи з місця пригоди, ОСОБА_2 впав і потерпілі підбігли до нього, вимагаючи
повернення телефона, але він
та свідок ОСОБА_6 повернулися до місця, де знаходився ОСОБА_2, після чого всі
втрьох вони покинули місце пригоди. ОСОБА_6 ніякої участі у вчиненні злочину не
приймав . Змови між ним та ОСОБА_4 не було, і вони діяли попередньо не
домовляючись, виходячи з обстановки яка складалася. Погроз застосування
насильства до потерпілих вони не висловлювали, а просто говорили їм, щоб ті
відійшли.

2

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому
злочину підсудний ОСОБА_2 визнав частково, показавши в суді про ті ж обставини
заволодіння мобільними телефонами потерпілих, що і ОСОБА_1 Під час заволодіння
телефонами потерпілих попередньої змови між ними не було, і у них одночасно
виник намір вчинити це. Коли він втікав разом разом з ОСОБА_7 з місця пригоди,
він перечепився і впав, після чого до нього підбігли потерпілі, вимагаючи
повернення телефону, але погроз застосування насильства він не висловлював і
після того, як до нього повернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вони всі втрьох покинули
місце пригоди, просто попередивши потерпілих, щоб вони не підходили до них.

Крім показань
підсудних їх винність у вчинені встановлених судом злочинів повністю
підтверджується дослідженими та всебічно перевіреними судом доказами, які
являються допустимими, належними та достатніми.

Потерпілий
ОСОБА_4 підтвердив обставини зустрічі 30.09.2006 року на території ЗОШ № 13 в
м. Кременчуці з підсудним. Він та його товариш ОСОБА_5 дали останнім мобільні
телефони на їх прохання. В той момент, коли в руках ОСОБА_2знаходився його
мобільний телефон " МОКІА 3250 " той разом з телефоном почав тікати,
а слідом за ним побіг ОСОБА_1 разом з мобільним телефоном " МОТОКОІХА - V - 360
", який належить ОСОБА_5 Потім ОСОБА_2 впав і вони зі ОСОБА_5 підбігли до
нього, вимагаючи повернення телефона,
але в цей час почали повертатись ОСОБА_1 та ОСОБА_6 і вони, злякавшись
відпустили ОСОБА_2

Потерпілий
ОСОБА_5 підтвердив обставини заволодіння мобільними телефонами, які належить
йому та ОСОБА_4 Після того, як ОСОБА_2, втікаючи впав, він та ОСОБА_4 підбігли
до нього, вимагаючи повернення мобільного телефона,
але ОСОБА_2, погрожуючи їм, засунув руку за верхній одяг і сказав: "
Не підходьте, а то заріжу! ". В цей час до них наблизились ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 і почали погрожувати побити їх. Оцінюючи погрози, як реальні так, як ті
хлопці були старші і сильніші за них, він та ОСОБА_4 відійшли від ОСОБА_2і всі
троє хлопців покинули місце пригоди.

Законний
представник потерпілого ОСОБА_5, його батько ОСОБА_5 показав суду, що його син
відразу після події злочину розповідав йому, що коли після заволодіння
мобільним телефоном підсудний ОСОБА_2 впав
і його син разом з ОСОБА_4 наблизились до нього, той вийняв з кишені
предмет, схожий на ніж і його син з товаришем злякалися та пішли геть. На даний
час викрадений у сина телефон повернено і він не наполягає на суворому
покаранні підсудних.

Законний
представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_8 показала в суді, що на
даний час заподіяна злочинними діями підсудними майнова шкода повністю
відшкодована і вона не наполягає на суворому покаранні підсудних.

Свідок ОСОБА_6
засвідчив у суді, що без погодження своїх дій з ним, його знайомі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відкрито заволоділи мобільними телефонами у двох неповнолітніх
потерпілих. Коли вони разом з мобільними телефонами телефонами стали втікати з
місця події, він побіг слідом за ними. Коли ОСОБА_2, втікаючи впав, він чув, що
той висловлював на словах погрози потерпілим.

