У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_8.,
суддів ОСОБА_9., ОСОБА_10.,
за участю: прокурораОСОБА_11.,
захисника ОСОБА_5,
при секретарі ОСОБА_12.,

розглянула в судовому засіданні 5 березня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0000001 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанції, на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_7

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця Республіки Молдова, мешканця

АДРЕСА_1

не судимого,

визнано невинуватим та виправдано за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року вирок залишено без зміни.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він, будучи головним бухгалтером Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Дніпроазот», при веденні фінансово-господарської діяльності підприємства, в період з 1 серпня 2008 року по 30 травня 2011 року, будучи зацікавленим в отриманні найбільшого прибутку і мінімізації витрат підприємства, діючи умисно з метою ухилення від сплати податків в особливо великому розмірі, в порушення вимог Податкового законодавства України, шляхом необґрунтованого заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 3 637 500 грн. у результаті повернення неіснуючої передоплати на поставку товарів (послуг) від Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Енергопостач.» від 29 серпня 2008 року, ухилився від сплати податку на додану вартість, що спричинило фактичне ненадходження до бюджету грошових коштів на суму 3 637 500 грн, що є особливо великим розміром.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв'язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що розгляд провадження проведений упередженим складом суду, оскільки суддя ОСОБА_13. брав участь у даному кримінальному провадженні, а саме своєю постановою скасував постанову слідчого від 11 вересня 2012 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 212 КК України за цим же фактом. Посилається на безпідставне виправдання ОСОБА_7, вважає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора про призначення комісійної судово-економічної експертизи.

У запереченні на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_5 просить залишити судові рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення. Вважає, що передбачені законом підстави для відводу або самовідводу судді ОСОБА_13 відсутні. Указує, що суддя ОСОБА_13. розглядав скаргу на постанову слідчого про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 у 2012 році за нормами Кримінально-процесуального Кодексу України в редакції 1960 року, а відомості щодо вчинення злочину було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 3 січня 2013 року і досудове розслідування розпочато за нормами Кримінального Процесуального Кодексу України в редакції 2012 року.

Заслухавши доповідача; думку прокурора на підтримання касаційної скарги, пояснення захисника ОСОБА_5, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими та просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про відсутність доказів, які вказували б на наявність в діях ОСОБА_7 складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, є обґрунтованим.

Матеріали кримінального провадження не містять актів перевірок податкових органів, які б фіксували порушення податкового законодавства по взаємовідносинах між ТОВ «ДК Техенергопостачання» і ПАТ «Дніпроазот» та винесеного з цієї підстави повідомлення-рішення податкового органу, тобто під час досудового розслідування не встановлено та не підтверджено факт ненадходження коштів до бюджету чи державних цільових фондів та факт умисного ухилення від їх сплати, що виключає наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

На підставі досліджених у судовому засіданні первинних документів, актів перевірок, довідок про результати перевірок податкових органів, висновків судово-економічних експертиз, показань обвинуваченого та свідків суд дійшов висновку про наявність фінансово-господарських операцій між ПАТ «Дніпроазот» та ТОВ «ДК Техенергопостачання» в період з 2008 року по 2012 рік, що підтверджується документально.

Так, судом встановлено, що у серпні 2008 року ПАТ «Дніпроазот» отримало передоплату за карбамід від ТОВ «ДК Техенергопостачання» у рамках укладеної угоди. В зв'язку з відсутністю поставок і вимогою покупця повернути передоплату, ПАТ «Дніпроазот» повернуло грошові кошти у квітні 2011 року. У серпні 2012 року була виявлена технічна помилка, допущена у декларації з податку на додану вартість за квітень 2011 року, а саме невірне зазначення найменування Покупця - ТОВ «Енергопостач.» замість ТОВ «ДК Техенергопостачання», в адресу якого фактично здійснювалося повернення передоплати. При цьому у реєстрі виданих податкових накладних за квітень 2011 року було зазначено вірне найменування контрагента - ТОВ «ДК Техенергопостачання». З цього приводу підприємством було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, що не призвело до зміни податкового зобов'язання. Уточнення не суперечить вимогам податкового законодавства та надано в межах встановлених чинним законодавством термінах.

Отже, ПАТ «Дніпроазот» відобразило в податковому обліку результати господарських операцій та розрахунків із ТОВ «ДК Техенергопостачання» в частині формування податкових зобов'язань з ПДВ у серпні 2008 року за фактом зарахування коштів від ТОВ «ДК Техенергопостачання» на банківський рахунок, як оплата товарів, що підлягають поставці, та коригування податкових зобов'язань (зменшення) з ПДВ у серпні 2011 року, за фактом повернення ПАТ «Дніпроазот» суми попередньої оплати товарів у відповідності до вимог закону в повному обсязі.

Твердження у касаційній скарзі прокурора про те, що суд незаконно відхилив клопотання прокурора про призначення комісійної судово-економічної експертизи, є безпідставними. Так, матеріали кримінального провадження містять два висновки судово-економічних експертиз, які суперечать один одному. Однак суд першої інстанції шляхом допиту експертів, які проводили зазначені експертизи, усунув зазначені суперечності, дав їм відповідну оцінку та належним чином мотивував свої висновки, чому він приймає до уваги висновки однієї експертизи та відкидає висновки іншої експертизи. З огляду на те суд правильно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про призначення комісійної експертизи.

Доводи у касаційній скарзі прокурора про розгляд провадження щодо ОСОБА_7 незаконним складом суду також є не обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що головуючий у кримінальному провадженні суддя ОСОБА_13. розглядав скарги на постанови про порушення кримінальних справ щодо ОСОБА_7 у 2012 році за нормами кримінальнопроцесуального кодексу України в редакції 1960 року та прийняв рішення щодо відсутності достатніх приводів і підстав для порушення кримінальної справи.

Після чого, 03 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості щодо вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, та розпочато досудове розслідування, за нормами кримінального процесуального кодексу України 2012 року. По даному кримінальному провадженню суддя ОСОБА_13. будь-яких рішень в межах зазначеного кримінального провадження на стадії досудового розслідування не приймав.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про залишення слідчим суддею без задоволення заяви прокурора прокуратури м. Дніпропетровська про відвід судді прийнято у відповідності до вимог статей 75, 76, 80 КПК України є законним і обґрунтованим.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність чи допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни ухвали не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10