Справа № 337/1224/15-к
Провадження № 1-кп/337/118/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
законних представників неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника Відділу по Хортицькому району служби ( управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Запоріжжі, громадянина України, освіта середня, навчається у Запорізькому професійному будівельному ліцеї, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в :
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю і пояснив, що 01.02.2015 року він, ОСОБА_12 та інші, знаходилися у кафе на дні народження знайомого, коли йому зателефонувала знайома дівчина та повідомила, що у них є автомобіль, запропонувала прийти. Коли вони з ОСОБА_13 прийшли на стоянку біля будинку, побачили автомобіль ВАЗ-2109 у якому знаходилися чоловік 5-6 знайомих. Він намагався завести автомобіль, але той не завівся, після чого він запропонував ОСОБА_14 відкрутити колесо з автомобіля і той погодився. Він відкрутив одне колесо, але потім хтось сказав, що з вікна будинку їх знімає хтось на телефон. Він узяв колесо і разом з ОСОБА_13 віднесли його у під`їзд житлового будинку АДРЕСА_4 , де залишили. Чий це був автомобіль він не знає. У скоєному розкаюється.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_4 заявлено письмове клопотання про передачу обвинуваченого на поруки його законному представнику бабусі- ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення яке є злочином середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_8 підтримали клопотання та просять його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник Служби у справах дітей, не заперечують проти задоволення заявленого клопотання.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, законного представника обвинуваченого, представника служби у справах дітей, вважає за доцільне задовольнити клопотання захисника обвинуваченого та звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання і застосувати відносно нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд бабусі ОСОБА_8 , згідно ст. 105 КК України.
Відповідно до ст. 105 КК України, суд може застосувати до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;
3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше засуджений не був, за місцем проживання та за місцем навчання характеризується задовільно.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_6 кримінальне правопорушення скоїв будучи неповнолітнім, вину у вчиненні правопорушення визнав повністю та щиросердно розкаявся.
Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування примусових заходів виховного характеру» N 5-477км11 від 07.04.2011 року - у разі засудження неповнолітнього суд може визнати, що він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, однак до нього слід застосовувати примусові заходи виховного характеру. У такому разі суд визначає покарання, встановлює його вид і розмір і постановляє про звільнення від покарання на підставі ст. 105 КК України. Одночасно суд призначає вид примусового заходу виховного характеру, який має бути застосовано щодо неповнолітнього і визначає його зміст (обов`язки, які покладаються на неповнолітнього, тривалість застосування заходів).
Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, поведінка обвинуваченого вказує, що на момент постановлення вироку він не потребує застосування покарання, тому його слід, відповідно до статті 105 КК України, звільнити від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_8 .
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.
На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_8 строком на один рік.
Речовий доказ шину та легко-сплавний диск, повернути потерпілому ОСОБА_11 .
Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1