Дата документу Справа № 219/1149/2015-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 219/1149/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1093/15 ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 186, Доповідач в 2 інстанції
ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Артемівськ Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6 в режимі відео конференції з Артемівського міськрайонного суду Донецької області.
Встановлені вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2015 року обставини:
12 січня 2015 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , знаходячись в зальній кімнаті вищевказаної квартири, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрав зимову куртку синього кольору вартістю 550 гривень, яка належить ОСОБА_8 , після чого разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.
Крім того, 14 січня 2015 року, приблизно о 00 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 знаходився за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно з останнім, а також з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вживав спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв, після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покинули вищевказану квартиру, у ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_8
14 січня 2015 року о 00 годин 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в зальній кімнаті вищевказаної квартири, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, умисно, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , наніс приблизно 4-5 ударів долонею правої руки в область голови ОСОБА_8 , який захищаючись закрив руками свою голову, тому удари виявились незначними, подавив волю потерпілого до перешкоджання своїх злочинних намірів, після чого відкрито викрав з зальної кімнати зазначеної квартири телевізор марки «JYS», який був розташований на тумбі в кутку кімнати, вартістю 654 грн. та тепло-вентилятор марки «Delfa 214», який був розташований біля тумби з телевізором, вартістю 125 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 і зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.
Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2015 року:
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України і йому призначено покарання:

· за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

· за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання, строком на чотири роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком 3 роки і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін особисте зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_11 , посилається на незаконість та необгрунтованість вироку суду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав вимоги апеляційної скарги, вважаючи призначене покарання таким, що відповідає положенням ст. 65 КК України та особі обвинуваченого, вислухавши позицію ОСОБА_11 з проханням залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильної юридичної кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 186 КК України як викрадення чужого майна (грабіж) та за ч.2 ст. 186 КК України як викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно в апеляції не оскаржується.

За згодою учасників судового провадження та самого обвинуваченого, згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались докази стосовно фактичних обставин справи, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, тобто в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому покарання суд врахував тяжкість вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та тяжким, наявність обтяжуючої вини обставини вчинення кримінального, правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України у стані алкогольного сп`яніння.
Водночас, відповідно до змісту загальних, передбачених ст. 65 КК України, засад призначення покарання останнє має відповідати принципу індивідуалізації покарання.
Як видно з вироку, суд належним чином умотивував рішення, чому він прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства.
При цьому суд обгрунтовано взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається в ГУЗ «Артемівський професійний аграрний ліцей», позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, молодий вікОСОБА_6 , також суд врахував думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому не суворого покарання, у зв`язку із поверненням речей - відсутність матеріальної шкоди, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття ОСОБА_6 , активне сприяння у розкритті злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання повністю відповідає вимогам ст.ст. 65-67 КК України, воно є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстави для задоволення апеляції прокурора про скасування вироку через його м`якість та про постановлення нового вироку з призначення ОСОБА_6 покарання у виді реального його відбуття відсутні.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4