В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2014 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області колегіально у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14

обвинувачених - ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000861 від 28грудня 2012 року,

за обвинуваченням ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Новотроїцького району, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, який відбуває покарання за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2003 року, який був змінений ухвалою Верховного Суду України від 24 лютого 2003 року за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 187 ч. 3 187 ч. 4 , 115 ч. 2, п.6,12 КК України,ст.. 70 ч. 1 КК України, згідно яких остаточне покарання визначене у вигляді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією всього майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч. 2 п. 6, ст.. 187 ч. 4 КК України,

за обвинуваченням ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Павлограда,Дніпропетровськоїобласті,громадянинаУкраїни, без освіти, непрацюючого, одруженого, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей,проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 289 ч. 1, ст.. 115 ч. 2 п. 6, ст.. 187 ч. 4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_16 , 26 березня 2001 року в період часу з 22 години 00 хвилин по 22 годину 30 хвилин, більш точного часу скоєння кримінального правопорушення в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшовна територію домоволодіння АДРЕСА_3 . На подвір`ї біля будинку він побачив мотоцикл марки «ІЖ Юпітер-5», державний номер № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 . В цей час, у нього раптово виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_16 , перебуваючи на території вказаного будинку, діючи умисно, не маючи відповідного дозволу власника транспортного засобу, незаконно заволодів мотоциклом марки «ІЖ Юпітер-5», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 . На вищевказаному мотоциклі ОСОБА_16 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та направився в центральну частину міста Павлограда Дніпропетровської області, де в мотоциклі закінчилось пальне, після чого ОСОБА_16 перекотив-відбуксирував вищевказаний мотоцикл на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_4 , де залишив його з метою використання в подальшому в особистих цілях.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_16 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн.

Крім того, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , 04 травня 2001 року приблизно 00.00 годин перебували в будинку АДРЕСА_5 , де спільно з ОСОБА_15 вживали спиртні напої. В ході спільного вживання спиртних напоїв, у ОСОБА_16 та ОСОБА_15 раптово виник злочинний намір, направлений на викрадення майна ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які мешкали в будинку АДРЕСА_6 , шляхом проникнення у вищевказаний будинок. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 приблизно о 01.00 годин 04 травня 2001 року прийшли до будинку АДРЕСА_6 . В цей час, у ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які розуміючи, що господарі будинку знаходяться вдома, виник злочинний намір, направлений на розбійний напад на потерпілих з метою заволодіння належним останнім майном. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на розбійний напад, ОСОБА_16 приблизно о 01 годині 05 хвилин з метою виманити з будинку на вулицю господарів будинку ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , знаходячись на подвір`ї вищевказаного будинку почав створювати шум. В цей час ОСОБА_18 , підійшовши до вхідних дверей, відчинила їх та вийшла з приміщення будинку. В цей час, ОСОБА_16 , приблизно о 01 годині 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля вхідних дверей в будинок АДРЕСА_6 , схопивши ОСОБА_18 за волосся та утримуючи останню, разом з ОСОБА_15 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, проникли до житла ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а саме до коридору будинку АДРЕСА_6 , перебуваючи в приміщенні якого, ОСОБА_16 наніс потерпілій ОСОБА_18 не менше двох ударів невстановленим в ході судового розгляду металевим предметом в область голови, після чого запитав потерпілу ОСОБА_18 , де вони зберігають гроші. В цей час, в приміщення коридору вищевказаного будинку, де знаходився ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з іншої кімнати будинку зайшов ОСОБА_17 . В цей час у ОСОБА_16 та ОСОБА_15 з метою заволодіння особистим майном останніх, побачивши в коридорі ОСОБА_17 , виник злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_17 із корисливих спонукань. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на навмисне вбивство ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 без попередньої змови, повалили на підлогу та нанесли потерпілому ОСОБА_17 не менше п`яти ударів невстановленими в ході судового розгляду металевими предметами в область голови. Далі, ОСОБА_15 відтягнув потерпілого ОСОБА_17 в кімнату будинку АДРЕСА_6 , перебуваючи в якій ОСОБА_16 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на навмисне вбивство із корисливих спонукань потерпілого ОСОБА_17 , приблизно о 01.15 год. наніс лежачому на підлозі потерпілому ОСОБА_17 не менше двох ударів правою ногою в область голови.

Своїми спільними умисними злочинними діями ОСОБА_16 та ОСОБА_15 спричинили потерпілому ОСОБА_17 згідно висновку судово-медичної експертизи № 207 від 14травня 2001 року тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні лівої скроневої області з просочуванням лівого скроневого м`яза, внутрішньочерепної травми, забою головного мозку, внутрішньомозкової гематоми зліва, численних крововиливів обличчя, волосистої частини голови зліва, лівої вушної раковини, крововиливу в слизову губ, забійної рани нижньої губи, шкіряної рани за лівоювушною раковиною, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

Смерть потерпілого ОСОБА_17 настала внаслідок внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася забоєм головного мозку на місці скоєння злочину - в будинку АДРЕСА_6 04 травня 2001 року в короткий проміжок часу після заподіяння вищевказаних тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_16 спричинив потерпілій ОСОБА_18 згідно висновку судово- медичної експертизи № 450 від 17 липня 2001 року, тілесні ушкодження у вигляді забою (гематоми) м`яких тканин в області орбіти правого ока, забійної рани волосистої частини голови тім`яної області та струсу головного мозку, які відносяться до ступеню легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

В свою чергу потерпіла ОСОБА_18 , побоюючись за своє життя та здоров`я, повідомила ОСОБА_16 та ОСОБА_15 місце знаходження грошових коштів в сумі 145 грн., після чого ОСОБА_16 спільно з ОСОБА_15 обшукавши вищевказане житлове приміщення, яке належить потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , заволоділи належним потерпілим майном, а саме:

- килимом, розміром 2x3 м., вартістю 100 грн.;

- килимами в кількості 2 шт., розміром 2x1,5 м кожен, вартістю 50 грн. за один килим, загальною вартістю 100 грн.;

- килимову доріжку в вартістю 200 грн.;

- алюмінієвим бідоном, ємністю 40 л., вартістю 10 грн.;

- алюмінієвими бідонами в кількості 2 шт., ємністю по 10 л. кожен, вартістю З грн. кожен, загальною вартістю 6 грн.;

- алюмінієвою мискою, ємністю 10 л, вартістю 5 грн.;

- алюмінієвою мискою, ємністю 10 л, вартістю 2 грн.;

- алюмінієвим дротом, який матеріальної цінності не представляє.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_16 спільно з ОСОБА_15 заволоділи особистим майном, що належить потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , чим спричинили останнім матеріальну шкоду на загальну суму 568 грн.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_16 та ОСОБА_15 зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 по епізоду ст. 289 ч. 1 КК України, заявив про повне визнання вини, вказавши, що з потерпілою ОСОБА_19 він жив по сусідству. Зайшов у вказаний час у двір та взяв мотоцикл «Іж юпітер» Покатався, а коли бензин закінчився, то він його залишив. Потім вказаний мотоцикл повернули потерпілим. Стосовно обвинувачення, яке підтримувалось потерпілим ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_16 показав, що він вбивство ОСОБА_17 та розбійний напад разом з ОСОБА_15 не вчиняв.

