Ухвала

іменем україни

17 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_8,
суддів:ОСОБА_9, ОСОБА_10,
за участю секретарясудового засідання ОСОБА_11,
прокурора ОСОБА_12,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000045 за касаційною скаргою заступника прокурора Київської області на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2014 року щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Києва, мешканця АДРЕСА_1),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК,

у с т а н о в и в:

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вважає, що строк апеляційного оскарження вироку щодо ОСОБА_6 пропущено з поважних підстав, проте суддя апеляційного суду залишив це поза увагою, і всупереч ст. 399 КПК одноособово відмовив у поновленні цього строку й повернув апеляційну скаргу.

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 25 квітня 2014 року затверджено угоду про примирення між потерпілим та ОСОБА_6, обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК й призначено узгоджену сторонами міру покарання - штраф у розмірі 8500 грн.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор звернувся до апеляційного суду зі скаргою на вказане рішення. При цьому прокурор заявив клопотання про поновлення строку на оскарження цього рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2014 року заступнику прокурора Київської області відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження та на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК його апеляційну скаргу на вказаний вирок місцевого суду повернуто скаржнику.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені у скарзі, суд касаційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 398 КПК апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Отримавши апеляційну скаргу на вирок чи увалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

За правилами ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, в тому числі, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК у випадку, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, ухвалюється рішення про повернення апеляційної скарги. При цьому, під судом апеляційної інстанції відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 3 КПК, слід розуміти Апеляційний суд Автономної Республіки Крим, апеляційний суд області, міст Києва та Севастополя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення. Іншими словами, закріплене в КПК значення терміну «суд апеляційної інстанції» є узагальнюючим та не містить жодних вказівок на склад суду. Аналогічне твердження випливає й в результаті здійснення системного аналізу використання в нормах процесуального закону терміну «суд», яке за своїм значенням також має узагальнюючий характер і охоплює собою як суддю, який здійснює судове провадження одноособово, так і колегію суддів у складі трьох або п'яти чи семи суддів, а також суд присяжних.

22 вересня 2014 року (згідно відмітки поштового відділення на конверті) прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вирок від 25 квітня 2014 року, яким затверджено угоду про примирення від 28 березня 2014 року між потерпілим ТОВ «Технічний центр - Енергія» в особі директора ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 При цьому прокурор порушивав питання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.

Як убачається із матеріалів провадження, прокурор був присутній під час проголошення вироку. Причини пропуску строку, на які апелянт посилався та які перешкодили йому своєчасно подати апеляційну скаргу, суддя-доповідач правомірно визнав безпідставними, оскільки закон передбачає обчислення іншого строку лише у разі відсутності апелянта у судовому засіданні.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги прокурора не можна визнати прийнятними.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 436-438 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2014 року залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8ОСОБА_9ОСОБА_10