АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/607/15 Справа № 182/9703/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

02 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше судимий:

- 31.07.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт,

засуджений: - за ч.2 ст.389 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 року та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 10 днів обмеження волі.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи засудженим 31.07.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став і умисно ухилявся від відбуття покарання призначеного судом.

Так ОСОБА_7 , 03.10.2014 року в кримінально-виконавчій інспекції м.Нікополя Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області був ознайомлений з порядком та умовами відбуття призначеного йому покарання у виді 100 годин громадських робіт, тобто йому було роз`яснено вимоги ч.1 ст.37 та ст.40 Кримінально-виконавчого Кодексу України, та він був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.389 КК України за ухилення від відбування громадських робіт.

Однак ОСОБА_7 , ігноруючи порядок і умови відбуття покарання, за виданим у кримінально-виконавчій інспекції направленням в Нікопольську міську комунальну аварійно-рятувальну службу не прибув, відбутого строку покарання не має. Крім того ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію у встановлені постановою про встановлення днів явки на реєстрацію четверту п`ятницю кожного місяця, тобто 24.10.2014 року та 28.11.2014 року, тим самим умисно ухилився від відбуття покарання у виді громадських робіт, тобто порушив вимоги ст.40 Кримінально-виконавчого Кодексу України.

В апеляції перший заступник прокурора Дніпропетровської області, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду відносно ОСОБА_7 змінити в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Свої доводи прокурор аргументує тим, що суд призначаючи покарання обвинуваченому на підставі ч.1 ст.71 КК України, при складанні різновидних покарань, зобов`язаний був менш суворий вид покарання попередньо перевести у більш суворий, виходячи з того співвідношення, яке встановлене ст. 72 КК України, а саме один день позбавлення волі відповідає восьми годинам громадських робіт, і лише після цього здійснити їх складання. З урахуванням зазначеного прокурор просить у резолютивній частині вироку зазначити, що обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням вимог ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 10 днів обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказах, при цьому в апеляції прокурора не оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, органами досудового слідства та судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми та достовірними.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.389 КК України як ухилення від відбуття громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Між тим, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає зміні на підставі п.1 ст.413 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид покарання, виходячи з такого їх співвідношення: - одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

З резолютивної частини вироку вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст.71 КК України у виді 2 років 10 днів обмеження волі, суд хоча і врахував те, що ОСОБА_7 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 року засуджений до покарання у виді 100 годин громадських робіт, однак в порушення вимог ст.72 КК України не зазначив це у вироку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при складанні різновидних покарань повинен був перевести менш суворий вид покарання, а саме громадські роботи, у більш суворий обмеження волі, після чого здійснити їх складання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляції прокурора є обґрунтованими, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 року у виді 80 годин громадських робіт, що згідно ст.72 КК України відповідає 10 (десяти) дням обмеження волі і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років 10 (десяти) днів обмеження волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4