Обвинувачений ОСОБА_15 показав, що в пред`явленому обвинувачені за ст.. 115 ч. 2 п. 6 та ст.. 187 ч. 4 КК України він себе визнає повністю і зазначив, що приблизно в першій годині ночі 04 травня він вирішив піти до сусіднього будинку, оскільки здогадувався, що в будинку є гроші, але не йшов вбивати, просто так вийшло. Зайшов на подвір`я через хвіртку. В дворі стояли ящики, вдарив їх ногою. Вийшла потерпіла, схопив її і вдарив в коридорі, коли зайшов будинок, куди як і чим бив вже не пам`ятає. ОСОБА_20 разом з ним не було. Після удару вона нахилялась. Потім вийшов Погорілий. Світло в коридорі не горіло. Погорілий замахувався віником і він його вдарив рукою по обличчю. Він удару він впав і не підіймався. Жінка сказала де лежать гроші і він забрав гроші. Також забирав речі, посуду, коври,дорожки. Все викрадене поніс туди, де приїхав в гості, і сховав. З собою нічого не брав, але в потерпілих валялось багато металу. Також обвинувачений вказав, що на слідчому експерименті він все показував, але ОСОБА_16 там не було. На додаткові питання відповів, що з ОСОБА_16 до сумісно вживання спиртних напої не був знайомий. Раніше декілька разів приїжджав до м. Павлограда.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_16 її колишній сусід. У неї був мотоцикл «ІЖ юпітер», червоного кольору. Можливо, 26 березня 2001 року зайшла в двір і побачила, що мотоцикла немає. Пішли до обвинуваченого він показав всі сараї, в них не було мотоцикла. А потім сусідський хлопчик сказав, що бачив обвинуваченого на мотоцикла. Через три дня мама обвинуваченого повернула мотоцикл. Претензій до обвинуваченого не має. Покарання необхідно призначити, але не позбавляти волі. Ці події могли бути 26 березня 2001 року. Матеріальна шкода була завдана в сумі 500 грн. На уточнююче питання, під час допиту свідка ОСОБА_21 потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що мотоцикл повернули через три дня.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що бачив, як обвинувачений ОСОБА_16 катався на мотоциклі ІЖ червоного кольору по вул. Берестовій, який належав ОСОБА_23 . Наступного дня дізнався про крадіжку мотоцикла від Крупського. В свою чергу він повідомив, що бачив його мотоцикл. Як повернули мотоцикл він не знає.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , показав, що в день події він був на роботі. Подзвонив слідчий і сказав, що викликають до слідчого. Там і дізнався, що брата вбили, а сестра в лікарні. Забрано було коври, доріжку, бідон та інше майно, але їх повернули. Брат і сестра проживали в будинку одні, в дворі не було ні паркану, ні світла, десь біля 24-01 години ночі, хтось ходив по двору. Вони вийшли на вулицю і стали проганяти. Один напав на сестру, побив чи то арматурою, чи то прутом. Брата вбили. Потім сестру привалили радіатором і пішли. Потім сестра пішла в районну лікарню. Сестра говорила, що це були цигани, їх було двоє. Чи говорила прикмети сестра, він не пам`ятає. Призначити покарання по закону, позбавить волі. Потерпілому не відомо скільки їх було, але акцентує увагу на обвинуваченому ОСОБА_24 , оскільки потерпіла говорила, що були цигани. Не знає, чи розглянула потерпіла обличчя осіб, які нападали. Сестра померла в 2012 році. Сестра деталі не розповідала обставини, це було біля 01 години. Подробиці про те, як били сестру, потерпілому не відомо. Коли відбувались ці події електрики в будинку, йому здається не було, оскільки був відірваний провід. Після виключення з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_16 епізодів за ст.. 115 ч. 2 п.6 та ст.. 187 ч. 4 КК України, потерпілий заявив про підтримання ним обвинувачення в попередній редакції.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що обвинувачений її син, потерпіла ОСОБА_7 проживала поряд. Обвинувачений взяв мотоцикл покататись, а потерпіла написала заяву до міліції. Потерпіла приходила вечором і говорила, що в неї пропав мотоцикл. Мотоцикл повернули, він був залишений на вулиці, оскільки закінчився бензин.З приводу вбивства свідкові нічого не відомо. Про відносини ОСОБА_16 з ОСОБА_15 свідкові нічого невідомо. Син додому ніяких речей не приносив. Син переїхав проживати в Запорізьку область 5-6 років тому назад. Він переїхав туди з сім`єю.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що була присутня в якості педагога при допиті неповнолітньої дівчини, потім ще когось допитали з її участю, але вона не пам`ятає кого. На даний час вона вже нічого не пам`ятає. Особи, які допитувались з її участю давали покази добровільно, ніяких силових заходів до них не застосовували. Дівчині зачитували протокол. Не пам`ятає чи були вони згодні з оголошеним текстом. Розписувалась в протоколах. Крім дівчини за її участі допитувались мужчини. Свідкові пояснили, що вони були не грамотні. Вона особисто з текстом протоколу не знайомилась. Дівчина не вміла писати. Свідок підтвердила схожість свого підпису в копіях протоколів допиту за її участю.

Свідок ОСОБА_16 показала, що обвинувачений ОСОБА_16 її чоловік, а ОСОБА_15 чоловік сестри. Коли приїхав ОСОБА_15 , то вона й обвинувачений ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 перебували в матері. Посиділи, повечеряли і лягли спати. ОСОБА_16 та ОСОБА_15 вживали спиртне. Вночі прокинулась маленька дитина. Бачила, як виходив з будинку ОСОБА_15 , вона заспокоїла дитину, і лягла спати. В той час, коли ОСОБА_28 вийшов з будинку, свідок наполягала, що ОСОБА_16 спав. Також, коли вона прокидалась вночі, то ОСОБА_16 спав.В який час повернувся ОСОБА_15 до будинку, вона не знає. Зранку приїхали працівники міліції і всіх забрали, але ОСОБА_15 втік.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_16 це чоловік її сестри. Вказала, що в день події вечором приїхав ОСОБА_15 , до будинку матері свідка. Вона повечеряла і пішла дивитись телевізор. Обвинувачені вживали спиртні напої. Не чула, щоби обвинувачені домовлялись вчинити якийсь злочин. Свідок уточнила, що їй було тоді 12 років. ОСОБА_16 територію будинку не покидав. ОСОБА_15 виходив з будинку, але куди вона не знає. Коли він повернувся їй не відомо, оскільки вона заснула. В міліції вона нічого не читала і не підписувала.

