АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/569/15 Справа № 196/1269/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше судимий:

- 02.10.2012 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 05.10.2013 року ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області був звільнений умовно-достроково на строк 1 рік 1 місяць 20 днів,

засуджений: - за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2012 року остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Цим вироком також було засуджено ОСОБА_8 , щодо якої апеляції не подані.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену судимість, вчинив повторно умисний корисливий злочин за таких обставин.

20 січня 2014 року близько 12.00 годин, ОСОБА_8 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , прийшли на територію домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з метою придбати у ОСОБА_9 спиртні напої. Помітивши під навісом залишений без нагляду велосипед марки Аіст жіночого типу, ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_7 викрасти вказаний велосипед, а останній в свою чергу погодився на вказану пропозицію, тим самим вступив з ОСОБА_8 в злочинну змову на викрадення чужого майна.

Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з єдиним умислом на крадіжку велосипеду, ОСОБА_8 взяла стоячий під навісом велосипед марки Аіст жіночого типу та викотила його з території домоволодіння, при цьому ОСОБА_7 знаходився поряд з нею. Після чого ОСОБА_8 передала викрадений велосипед ОСОБА_7 , щоб останній розпорядився ним на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 таємно викрали велосипед належний потерпілій ОСОБА_9 , чим завдали останній матеріальну шкоду на суму 520 грн.

З апеляції та з доповнення до апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що просить вирок суду скасувати як незаконний, ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Свої доводи обвинувачений аргументує тим, що йому судом першої інстанції не було роз`яснено право мати захисника, та кримінальне провадження слухалося в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, на яке він згоди не надавав. Також обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що велосипед викрала обвинувачена ОСОБА_8 , а він його лише потім продав. Крім цього обвинувачений вказує, що суд першої інстанції призначаючи йому покарання не прийняв до уваги, що в нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, на яких він сплачує аліменти.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляцію, прокурора, який вважав за необхідне апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України було розглянуто в порядку передбаченому ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції. обвинувачений ОСОБА_10 свою провину в інкримінованому йому злочині фактично не визнав, вказуючи на ті обставини, що він його не скоював, оскільки велосипед потерпілої викрала обвинувачена ОСОБА_8 , а він тільки потім його продав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального процесуального закону, безпідставно не взяв до уваги часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї провини, при цьому розглядаючи справу в порядку ст.349 КПК України, не з`ясував думку учасників судового провадження стосовно недоцільності дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

Як вбачається з журналу судового засідання та прослуховування технічного засобу фіксування кримінального провадження, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не роз`яснювалися положення ст.349 КПК України, та не з`ясовувалась їх позиція що до розгляду провадження в такому порядку.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає що суд першої інстанції при розгляді справи та ухвалені вироку допустив істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які згідно ст.412 КПК України, в будь якому разі тягнуть за собою скасування судового рішення, а тому, відповідно до ст.ст.409,412,415 КПК України, вважає за необхідне вирок суду відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 залишити тримання під вартою до 30.04.2015 року.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4