ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року

м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі :

судді одноособово
Здоровиця О.В.,

при секретарі
Сисенко Ю.В.

за участю прокурора
Ленкевич І.В.

потерпілого
ОСОБА_2

обвинуваченого
ОСОБА_3
розглянувши в відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Добропілля кримінальне провадження
за обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Білозерське Донецької області,
громадянина України, освіта середня,
розлученого, не працює, який мешкає
АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою
АДРЕСА_2, раніше судимого 10.01.2013 року
Добропільським міськрайонним судом
Донецької області за ч.1 ст.309 КК України
до штрафу в розмірі 850 грн.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи раніше судимою
особою, при цьому судимість якого не
знята та непогашена вчинив умисний
злочин при наступних обставинах.

ОСОБА_3 згідно рішення суду, а саме
постанови Добропільського міського
суду Донецької області від 08.11.2001 року
зобов»язаний сплачувати аліменти на
утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6
року народження на користь ОСОБА_5 в
розмірі 14 усіх видів заробітку, але не
менше 12 неоподаткованого прибутком
мінімуму доходів громадян щомісячно,
починаючи з 24 жовтня 2001 року і до
повноліття дитини. Однак, ОСОБА_3,
знаючи про існування вищевказаного
рішення, будучи попередженим про
кримінальну відповідальність в разі
ухилення від сплати аліментів і
розуміючи правові наслідки цього,
будучи працездатною особою, в період з
04 серпня 2012 року по 30 липня 2013 року,
умисно, злісно ухилявся від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дитини (аліментів).З цією
метою, ОСОБА_3, в період з 04 серпня 2012
року по 30 липня 2013 року ніде не
працював, заходів до офіційного
працевлаштування не приймав, до центру
зайнятості населення з приводу
працевлаштування не звертався,
добровільно аліменти на утримання
доньки ОСОБА_5 не сплачував, будь-яких
дій направлених на погашення існуючої
заборгованості по аліментам не вчиняв.
У результаті умисних дій ОСОБА_3, а саме
злісного ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дитини (аліментів), у період
часу з 04 серпня 2012 року по 30 липня 2013
року виникла заборгованість по
аліментам в сумі 12936,49 грн. Загальна
заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на
користь ОСОБА_5 на утримання доньки
ОСОБА_4 станом на 30 липня 2013 року
становить 21959,42 грн.

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3 вину в
інкримінованому правопорушенні визнав
повністю і не оспорював ні обставини
скоєння злочину, ні суму
заборгованості і період її виникнення.
Суду пояснив, що йому відомо, що за
рішенням суду від 08.11.2001 року він
зобов»язаний сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_5 на утримання своєї
доньки ОСОБА_4 2001 року народження, в
розмірі 25% заробітку. Аліменти, коли
він працював, у нього утримувались з
заробітної плати згідно виконавчого
листа. З серпня 2012 року він не працює і
тому аліменти на утримання доньки не
сплачує, так як його періодичні
заробітки невеликі і тому він не має
змоги сплачувати аліменти за рішенням
суду. Зазначив, що його стан здоров'я
дозволяє йому працювати, але він не
може знайти роботу з високими
заробітками, а робити і отримувати
мінімальну заробітну плату він не
бажає. На облік в центр зайнятості
населення з серпня 2012 року і до
теперішнього часу він не звертався.
Іншої матеріальної допомоги своїй
доньці він не надавав. Також зазначив,
що його попереджали про кримінальну
відповідальність за ухилення від
сплати аліментів і він розумів правові
наслідки такого ухилення. В скоєному
щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому
засіданні показала, що обвинувачений
ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 2001 року
народження і згідно рішення суду
повинен сплачувати аліменти на її
користь на утримання останньої, але
свої обов»язки щодо сплати аліментів
виконував неналежним чином. З серпня 2012
року взагалі не сплачує аліментів.
Період заборгованості по аліментам і
її розмір не оспорювала. Зазначила, що
ніякої додаткової матеріальної
допомоги на утримання доньки в період
серпня 2012 року і до теперішнього часу
вона не отримувала. Просила покарати
обвинуваченого на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші
учасники процесу не оспорюють всі
фактичні обставини справи і судом
встановлено, що вони правильно
розуміють зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та
істинності їх позиції, суд, роз'яснивши
учасникам процесу положення ч.3 ст.349
КПК України, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку,
провів судове слідство у справі щодо
всіх фактичних обставин із
застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК
України, визнавши недоцільним
дослідження в цій частині інших
доказів по справі, окрім допиту
обвинуваченого, потерпілої та
матеріалів кримінального провадження.