Свідок ОСОБА_30 показала, що обвинувачений ОСОБА_20 чоловік її сестри, а ОСОБА_15 її співмешканець. В зазначений день в половині десятого вечора, разом із співмешканцем вона приїхала до матері, за якою адресою вона не пам`ятає. ОСОБА_31 і ОСОБА_32 вживали спиртні напої. Далі вона пішла спати. По місцю проживання матері проводився обшук, але нічого не знайшли. В 2001 році жодних документів вона не підписувала. Давала слідчому такі ж покази, як і зараз. Документів в слух слідчий свідкові не зачитував. ОСОБА_33 із ОСОБА_16 до зустрічі в будинку взагалі не були знайомими і в цей саме вечір вони познайомились. Зранку обвинуваченого ОСОБА_34 вона не бачила, коли її розбудили працівники міліції, то обвинуваченого ОСОБА_35 вже не було. Вночі прокидалась пити воду. Також вночі прокидалась грудна дитина, після чого вона розбудила ОСОБА_36 і та її погодувала, і спали до ранку. Коли розбудила ОСОБА_36 , то ОСОБА_28 курив на вулиці. Коли вона заснула знову, то ОСОБА_28 до будинку ще не повернувся.

За ініціативою сторони обвинувачення в судовому засіданні досліджено наступні документи.

Протокол огляду місця події від 28 березня 2001 року, відповідно до якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 , з якого був викрадений мотоцикл «Іж Юпітер» ( т.2, 4)

Протокол огляду місця події від 04 травня 2001 року, згідно якого оглянуто будинок АДРЕСА_7 , але з врахуванням постанови про уточнення адреси ( т.3, 30), та даних фототаблиці будинок АДРЕСА_6 . Так, огляд проведений в темний час доби, при штучному освітленні. Виявлено труп ОСОБА_17 з тілесними ушкодженнями в кімнаті № НОМЕР_2 , в цій же кімнаті виявлені плями бурого кольору на підлозі та на покривалі. Також плями бурого кольору виявлено в кімнаті № 5 на стінах, а також в районі вікна кімнати № НОМЕР_3 . В кімнаті №4 перекинутий сервант та на підлозі битий посуд. В цій же кімнаті, права створка віконної рами без скла. На підвіконню маються осколки битого скла, з плямами бурого кольору. На подвір`ї виявлено алюмінієву каструлю та картонну коробку із алюмінієвим дротом. ( т. 3, 17-20)

Протокол огляду від 04 травня 2001 року, яким оглянуто будинок АДРЕСА_8 , оглянуто розвалені будівлі і виявлено три ковра, коврова доріжка. ( т.2,78,79)

Згідно протоколу впізнання за фотознімками, потерпіла ОСОБА_18 впізнала обвинуваченого ОСОБА_16 , як особу, яка 4 травня 2001 року проникла в її будинок і побила її. ( т.3, 40)

Також досліджено протоколи відтворення обстановки та обставин події. Потерпілою двічі проводилося відтворення обстановки і обставин події. Так, після впізнання, 19 липня 2001 року ОСОБА_18 розповіла і показала, що вона вийшла на ганок і побачила осіб циганської національності, які сиділи напівприсідки. Один із них, кучерявий, схопив її за волосся і завдав один удар металевим напильником по голові. Вона забігла в будинок, а циган, тримаючи її за волосся, слідом. В коридорі кучерявий циган зупинився, тримав її за волосся і металевим прутом-напильником, завдавав удари по голові зверху. Тримав її лівою рукою, а удари завдавав правою. Також, потерпіла показала місце, де стояв другий циган, не кучерявий, подальше від вхідних дверей. Показала звідки вийшов ОСОБА_17 , і що він перебував 0,5 метра від ОСОБА_15 і 1 м. від ОСОБА_16 .Кучерявий циган, тримаючи потерпілу за волосся нахилив її обличчям в низ. При цьому обоє стали завдавати удари брату по голові, хоча вона цього не бачила, але Погорілий впав на підлогу. ОСОБА_17 впав обличчям до низу, а дві особи циганської національності стали завдавати удари металевими предметами вертикально зверху до низу в область потилиці. Також обоє били в область вух, ОСОБА_15 з лівої сторони, а ОСОБА_16 з правої сторони. Завдавши по два удари. Після цього, ОСОБА_28 взяв Погорілого і перетягнув в будинок. ОСОБА_37 тримав потерпілу і завдав їй по голові три удари. Вказала місце, куди ОСОБА_15 поклав її брата, а її штовхнули на диван та вдарили в область правої нирки і стали допитувати де гроші, золото. Далі кучерявий циган ногою завдав один удар Погорілому в область голови, ознак життя брат не подавав. Потім обоє вимагали, щоб вона віддала їм гроші. І віддала 145 грн. Далі ОСОБА_24 завдав їй удар головою об стінку. Потім завдав удар напильником, від якого полетіли бризги крові на стіну. Потім вона упала, а ОСОБА_15 , виносив речі з дому в цей час. / т. 3, 43-44/

В протоколі відтворення від 26 червня 2002 року потерпіла зазначила,що в 04 травня 2001 року в 01 годині також вказала, що ОСОБА_16 , схопив її за волосся , а другою рукою вдарив по голові напильником зверху. Він завдав один удар, потім зайшовши в веранду ОСОБА_24 вдарив її чотири рази напильником по голові. Потім вийшов брат Погорілий. Коли брат впав, йому наносили удари напильником в потиличну частину голови і вискову з правої сторони. ОСОБА_28 в цей час також завдавав аналогічні удари, тільки з лівої сторони голови. Кожний завдав по два-три удари. ОСОБА_38 кинув потерпілу на диван і вдарив один раз напильником в область нирки з правої сторони. Після чого, ОСОБА_24 два рази вдарив брата носком в область голови. В цей час ОСОБА_28 збирав посуд.Огли забрав гроші 145 грн. Потім ОСОБА_24 схопив її за волосся відвів до спальної кімнати і вдарив об стіну головою. Потім напильником завдав іще три удари поголові зверху. ОСОБА_28 взяв три коври і доріжку Огли, в цей час знову вдарив напильником по голові 2-3 рази. (т. 2, 154-158)

