Справа № 359/5077/15-к
Провадження № 1-в/359/231/2015
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2015 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю представника БВК № 119 ОСОБА_3 ,

за участю засудженого ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль в режимі відеоконференції спільне подання адміністрації Бориспільської ВК № 119 і спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.01.2013 р. вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, -

встановив:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2013 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 71 КК України, призначено остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.11.2013 р., вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2013 року, - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2014 р., касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13.11.2013 р. щодо нього повернуто.

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

10.06.2015 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло спільне подання адміністрації Бориспільської ВК № 119 і спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 на підставі ст. 81 КК України. У поданні зазначається, що засуджений відбув 2/3 строку покарання, за час відбування покарання в установі засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень не має. Працевлаштований на промисловій зоні установи на дільниці ПТУ. За сумлінне поведінку і ставлення до праці має 2 заохочення правами начальника установи. Приймав участь в програмі диференційованого виховного впливу "Професія", яка реалізована в повному обсязі, а також приймає активну участь у суспільному житті колективу відділення. Враховуючи все вищезазначене просили суд звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування покарання.

У судовому засіданні представник БВК подання підтримав та просив суд задовольнити.

Засуджений в судовому засіданні просив подання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає подання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 81 КК України передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Для застосування звільнення, згідно п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно, щоб засуджений фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2013 року, ОСОБА_4 засуджено до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахується з 20.08.2013 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2014 р. засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі 3 років 7 місяців 1 дня скорочено наполовину в силу ст. ст. 6, 11 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, та встановлено йому невідбуту частину покарання 1 рік 9 місяців 15 днів (а.с.5-6).

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Таким чином, на момент направлення подання до суду ОСОБА_4 відбув 1/2 строку призначеного покарання. Невідбута частина покарання становить 7 місяців 11 днів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 вищезазначеної Постанови передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в БВК № 119 з 23.11.2013 р. За час перебування в установі зарекомендував себе з позитивного боку, розпорядку дня дотримується, вимог режиму відбування покарання не порушував, стягнень не має. Працевлаштований на промисловій зоні установи на дільниці ПТУ. Виробні завдання виконує сумлінно, якісно та вчасно. Порушень правил техніки безпеки не допускає. Роботи по благоустрою території установи та інші допоміжні роботи виконує, розуміє їх необхідність. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має три заохочення правами начальника установи (а.с.33, 34, 35). У відношенні до працівників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. Товаришує із засудженими, які мають потенційно позитивну спрямованість. Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу "Професія", яка реалізована в повному обсязі. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, які позитивно впливають на його поведінку. Будує позитивні плани на майбутнє. Приймає активну участь у суспільному житті колективу відділення. Вину за вироком суду визнав повністю, призначене покарання вважає справедливим.

Крім того, як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_4 від 18.11.2014 р., затвердженої в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 майором внутрішньої служби ОСОБА_6 (а.с.31), засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення, тому згідно ст. 82 КК України, заслуговував на застосування до нього більш м`якого виду покарання. Однак, відповідно до ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області було відмовлено у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_4 , у зв`язку із заявою засудженого про відмову застосування до нього більш м`якого покарання (а.с.32).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент розгляду клопотання відбув 1/2 призначеного строку покарання, а своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тому, суд вважає за доцільне звільнити умовно-достроково засудженого від відбування покарання призначеного судом на невідбуту його частину, яка становить 7 місяців 11 днів.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. ст. 12, 81 КК України та керуючись . 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
Подання задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину покарання 7 місяців 11 днів.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1