Крім повного визнання своєї провини
обвинуваченим, його провина
підтверджується сукупністю
досліджених судом доказів, а саме:
копією свідоцтва про народження дитини
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6; копією постанови
Добропільського міського суду
Донецької області від 08.11.2001 року з якої
вбачається, що з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_6 року народження стягнуті
аліменти в розмірі 14 усіх видів
заробітку, але не менше 12
неоподаткованого прибутком мінімуму
доходів громадян щомісячно, починаючи
з 24 жовтня 2001 року і до повноліття
дитини; постановою про відкриття
виконавчого провадження від 23.11.2001 року
за виконавчим листом, виданим на
підставі постанови Добропільського
міського суду Донецької області від
08.11.2001 року; копією виклик -
попередження на ім.»я ОСОБА_3,
показаннями потерпілої ОСОБА_2, які
надані останньою в судовому засіданні;
поданням в.о. начальника ВДВС
Добропільського МРУЮ від 30.07.2013 року, з
якого вбачається, що у ВДВС знаходиться
на виконанні виконавчий лист № 2-1888 від
08.11.2011 року виданий Добрпоільським
міськрайонним судом про стягнення
аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на
утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6.
Заборгованість по аліментам за період
з 04.08.2012 року по 30.07.2013 року складає 12936,49
грн. Загальна заборгованість ОСОБА_3 по
аліментам на користь ОСОБА_5 на
утримання доньки ОСОБА_4 станом на 30
липня 2013 року становить 21959,42 грн.(при
цьому заборгованість по аліментам
станом на 04.08.2012 року становить 9022,93
грн.); довідкою Добропільського
міського центру зайнятості від 20.09.2013
року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 за
сприянням у працевлаштуванні до даного
центру не звертався і на обліку на
даний час не перебуває.

Зазначені документи сумнівів у їх
достовірності не викликали, викладені
чи посвідчені в них відомості є такими,
що мають значення для встановлення
фактів і обставин кримінального
провадження.

Кожний з доказів визнається і
оцінюється судом як належний та
допустимий, а всі вони у сукупності -
достатніми та взаємозв'язаними для
прийняття процесуального рішення.

Оцінюючи зібрані докази у їх
сукупності, суд вважає, що вина
ОСОБА_3 доведена у вчиненні
кримінального правопорушення за ч.1
ст.164 КК України, як злісне ухилення від
сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання дітей (аліменти) і
його дії кваліфіковані вірно.

При визначенні виду та міри покарання
обвинуваченому суд враховує
тяжкість вчиненого ним злочину,
наслідки які настали, особу
обвинуваченого, який за місцем
проживання характеризується
позитивно, перебуває на обліку у
лікаря нарколога, на обліку у лікаря
психіатра не перебуває, раніше
судимого.

До обставин, що пом»якшують покарання
обвинуваченого суд відносить щире
каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання
обвинуваченого суд вважає рецидив
злочинів.

Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_3
скоєно кримінальне правопорушення
невеликої тяжкості, в скоєному він щиро
розкаюється, та з урахування
викладених вище обставин суд вважає,
що необхідним і достатнім для
виправлення та перевиховання
останнього є покарання у вигляді
громадських робіт.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не
обиралась.Речових доказів та
процесуальних витрат у справі не має.

Керуючись ст.ст.368, 370- 374, 394 КПК України,
суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК
України і призначити йому покарання у
вигляді 100 (сто) годин громадських
робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання
вироком законної сили - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Донецької області
через Добропільський міськрайонний
суд Донецької області протягом 30 днів з
дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Надруковано у нарадчій кімнаті в
одному примірнику.

Суддя
О.В.Здоровиця

10.12.2013