Справа № 464/6265/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/50/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000866 від 23.04.2014, за апеляційною скаргою виконуючого обов`язки прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 03 листопада 2014 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.03.2014 року Сихівським районним судом за ч.1 ст.125 КК України на 90 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

з участю прокурора : - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_7 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 03.03.2014р., остаточно визначено покарання 1 (один) рік п`ять днів обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку один рік.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації у вказані органи.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що відповідно до вироку Сихівського районного суду м.Львова від 03 березня 2014 року він був засуджений за ч.1 ст.125 КК України на 90 годин громадських робіт. 10.04.2014р., перебуваючи у кримінально-виконавчій інспекції Сихівського району м.Львова за адресою м.Львів, вул. Хуторівка, 24, будучи ознайомлений із згаданим вироком районного суду та порядком і умовами відбування призначеного йому судом покарання у виді 90 годин громадських робіт, був скерований для його відбування в ЛКП «Бондарівка», що по вул. Я.Гашека, 15 в м.Львові, де його було призначено на посаду різноробочого на період з 11.04.2014 року по 14.05.2014 року. Одночасно 10.04.2014р. майстром дільниці ОСОБА_9 було повідомлено ОСОБА_7 про початок виконання ним громадських робіт з 08 год. 11.04.2014р. Однак, 11.04.2014р. близько 8 години ОСОБА_7 прийшов у ЛКП «Бондарівка», де повідомив директорові вказаного комунального підприємства ОСОБА_10 та майстрові дільниці ОСОБА_9 про те, що він відмовляється виконувати роботу, після чого пішов і в подальшому жодної години громадських робіт не відпрацював.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст.ст.71, 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 5 днів.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до ОСОБА_7 ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків, в результаті чого неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність. Таким чином, всупереч ст. 65 КК України суд призначив покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, та є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Із листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.02.2015 року видно, що ОСОБА_7 29 січня 2015 року призваний на військову службу по мобілізації та направлений у військову частину.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наслідки та обставини вчиненого, дані про його особу, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, щиро розкаюється у вчиненому, наявність на його утриманні матері похилого віку.

Колегія вважає, що це покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому доводи апеляційної скарги не можуть заслуговувати на увагу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим та постановлений відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Сихівського районного суду міста Львова від 03 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4