Провадження №11-кп/784/173/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000143 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очакова Миколаївської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,

потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представник потерпілих ОСОБА_10 ,

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2014 року, в якій просить вирок суду відносно нього змінити в частині призначення додаткового покарання, не позбавляючи його права керування транспортними засобами.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що він скоїв злочин не навмисно, як вказано у вироку суду, а з необережності.

Вважає, що суд першої інстанції, при призначенні основного покарання в цілому вірно застосував норми процесуального права.

Однак, апелянт не погоджується з призначенням додаткового покарання, оскільки вважає, що суд, вірно встановив, що він ОСОБА_6 , є інвалідом першої групи, обмеженим в пересуванні, врахував позитивні характеристики та дані про особу, зазначивши, що транспортний засіб застосовується ним для компенсації обмежень у пересуванні, і лише на підставі того, що він знаходився на момент пригоди в стані алкогольного сп`яніння, при цьому нібито умисно скоїв злочин, суд позбавив його права керування транспортними засобами, що на його думку є невірним та не справедливим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 2014 року приблизно о 22 год. 20 хв., ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «OPEL OMEGA 2.2.» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з дозволеною швидкістю по вул. Веселинівській у бік вул. Щорса, наближаючись до пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які рухались попереду нього вздовж лівого краю проїжджої частини вулиці Веселинівської, ОСОБА_6 через стан алкогольного сп`яніння проявив неуважність до дорожньої обстановки, через що неналежним чином не відреагував на їх появу та не вжив заходів для зниження швидкості руху автомобіля до повної його зупинки, хоча міг та зобов`язаний був це зробити, внаслідок чого ОСОБА_6 , передньою частиною свого автомобіля допустив наїзд на пішоходів.

Внаслідок пригоди ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми із струсом головного мозку, забоєм м`яких тканин потиличної області, закритої травми грудної клітини з переломом 10-го ребра справа із зміщенням уламків, саден та забою правого ліктьового суглобу, забою поперекового відділу хребта, синців на правому стегні, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою небезпечності для життя.

Внаслідок пригоди ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми поперекового відділу хребта з переломом переднього верхнього краю 4-го хребця, переломів поперечних відростків 1,2 та 3 поперекових хребців зліва та 4-го справа, саден лівої верхньої і правої нижніх кінцівок, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_11 , які просили вирок суду змінити в частині призначеного додаткового покарання; потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх представника ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_7 , які вважали, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду зміні; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює висновки суду щодо визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та основне покарання, тому апеляційна скарга розглядається в межах призначеного додаткового покарання.
Як вбачається з вироку суду, при призначенні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, є інвалідом 1-ї групи.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав першу судимість, а також те, що ОСОБА_6 раніше до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався.
Обтяжуючих покарання обставин, судом першої інстанції встановлено не було.
В той же час, при призначенні ОСОБА_6 додаткового покарання, суд першої інстанції вказав, що не встановив жодної обставини, яка б пом*якшувала покарання обвинуваченого та врахував при цьому, що транспортний засіб застосовується ОСОБА_6 для компенсації обмежень у пересуванні як інваліда першої групи, та вказав, що ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які потягли заподіяння шкоди двом особам,
З висновками суду першої інстанції зробленими при призначенні додаткового покарання, апеляційний суд погодитись не може, так як встановлені судом першої інстанції обставини, що пом*якшують покарання, стосуються як основного, так і додаткового покарання, а кримінальні правопорушення, передбачені ст.286 КК України відносяться до злочинів, скоєних з необережності.
Тому апеляційний суд вважає, що посилання у мотивувальній частині про скоєння ОСОБА_6 умисного кримінального правопорушення підлягає виключенню з вироку суду першої інстанції.
Крім того, з урахуванням наведених вище обставин, що пом*якшують покарання, а також того, що ОСОБА_6 позитивно характеризується, є інвалідом першої групи, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення апеляції, тобто пом*якшення призначеного йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 частково задовольнити.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення додаткового покарання змінити.

Пом*якшити ОСОБА_6 призначене додаткове покарання до одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

Виключити з мотивувальної частини зазначеного вище вироку вказівку суду про те, що ОСОБА_6 скоєно умисне кримінальне правопорушення.

В іншій частині вирок суду відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4