Крім цього, вина підсудних підтверджується дослідженими
судом письмовими доказами:

гарантійними талонами та довідками ПП " Солодовник
", якими підтверджується розмір заподіяної потерпілим шкоди ( а.с. 14, 16,
17, 19 );

протоколом огляду місця пригоди від 06.12.2006 р., яким
підтверджується вилучення

викраденого у потерпілого ОСОБА_5 мобільного телефона "МОТОК.ОІХА
- V - 360 " (а.с.31);

протоколами допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, які почергово придбали,
викрадений у потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон, не знаючи , що він здобутий
злочинним шляхом ( а.с. 32- 34);

протоколами очних ставок між ОСОБА_6 та
ОСОБА_2., між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, якими підтверджується той
факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2

погрожували
потерпілим фізичною розправою, якщо вони не відійдуть від них ( а.с.
37-38 );

протоколами
очних ставок між ОСОБА_4 і ОСОБА_2. та ОСОБА_4 та ОСОБА_1. згідно яких підсудні погрожували потерпілим приміненням фізичного
насильства, якщо вони не відійдуть від них (а.с. 50-51 );

3

протоколами очних ставок між ОСОБА_5 і ОСОБА_1. та
ОСОБА_5 і ОСОБА_2., якими підтверджується факт погрози фізичним насильством
потерпілим зі сторони підсудного ( а.с. 60-61 );

речовим доказом - мобільним телефоном "МОТОЯОІХА - V - 360
" та іншими дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Даючи оцінку
проаналізованим вище доказам, суд вважає повністю доведеним, що при відкритому
заволодінні майном потерпілих підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 діяли погоджено, за
попередньою змовою, про що свідчить синхронність їх дій та показання
потерпілих, свідків та самих підсудних під час досудового слідства. Суд вважає
доведеним також той факт, що, намагаючись утримати відкрито викрадене у
потерпілих майно, підсудні погрожували їм приміненням насильства, яке не є
небезпечним для життя чи здоров"я потерпілих, що підтверджується
показаннями потерпілих та свідка ОСОБА_6 Показання підсудних в суді про те, що
під час заволодіння майном потерпілих вони діяли без попередньої змови між
собою та не погрожували приміненням фізичного насильства потерпілим, суд вважає
способом їхнього захисту з метою пом"якшення покарання.

Умисні дії
ОСОБА_1 та ОСОБА_2по відкритому заволодінню чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з
приміненням погроз застосування насильства, яке не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 міри покарання, суд
враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які відноситься до тяжких
злочинів, особу підсудних, їх молодий вік,
той факт, що вони позитивно характеризуються за місцем проживання, обидва
вперше притягуються до кримінальної відповідальності, мають нормальні умови
проживання та виховання, продовжують навчання у середніх навчальних закладах.
Судом також враховується психологічні особливості неповнолітніх, обставини їх
життя та виховання.

Обставинами, які
пом'якшують покарання підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2суд визнає: вчинення злочину
неповнолітніми, сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілим
матеріальної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання підсудних судом не
встановлено. Вирішуючи питання про
необхідність призначення неповнолітнім громадського вихователя, суд
вважає недоцільним призначати неповнолітнім громадського вихователя в
зв"язку з тим, що вони мають батьків, які здатні в повній мірі
контролювати поведінку своїх дітей.

З урахуванням
вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання підсудних ОСОБА_1 та
ОСОБА_2попередження нових злочинів, їм має бути призначене необхідне й
достатнє покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції статті передбачаючої відповідальність за
скоєне та приходить до переконання, врахувавши обставини, які
пом'якшують покарання та дані про особу неповнолітніх підсудних, про можливість
їх виправлення без відбування покарання, з приміненням ст.ст. 104, 75, 76 КК
України.

Речові докази по справі (а.с. 63 ) необхідно повернути
власнику. Керуючись ст. ст. 323, 324, 445 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 визнати винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК
України та призначити їм покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення
волі, кожному.

На підставі ст.
75 КК України звільнити засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2від відбування призначеного покарання, з
випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік,
кожному.

Згідно ст. 76 КК
України покласти на засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2обов"язки: не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей
орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично
з"являтися туди для реєстрації.

4

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу засудженим
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити попередню - підписку про невиїзд.

Речові докази по
справі мобільний телефон " МОТОРОЛА - V - 360
" (а.с. 63) повернути потерпілому ОСОБА_5

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області
протягом 15 діб з часу проголошення.