Також в судовому засіданні відповідно до ст. 358, п. 8 «Перехідних положень» КПК України досліджено протоколи очних ставок між ОСОБА_15 та ОСОБА_39 .. Так потерпіла вказала, що вона з 03 на 04 травня 2001 року, відчинила двері і до неї підбіг ОСОБА_16 , посвітив фонариком в очі і вдарив по голові напильником, схопив за волосся і затягнув в коридор, де продовжив бити. ОСОБА_15 стояв поряд. Коли вийшов брат, то ОСОБА_16 в цей час питав: «Гроші, золото є ?». Однією рукою ОСОБА_20 тримав потерпілу, а іншою рукою схопив за одяг брата разом з ОСОБА_15 і повалили його на підлогу. Брат впав обличчям вниз. Далі обоє почали бити брата по голові металевими предметами, які в них були в руках. Потім ОСОБА_16 сказав, щоб ОСОБА_15 тягнув брата до кімнати і він волоком його туди відтягнув. ОСОБА_16 продовжував бити потерпілу, тримав за волосся і питав, чи є гроші. Потерпіла вказала, що пенсія в серванті в зошиті. ОСОБА_16 і ОСОБА_15 взяли гроші в серванті. ОСОБА_15 став виливати воду з бідонів і виносити з будинку, а ОСОБА_16 в цей часзавдавав ударів потерпілій в спальні. Потім в зальну кімнату прийшов ОСОБА_15 і сказав, що пора йти. Також потерпіла наполягала, що її бив саме ОСОБА_16 , а не ОСОБА_15 .

ОСОБА_15 зазначив, що спершу ОСОБА_16 в очі посвітив потерпілій ліхтарем, потім ОСОБА_15 завдав кулаком декілька ударів по голові потерпілій і він затягував потерпілу в коридор. Коли вийшов брат потерпілої, то ОСОБА_16 зразу налетів на діда штовхнув його він упав, далі вдарив монтіровкою по голові, потім ОСОБА_24 схопив за шию і відтягнув його в будинок. В цей час ОСОБА_28 тримав потерпілу за волосся і питав де гроші. Потім затягнув її в спальню і почав бити і питати де гроші. Там потерпіла показала де лежать гроші. Взяв гроші, а потерпілу передав ОСОБА_16 . Огли почав потерпілу бити і питати де золото, а він став виносити з будинку алюміній. ОСОБА_16 бив потерпілу монтажкою біля двох разів по голові.. Потерпілого бив Огли, один раз кулаком в обличчя, і коли впав два разамонтажкою по голові в коридорі. І коли виходили з дому, то ОСОБА_16 вдарив потерпілого, який лежав ногою. ОСОБА_18 Огли ОСОБА_40 вдарив потерпілу біля двох разів. ( т.3, 205-206)

Також досліджено протокол відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_15 від 25 січня 2003 року, в ході якого обвинувачений за участі адвоката показав, яким чином він завдавав ударів потерпілій ОСОБА_18 також показав і розповів, яким чином ОСОБА_16 завдавав ударів ОСОБА_17 , а саме кулаком правої руки в обличчя, після чого він металевою монтажкою завдав потерпілому два удари в волосяну частину голови. І потім завдав ногою один удар в область потиличної частини голови. Також показав, яким чином він завдавав ударів ОСОБА_18 в область голови кулаком, а також коліном в область обличчя.( т.3, 218-231)

Згідно копії протоколу огляду від 04 травня 2001 року оглянуто садибу АДРЕСА_8 , в нежилій літній кухні виявлено три коври, коврова доріжка, які вилучились, за участі ОСОБА_41 ( т.3,78,79)

Згідно копії протоколу огляду і вилучення від 04 травня 2001 року оглянута садиба домоволодіння АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_42 . В підсобному приміщені виявлено алюмінієвий бідон, в центрі кімнаті мішок в якому перебуває алюмінієвий посуд, алюмінієвий дріт. ОСОБА_30 пояснила, що вказані речі принесли ОСОБА_34 і ОСОБА_43 , пояснили, що взяли в пустому домі. ОСОБА_30 надала куртку ОСОБА_35 чорного кольору, штани чорного кольору, які належать ОСОБА_44 . Також була вилучена куртка чорного кольору довга. ( т. .3, 80-81).

Бідон 40 л., мішок білого кольору з 2 алюмінієвими бідончиками по 10 л., миска 10 л, миска 5 л., каструля 2 л.., каструля 3 л., три мотки алюмінієвого дроту визнані речовими доказами. ( т.3,94) і повернуті потерпілій ОСОБА_18 ( т.3, 99)

Відповідно до копії протоколу виїмки від 04 травня 2001 року, в ОСОБА_16 вилучено куртку шкіряну чорного кольору. Туфлі чорного кольору 41 розміру, сорочку чорно-зеленого кольору ( т.3, 87-88). Дані предмети оглянуто відповідно до протоколу від 14 травня 2001 року і зафіксовано наявність на носку, боковій поверхності правої туфлі нашарування коричневого кольору. Аналогічні плями виявлено на лівій туфлі. На зовнішній стороні правої та лівої поли сорочки, на правому і лівому рукаві сорочки виявлено множинні помарки речовиною коричневого кольору. Вказані речі упаковані. ( т. 3, 89-91). Далі вказані предмети визнано речовими доказами постановою від 04 травня 2001 року ( т.3,92)

Згідно висновків судово-імунологічної експертизи №394 від 25 червня 2001 року на сорочці обвинуваченого ОСОБА_16 виявлена кров людини, яка може походити від ОСОБА_45 . На правій туфлі обвинуваченого ОСОБА_16 також виявлена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_17 .. На лівій туфлі виявлена кров, але видову належність не вдалось встановити. (т.3 136-140)

Згідно висновків СМЕ від 04 травня 2001 року №207 у потерпілого ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні лівої скроневої області з просочуванням лівого скроневого м`яза, внутрішньочерепної травми, забою головного мозку, внутрішньомозкової гематоми зліва, численних крововиливів обличчя, волосистої частини голови зліва, лівої вушної раковини, крововиливу в слизову губ, забійної рани нижньої губи, шкіряної рани за лівою вушною раковиною. Вказані тілесні ушкодження завданні прижиттєво, утворились перед смертю і вони перебувають зі смертю в прямому причинно-наслідковому зв`язку. Ушкодження утворились від багаторазових дій тупих твердих предметів, кількістю не менше 5 ударів. Внутрішньочерепна травма з забоєм головного мозку, крововиливи в області обличчя, волосяної частини голови відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

Смерть потерпілого ОСОБА_17 настала внаслідок внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася забоєм головного мозку. Після отриманих ушкоджень міг жити короткий проміжок часу і малоймовірно, що міг самостійно рухатись. ( т.3, 113,117)

Відповідно до копії висновків судово-медичної експертизи №450 в потерпілої ОСОБА_18 виявлено - легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я, а саме гематома м`яких тканин області орбіти правого ока ушиблена рана волосяної частини голови тім`яної області і струс головного мозку. Ушкодження утворились від дії тупого або тупих твердих предметів можливо й металевого пруту.. ( Т.3, 124-125)

Згідно висновків СМЕ №279 від 04 травня 2001 року в обвинуваченого ОСОБА_16 об`єктивних ознак тілесних ушкоджень не виявлено. ( т.3, 130)

Згідно висновків судово- імунологічної експертизи №393 від 14 травня 2001 року на речах ОСОБА_15 крові людини не виявлено, але чомусь на експертизу надійшла куртка довга коричневого кольору, хоча, як слідує з протоколу огляду ( т.3, 87-89) при огляді вилучалось дві куртки чорного кольору. (Т. 3 146-147) і з постанови про визнання речовим доказом( т.3, 92) слідує, що довга куртка теж чорного кольору.

Згідно висновків стаціонарної, комплексно судової психолого-психіатричної експертизи № 207 від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_16 в період інкримінованих йому діянь хронічним душевним захворюванням не страждав і на даний час не страждає. Також, в період вчинення злочину не виявлено будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. В цей період він розумів значення своїх дій і керував ними. Дослідний в стані фізіологічного аффекта не перебував. ( т. 5, 56-59)

Згідно довідки відділу РАЦСу від 01 листопада 2013 року ОСОБА_18 , 1937 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть №856 від 09 липня 2012 року. ( т. 4,164)

В судовому засіданні досліджено речові докази надані стороною обвинувачення.

Стосовно наданих речових доказів сторона захисту заявили, що їм не надавався доступ до речових доказів, в порушення п. 3 ст. 290 КПК України, згідно якої прокурор або слідчий зобов`язані надати доступ та можливість скопіювати будь-які речові докази і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази в суді. Як слідує з матеріалів досудового розслідування (Т 5, 227-228,230, 242-243,245) сторона захисту ознайомлена з письмовими матеріалами кримінального провадження, в чотирьох томах. Даних про ознайомлення з речовими доказами матеріали досудового розслідування не містять. Зі змісту ст.. 290 КПК України слідує, що надання доступу до матеріалів досудового розслідування так і до речових доказів це обов`язок сторони обвинувачення. Сторона захисту повинна підтвердити протилежній стороні факт доступу до матеріалів із найменуванням таких матеріалів. Наслідками не надання доступу, є те, що суд не має права допустити відомості, які вони містять як доказ.

Досліджуючи першу коробку з речовими доказами виявлено: пакет білого кольору, що проглядається, є бірка з надписом: « 3501073 убивство ОСОБА_46 туфли, куртка Кузьменка, ІНФОРМАЦІЯ_4 ». На бірці жодних підписів, жодних печаток, та датинемає. В пакеті туфлі коричневого кольору, пакет чорного кольору, просто зав"язаний, не опечатаний, з вільним до нього доступом. В даному пакеті - в ньому сорочка зелено - чорного кольору в клітку зчервоними та синіми полосками.

Інший пакет, цілісністьякого порушена, біло прозорого кольору, в якому перебувають туфлі чорногокольру. На бірці, яка приєднана до пошкодженого пакета, маєтьсянадпис«Прокуратура м. Павлограда справа 35 019 073 рубашка, черно - зеленого цвета в клетку», хоча в цьому пакеті перебувають туфлі. Слідчий прокуратури ОСОБА_47 .Підписи, поняті, дата, печатка, відсутні.

Досліджуючи другу коробку з речовими доказами,в коробці перебуває пакет зеленого кольору, в якому є 2 металеві предмети: труба та напильник з дерев"яною ручкою, на пакеті бірка: справа 35019073 ст. 93 п. А об убийстве Погорелого. Предметы обнружены в доме 28 по улице Свердлова города Павлограда, ст. следователь, подпись. На зворотній стороні бірки такий саме номер та стаття, предмети виявлені в будинку АДРЕСА_7 , дата, підписи понятих, будь-які печатки відсутні.

В пакеті, який в опечатанном устані, на бірці надпис«Прокуратура міста Павлограда, кримінальна справа 35019073 одіяло зеленого кольору з полосами, пятна з веществами бурого цвета, похожиее на кровь, ст. слідчий Казанцев» підписи понятих, печатки відсутні.

Пакет білого кольору з надписом піцца Челентано. На пакеті, до якого вільний доступ, є бірка « ІНФОРМАЦІЯ_5 , куртка кожана чорного цвета з нашивкою "мен" - ОСОБА_15 », на бірці нитка темно коричневого кольору, а пакет завязаний нитками білого кольору, не застосовуючи ніяких ріжучих предметів, суд знімає бірку, яка вільно розв"язується, В пакеті є ще один пакет прозорого кольору, який розірваний, мається до нього вільний доступ, в ньому перебуває пакет жовтого кольору, в якому є речі, доступ до пакета вільний, на пакеті є бірка не проклена, просто зав"язана нитками,«№ 393 речові докази: куртка с подстежкой, куртка коричнева, зверху дописано черна». Зовні куртка коричнева, підкладка коричнева, друга куртка чорного кольору.

Таким чином, враховуючи відсутність підписів понятих, печаток вільний доступ до речових доказів, а також те, що стороні захисту не надано доступ до вказаних речових доказів, суд визнає вказані речові докази недопустимими.

За ініціативою захисту, досліджена постанова про закриття справи вчастині пред`явленого обвинувачення від 24 липня 2001 року, відносно ОСОБА_16 за ст.. 93 п. а, однак вказана постанова від 10 лютого 2003 року скасована ( т. 3, 232.)

Обговорюючи питання допустимості досліджених письмових доказів, суд керується положеннями ст.. 358 КПК України 2012 року, відповідно до якої протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду, або за клопотанням учасників судового провадження. Крім того, з врахуванням п. 8 «Перехідних положень» досліджено докази отримані у відповідності з вимогами в КПК 1960 року, в редакції, яка діяла на момент проведення конкретних слідчих дій.

Крім того, за інформацією Апеляційного суду Дніпропетровської області в архіві суду перебуває справа № 1-71/2003 р. за обвинуваченням ОСОБА_15 в якій містяться оригінали доказів, досліджених в рамках даного провадження.

Під час дослідження письмових доказів сторона захисту не висловила сумнівів в їх достовірності в порядку, передбаченому ст. 358 ч. 3 КК України.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_15 суд приходить до висновку про його намагання вивести з під обвинувачення у вбивстві та у вчиненні розбою ОСОБА_16 з наступних підстав. Так, під час допиту в судовому засіданні він заявив, що і вбивство і розбій він вчинив самостійно. Однак, як слідує з протоколу ВООС від 25 січня 2003 року та даних протоколу слідчої дії, такої як очна ставка з потерпілою, ОСОБА_15 не тільки зазначав про присутність ОСОБА_16 на місці подій, а й зазначав, що саме ОСОБА_16 напав на потерпілого, і вдарив кулаком в обличчя і монтажкою по голові два рази коли потерпілий упав. ОСОБА_16 вдарив монтажкою біля двох разів і питав де золото. Вказані слідчі дії проведені за участі захисника, а тому вказані докази суд визнає належними і допустимими, що узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. Так в рішенні «ОЛЕГ КОЛЕСНИК ПРОТИ УКРАЇНИ» від 19 лютого 2010 року, заява № 17551/02, в п. 35 якого суд зазначив, що права захисту буде в принципі непоправно порушено, якщо при засудженні особи судом використовуватимуться викривальні показання, отримані під час допиту без присутності захисника (див. рішення у справі "Сальдуз проти Туреччини" (Salduzv. Turkey) [ВП], заява N 36391/02, пункт 55, ЄСПЛ 2008-...).

Крім того, покази ОСОБА_15 в тій частині, що він вчиняв злочини самостійно, а також покази ОСОБА_16 про те, що він розбійний напад на ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та вбивства останнього не вчиняв, спростовуються даними очної ставки між ОСОБА_15 та потерпілою ОСОБА_18 , яка наполягала на тому, що саме ОСОБА_16 , посвітив фонариком в очі і вдарив по голові напильником, схопив за волосся і затягнув в коридор, де продовжив бити. ОСОБА_15 стояв поряд. Коли вийшов брат, то ОСОБА_16 в цей час питав: «Гроші, золото є ?». Однією рукою ОСОБА_16 тримав потерпілу, а іншою рукою схопив за одяг брата разом з ОСОБА_15 і повалили його на підлогу. Брат впав обличчям вниз. Далі обоє почали бити брата по голові металевими предметами, які в них були в руках. Потім ОСОБА_16 сказав, щоб ОСОБА_15 тягнув брата до кімнати і він волоком його туди відтягнув. ОСОБА_16 продовжував бити потерпілу, тримав за волосся і питав, чи є гроші. Потерпіла вказала, що пенсія в серванті в зошиті. ОСОБА_16 і ОСОБА_15 взяли гроші в серванті. ОСОБА_15 став виливати воду з бідонів і виносити речі з будинку, а ОСОБА_16 в цей час завдавав ударів потерпілій в спальні. Потім в зальну кімнату прийшов ОСОБА_15 і сказав, що пора йти. Також потерпіла наполягала, що її бив саме ОСОБА_16 , а не ОСОБА_15 ( т. 2, 154-158).

Вказані обставини підтверджуються даними протоколів відтворення обстановки і обставин події за участі потерпілої, з яких слідує, що їй обвинувачений ОСОБА_15 ударів не завдавав, але обоє обвинувачених металевими предметами завдавали ударів потерпілому ОСОБА_17 в область голови, після чого заволоділи коштами та майном потерпілих. ( т.3, 43-44; т. 2, 154-158). Також потерпіла, здійснюючи впізнання за фотографіями чітко зазначила, що впізнає, обвинуваченого ОСОБА_16 як особу, яка 4 травня 2001 року проникла в будинок і побила її. ( т. 3, 40). При проведенні вказаних слідчих дій, потерпіла попереджалась про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, про що свідчать дані протоколів слідчих дій. Тому, не приймати вказані докази у суду немає підстав. Крім того, дані вказаних протоколів слідчих дій підтверджуються й даними протоколу огляду, зокрема щодо місця виявлення трупу потерпілого ОСОБА_17 , місця виявлення плям бурого кольору на стінах кімнати. Та даними висновків СМЕ від 04 травня 2001 року №207, згідно яких ушкодження, виявлені у потерпілого, утворились від багаторазових дій тупих твердих предметів, кількістю не менше 5 ударів ( т.3,113-117)

Доводи захисту та прокурора, стосовно того, що потерпіла ОСОБА_18 не могла розгледіти обвинуваченого ОСОБА_16 оскільки в будинку було темно, і взагалі як зазначив в судовому засіданні ОСОБА_6 , був відірваний провід, спростовуються даними протоколу огляду місця події від 04 травня 2001 року, який розпочато в 03.50 годин, і даних про те, що в будинку електрика відсутня, протокол не містить, навпаки зазначено, що огляд проведений при штучному освітленні.( т.3, 17-20) Крім того, як слідує з протоколу відтворення обстановки за участі обвинуваченого ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , очної ставки між ОСОБА_15 і потерпілою, обвинувачені добре орієнтувались в приміщенні забираючи гроші і речі, що в повній темряві і в незнайомому приміщенні є неможливим.

Також, покази обвинувачених, про те, що ОСОБА_16 не вчиняв розбійного нападу та вбивства, а також свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , що намагались створити обвинуваченому «алібі» спростовуються, поряд з даними протоколів відтворення, та протоколом очної ставки за участі потерпілої, й даними судово-імунологічної експертизи №394 від 25 червня 2001 року згідно якої на сорочці, на правій туфлі обвинуваченого ОСОБА_48 виявлена кров людини, яка може походити від ОСОБА_45 . На лівій туфлі виявлена кров, але видову належність не вдалось встановити. (т.3 136-140) . При чому одяг обвинуваченого ОСОБА_16 , протоколом виїмки вилучений в обвинуваченого ОСОБА_16 в день його затримання і безпосередньо після події злочинів. ( т.3,87-88). Вказані речі були попередньо оглянутими і в протоколі також зафіксовані помарки речовини коричневого кольору на речах ( т.3, 89-91).В той же час, згідно висновків СМЕ №279 від 04 травня 2001 року в обвинуваченого ОСОБА_16 об`єктивних ознак тілесних ушкоджень не виявлено ( т.3, 130), що виключає походження виявленої крові на його речах від ОСОБА_16 ..

Крім того, покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , спростовуються даними протоколу огляду садиби № 186 а, будинку де перебували з вечора обоє обвинувачені, в ході чого, за участі свідка ОСОБА_30 виявлено алюмінієвий бідон, мішок білого кольору з 2 алюмінієвими бідончиками по 10 л., миска 10 л, миска 5 л., каструля 2 л.. каструля 3 л., три мотки алюмінієвого дроту, які в подальшому були повернуті потерпілій. Причому ОСОБА_30 пояснювала, що вказані речі принесли обвинувачений ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Разом з тим, під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження, висунуте обвинувачення в первинній редакції, яке підтримане потерпілим, щодо того, що обвинувачений ОСОБА_15 завдавав ударів потерпілій ОСОБА_18 невстановленим металевим предметом в область голови.

Так, з досліджених протоколів слідчих дій ( очної ставки між ОСОБА_18 та ОСОБА_15 та відтворення обстановки та обставин події за участі потерпілої) слідує, що обвинувачений ОСОБА_15 взагалі не завдавав потерпілій ударів. В суду не має підстав не довіряти вказаним показам, оскільки потерпіла належним чином, попереджалась про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

Натомість обвинувачений ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він не пам`ятає куди і чим він бив потерпілу ОСОБА_18 , на відтворенні обстановки та обставин події, він зазначав, що завдавав удар потерпілій кулаком в область голови і коліном в область обличчя, а на очній ставці з потерпілою вказав, що завдавав не менше п`яти ударів потерпілій кулаком в область голови і один раз коліном в область обличчя. Таким чином, покази ОСОБА_15 є непослідовними, і спростовуються показами потерпілої, яка їх категорично заперечила і зазначала, що удари наносив їй саме ОСОБА_16 ..

Оцінюючи визнавальні покази обвинуваченого ОСОБА_16 по епізоду заволодіння транспортним засобом, суд визнає їх правдивими, оскільки вони підтверджуються як показами потерпілої ОСОБА_7 , так і показами свідка ОСОБА_22 .

Судом у відповідності до ст.. 337 КПК України судовий розгляд здійснено в межах висунутого обвинувачення. Прокурором під час судового розгляду змінено пред`явлене обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_16 в якому прокурор виключив, а фактично відмовився від його обвинувачення за ст.. 115 ч. 2 п. 6 та ст.. 187 ч. 4 КК України, посилаючись на покази обвинуваченого ОСОБА_15 дані в судовому засіданні та покази обвинуваченого ОСОБА_16 , покази свідків ОСОБА_49 .. Також, серед мотивів прийняття такого процесуального рішення, прокурор зазначав, що потерпіла ОСОБА_18 померла і підтвердити її покази не є можливим. А впізнати обвинуваченого не могла, оскільки в будинку була відсутня електрика тому, що ставить під сумнів можливість впізнання осіб нападників.

Крім того, прокурор зазначав, що висновки судово-імунологічної експертизи №394 не виключають можливість того, що кров могла походити від самого обвинуваченого ОСОБА_16 ..

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав первинну редакцію обвинувачення відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , яка викладена в обвинувальному акті, який був призначений до судового розгляду, тобто за обвинуваченням ОСОБА_30 за ст.. 289 ч. 1, ст.. 115 ч. 2 п. 6 та ст.. 187 ч. 4 КК України

Під час судового розгляду та після аналізу досліджених доказів в їх сукупності суд прийшов до висновку про підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами саме обставин обвинувачення викладених в первинній редакції обвинувачення відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_15 . Доводи прокурора про необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_30 за ст.. 115 ч. 2 п. 6 та ст.. 187 ч. 4 КК України, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які проаналізовано вище.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинувачених суд враховує, що обвинувачені здійснили напад на потерпілих з метою заволодіння майном з використанням невстановлених металевих предметів. При цьому обвинувачені, без відповідної правової підстави проникли в приміщення будинку, в ході якого ОСОБА_16 завдав потерпілій ОСОБА_18 легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я, тобто застосував насильство небезпечне для життя і здоров`я. Після чого, в процесі розбійного нападу спільними діями обвинувачений ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , спільно завдали тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_17 , що призвело до смерті потерпілого. Вирішуючи питання про спрямованість умислу суд враховує спосіб вчинення злочину, а саме, що потерпілому обвинувачені завдавали цілеспрямовані удари невстановленими металевими предметами в область життєвоважливого органу голови, при чому вказаних ударів, які спричинили смерть завдано не менше п`яти, припинили дії коли потерпілий перестав подавати ознаки життя, після завдання йому ударів жодної допомоги потерпілому не надали, а навпаки перетягли до іншої кімнати, кинувши на підлозі, подолавши тим самим перепону в заволодінні майном.Дії кожного обвинуваченого носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому смерті існує прямий причинний зв`язок. Обвинувачений ОСОБА_16 та ОСОБА_15 об`єктивно усвідомлювали суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачали наслідки у виді смерті потерпілого, тобто охоплювали своїм умислом настання смерті потерпілого.

Обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , позбавляючи життя потерпілого, бажали одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе, а саме заволодіти грошима, майном. Причому, як слідує з встановлених обставин, умисел заволодіти майном в обвинувачених виник до початку вчинення злочину. В той же час суд розглядаючи кримінальне провадження в рамках пред`явленого обвинувачення, яке підтримано потерпілим, виходить з того, що обвинувачені діяли без попередньої змови між собою.

Відповідно до ст. 377 ч. 3 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, в даному випадку за межі обвинувачення, яке підтримано потерпілим, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно вимог ст.. 4, ст.. 5 ч. 2 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Під час судового розгляду встановлено, що кримінальні злочини обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_15 передбачені ст.. 115 ч. 2 п. 6 та ст.. 187 ч. 4 КК України в підтриманій потерпілим редакції, вчинені 04 травня 2001 року. Кримінальний Кодекс України 2001 року набрав чинності з 01 вересня 2001 року. На час вчинення обвинуваченими вказаних кримінальних правопорушень діяв Кримінальний Кодекс України в редакції 1960 року.

Порівнюючи диспозиції і санкції ст.. 93 п «.а»«Умисне вбивство з корисливих мотивів» та ст.. 115 ч. 2 п. 6 « Умисне вбивство з корисливих мотивів» слідує, що ст.. 93 п «а» КК України 1960 року, передбачала покарання в розмірі позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією, крім того, майна у випадках, передбачених пунктом "а" цієї статті.

Ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України 2001 року передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Аналогічним чином, диспозиція ст. 142 ч. 3 КК України 1960 року передбачає відповідальність за напад з метою заволодіння індивідуальним майном громадян( розбій), поєднаний з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень або вчинений з проникненням у житло, а санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна

Диспозиція ст. 187 ч. 4 КК України 2001 року, яка передбачає відповідальність за аналогічний склад злочину, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Таким чином, закон про кримінальну відповідальність від 2001 року, фактично посилює відповідальність, оскільки при однакових видах покарання як основного так і обов`язкового додаткового, передбачає мінімальну межу покарання у вигляді позбавлення волі вищою, а отже посилює кримінальну відповідальність в порівнянні з законом, який діяв на час вчинення злочинів обвинуваченими.

Отже, дії обвинувачених підлягають перекваліфікації на відповідні статті КК України 1960 року в редакції, яка діяла на час вчинення злочинів, тобто кваліфікації за законом, який діяв на час вчинення злочину, оскільки кваліфікація дій обвинувачених за ст.. 115 ч. 2 п. 6 та ст.. 187 ч. 4 КК України посилює кримінальну відповідальність. В той же час, при кваліфікації дій обвинувачених суд не може вийти за рамки тих кваліфікуючих ознак, які містились в первинному обвинувальному акті до його зміни прокурором, зокрема, щодо наявності кваліфікуючої ознаки «за попередньою змовою групою осіб».

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, свідчить про винність обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.. 93 п. «а», та ст.. 142 ч. 3 КК України 1960 року в редакції, яка діяла на час вчинення злочину, а обвинуваченого ОСОБА_43 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.. 289 ч. 1 КК України 2001 року та ст.. 93 п. «а», та ст.. 142 ч. 3 КК України 1960 року в редакції, яка діяла на час вчинення злочину.

Дії ОСОБА_15 слід кваліфікувати за ст.. 93 п. «а» КК України 1960 року, як умисне вбивствоз корисливих мотивів;

за ст.. 142 ч. 3 КК України 1960 року, як напад з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, (розбій), поєднаний з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений з проникненням у житло.

Дії ОСОБА_43 слід кваліфікувати за ст.. 289 ч. 1 КК України 2001 року, як незаконне заволодіння транспортним засобом;

за ст.. 93 п. «а» КК України 1960 року, як умисне вбивство з корисливих мотивів;

за ст.. 142 ч. 3 КК України 1960 року, як напад з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, (розбій), поєднаний з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений з проникненням у житло.

Призначаючи обвинуваченим вид і розмір покарання суд, керується ст. 65 КК України 2001 року. Так обвинувачені вчинили, у відповідності з перехідними положеннями КК України 2001 року, розділ 2 п. 18, і ст.. 7-1 КК України 1960 року тяжкі злочини.

Внаслідок нападу людину протиправно позбавлено життя, обвинуваченими реалізовано посягання на найвищу соціальну цінність, яка перебуває під охороною Основного Закону та людських норм моралі, і відновити невід`ємне право на життя потерпілого, не можливо.

Суд враховує особу обвинувачених, які на момент вчинення злочину були не судимими.

ОСОБА_16 по місцю проживання, згідно характеристики, характеризується позитивно. Перебував на обліку у лікаря психіатра, у лікаря нарколога на обліку не перебуває. Має неповнолітніх дітей: ОСОБА_50 , 1996 року народження, ОСОБА_51 1998 року народження, ОСОБА_52 2000 року народження, ОСОБА_53 2004 року народження. Згідно, довідки з місця проживання має також дочку Віташа та сина ОСОБА_54 , однак згідно копій свідоцтв про народження, батьком вказаних дітей він не значиться. ( т. 5,19-20)

В якості пом`якшувальних обставин при призначенні покарання за ст.. 289 ч. 1 КК України суд враховує визнання обвинуваченим провини та сприяння встановленню істини під час досудового розслідування та судового розгляду. Також пом`якшуючою відповідальність обставиною суд визнає наявність на утриманні, документально підтверджених, чотирьох неповнолітніх дітей.

Обтяжуючою обставиною суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_15 по місцю проживання характеризувався негативно, по місцю відбування покарання характеризується здебільшого позитивно, здобув в місцях позбавлення волі освіту, працевлаштований. Даних про перебування під наглядом лікаря психіатра характеристика не містить.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує визнання обвинуваченим провини у скоєнні кримінальних злочинів, та сприяння встановленню істини під час досудового розслідування.

Обтяжуючою обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Прокурор просив призначити покарання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в рамках підтримуваного ним обвинувачення у вигляді позбавлення волі. Потерпілий ОСОБА_6 , в рамках підтриманого ним обвинувачення, просив призначити покарання по закону у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, зокрема позицію прокурора та потерпілого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини та дані про особу обвинувачених, суд вважає, що для виправлення обвинувачених і попередження вчинення ними нових злочинів, їм необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі за кожні із вчинених злочинів, але не в максимальних межах санкції статей із конфіскацією частини майна обвинувачених.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень КК України 2001 року, а саме п. 13 розділу 2, в разі призначення покарання за сукупністю злочинів, вчинених до набрання чинності цим кодексом, застосовується ст.. 42 Кримінального кодексу України 1960 року.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченим необхідно призначити за правилами ст.. 42 КК України 1960 року, поглинаючи менш суворе покарання більш суворим.

Оскільки злочини ОСОБА_15 вчинено до винесення вироку апеляційним судом Дніпропетровської області від 24 жовтня 2003 року, який був змінений ухвалою Верховного Суду України віл 24 лютого 2003 року за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 187 ч. 3 187 ч. 4 , 115 ч. 2, п.6,12 КК України, ст.. 70 ч. 1 КК України, згідно яких остаточне покарання визначене у вигляді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією всього майна, то остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за сукупністю злочинів,за правилами ст.. 42 ч. 3 КК України 1960 року, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим.

Питання речових доказів у справі необхідно вирішити за правилами ст.. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_15 , винуватим у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.. 93 п. «а» КК України 1960 року та ст.. 142 ч. 3 КК України 1960 року і призначити покарання:

за ст.. 93 п. «а» КК України 1960 року у вигляді одинадцяти років позбавлення волі з конфіскацією ? особистого майна;

за ст.. 142 ч. 3 КК України 1960 року, у вигляді позбавлення волі строком вісім років з конфіскацією 2/3 особистого майна.

На підставі ст.. 42 ч. 1 КК України 1960 року, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням ОСОБА_15 призначити у вигляді одинадцяти років позбавлення волі з конфіскацією ? особистого майна.

На підставі ст.. 42 ч. 3 КК України 1960 року, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим покаранням визначеним вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2003 року, який був змінений ухвалою Верховного Суду України віл 24 лютого 2003 року за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 187 ч. 3 187 ч. 4 , 115 ч. 2, п.6,12 КК України, ст.. 70 ч. 1 КК України, остаточне покарання визначити у вигляді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією всього майна.

Строк покарання ОСОБА_15 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 10 січня 2003 року.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності ОСОБА_15 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Визнати ОСОБА_43 винуватим у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.. 289 ч. 1 КК України 2001 року, ст.. 93 п. «а» КК України 1960 року та ст.. 142 ч. 3 КК України 1960 року і призначити покарання:

за ст.. 289 ч. 1 КК України 2001 року у вигляді трьох років позбавлення волі;

за ст. 93 п. «а» КК України 1960 року у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією 2/3 особистого майна;

за ст. 142 ч. 3 КК України 1960 року, у вигляді позбавлення волі строком вісім років з конфіскацією 1/2 особистого майна.

На підставі ст.. 42 ч. 1 КК України 1960 року, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточне покарання ОСОБА_43 призначити у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією 2/3 частини особистого майна.

Строк тримання під вартою ОСОБА_43 обчислювати з дати його затримання, тобто з 13 серпня 2013 року. В строк призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_43 під вартою з 04 травня 2001 року ( т. 3, 164) по 26 вересня 2002 року (т.1,199, 202).

Запобіжний захід до набрання вироком чинності ОСОБА_43 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Речові докази в справі: туфлі коричневого кольору, куртку коричневого кольору знищити, трубу та напильник з дерев"яною ручкою - знищити, сорочку зелено - чорного кольору в клітку з червоними та синіми полосками, куртка чорного кольору, туфлі чорного кольору - повернути обвинуваченому ОСОБА_16 ; куртку шкіряну чорного цвета з нашивкою "мен" повернути ОСОБА_15 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_1

А ОСОБА_55

Л ОСОБА_56