АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
інстанції: Пісоцький О.М.
Категорія: ч.І ст. 287
ч.2 ст.383 КК України
Доповідач: Войтовський С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого- ПогореловоїГ.М. суддів -
Карпія В.М., Войтовського С.А. за участю прокурора - Брєк Г.С. засудженого-
ОСОБА_1 захисника- ОСОБА_2

08 лютого 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями
прокурора Арбузинського району Миколаївської області, засудженого ОСОБА_1 і в
його інтересах захисника ОСОБА_3 на вирок Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 20
листопада 2006 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець смт. Арбузинка Миколаївської області, українець, громадянин України,
раніше не судимий,

- засуджений за ч.І ст. 287 КК України до 3 років позбавлення
волі, за ч.І ст.135 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.383 КК
України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.І ст.70 КК України шляхом часткового
складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_1 до відбування 4 роки позбавлення
волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Арбузинської
центральної районної лікарні 1.446
грн. 47 коп. в
відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4

Згідно вироку ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за
скоєння злочинів при слідуючих обставин.

03 жовтня 2004 року приблизно о
21 год. 30 хв. в с. Полянка
Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння і достовірно знаючи, що ОСОБА_4 також перебуває в стані
алкогольного сп'яніння та не має права на керування транспортними засобами,
допустив її до керування власним автомобілем ЗАЗ "Таврія-Славута",
держ.номер НОМЕР_1.
Керуючи вказаним автомобілем, ОСОБА_4 рухалась по автомобільній дорозі Нова
Одеса- Сланець- Братське і перевозила пасажира ОСОБА_1 На 23 кілометрі
вказаної дороги ОСОБА_4 не впоравшись з керуванням автомобіля з'їхала в кювет
та допустила наїзд на дерево, отримавши при цьому тілесні ушкодження в виді
закритого перелому лівого стегна, перелому лівої гілки седалищної кістки, які відносяться
до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм
тривалого розладу здоров'я. Побачивши, що в результаті ДТП ОСОБА_4 серйозно
травмована, внаслідок травми перебуває в небезпечному для життя стані і не має
можливості вжити заходів до самозбереження, ОСОБА_1 залишив її і зник з місця
події, хоча мав змогу вжити заходів для надання допомоги ОСОБА_4

04 жовтня 2004
року ОСОБА_1, бажаючи уникнути відповідальності за вказані злочини, подав
до Арбузинського РВ УМВС заяву про те, що начебто невідомими особами у нього
викрадено вказаний автомобіль.

В апеляції прокурор Арбузинського району Миколаївської
області, не оспорюючи доведеності вини і кваліфікацію злочинів, просить вирок
змінити і з урахуванням скоєння ОСОБА_1 злочинів середньої тяжкості, позитивної
характеристики засудженого звільнити його від призначеного покарання з
випробуванням, застосувавши ст.ст.75,76 КК України.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що
висновки суду про його винність в скоєні злочинів, за які він засуджений, не
відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що не давав ОСОБА_4 дозволу
на керування своїм автомобілем, вона його взяла без його відома і, знаходячись
в стані алкогольного сп'яніння, скоїла ДТП. В автомобілі він присутнім не був,
з місця події не зникав. Коли сталося ДТП він спав в будинку у ОСОБА_5-батька
потерпілої. Посилається на те, що справа розслідувана і розглянута поверхово та
однобічно, без урахування пошкоджень автомобіля і даних медичного освідування,
згідно якого в нього тілесних ушкоджень виявлено не було, а також того факту що
на його одежі пошкоджень немає. Вказує, що в стані сп'яніння фізично не міг за
20-30 хвилин пройти з місця ДТП до будинку ОСОБА_5 2.900 метрів, де за версією
органів слідства, нібито потім ліг спати. Вважає, що ОСОБА_4 його обмовила з
метою уникнення кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння його
транспортним засобом. Просить вирок скасувати і справу закрити за відсутністю в
його складу злочинів.

В апеляції захисник ОСОБА_3 та в доповненнях до апеляції
захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 фактично посилаються на ті ж
обставини. Вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи та однобічність і неповноту досудового і судового слідства. Просять
вирок суду скасувати в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1
і захисника ОСОБА_2, які підтримали подані апеляції і просили залишити без
задоволення апеляцію прокурора, думку прокурора Брєк Г.С., яка підтримала
апеляцію подану прокурором Арбузинського району і просила залишити без
задоволення апеляції засудженого і захисника, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не
підлягає задоволенню, а апеляції засудженого і захисника ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволенню з скасуванням постановленого вироку, виходячи з
наступного.

При апеляційному розгляді даної кримінальної справи
апеляційною інстанцією встановлено таку однобічність та неповноту дізнання і
досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні, що
відповідно до вимог п.4 ч.І ст.374 КПК України є підставою для скасування
вироку і повернення справи прокурору на додаткове розслідування.

Так, приводом до порушення кримінальної справи за
ознаками ч.2 ст. 289 КК
України стала заява ОСОБА_1 від 04.10.2004
року про викрадення його автомобіля невідомими особам (а.с.З). В той же час
на а.с. 4 є
протокол оперативного чергового Арбузинського РВ УМВС майора міліції (прізвище
вказано нерозбірливо) на ім'я начальника райвідділу, в якому доповідається що 03.10.2004 року о 23 год. 20 хв. по телефону
спецлінії "02"
надійшло повідомлення невідомого чоловіка про те, що на трасі
Арбузинка-Братське біля с.Полянка сталося ДТП. Між тим, згідно протоколу огляду
місця ДТП, складеного слідчим СВ Арбузинського РВ УМВС Ігнатенком В.А. огляд
проводився 03.10.2004 року в
період часу з 22 год.05
хв. до 22 год.50 хв. (місяць та
час також виправлені, на що в судовому засіданні Ігнатенко В.А. пояснював, що
переплутав вересень з жовтнем, а 10-у годину з 22-ою годиною). Але при цьому в
протоколі зазначено, що огляд проводився на підставі повідомлення чергового
Арбузинського РВ УМВС, яке було отримано самим черговим о 23 год. 20 хв.,
тобто, з даних документів вбачається, що огляд місця події проводився раніше
отримання повідомлення черговим РВ.

Вказані протиріччя органами досудового слідства усунуті
не були, оперативний черговий по цим питанням не допитаний, не встановлено хто
повідомив органи міліції про ДТП (
хоча б стать цієї людини), в який саме час це відбулось,
що повинно бути
зафіксовано в журналі
реєстрації заяв і повідомлень про
злочини, що вчинені або готуються. Вказаний журнал не оглядався, витяги з нього
не робились. Не встановлено хто і коли викликав швидку допомогу, пожежників та
вказав місце скоєння ДТП. Відповідні дані також повинні бути перевірені не
тільки шляхом встановлення і допиту осіб, які виїжджали на ДТП, а й
документально, тобто, даними журналів реєстрації вказаних установ.

Важливість встановлення часу повідомлення про ДТП тісно
пов'язана з часом його скоєння, оскільки за версією засудженого ОСОБА_1 до 22 годині він спав
в будинку батька потерпілої ОСОБА_4, що підтверджував і сам свідок ОСОБА_6 При цьому
звертає на себе увагу те, які показання давав ОСОБА_6 на досудовому
слідстві і в суді. Так, в поясненнях від 04.10.2004 року (а.с. 14) ОСОБА_6
вказав, що прокинувся близько 21 години, виявив відсутність на подвір'ї свого
будинку автомобіля ОСОБА_1, про що повідомив останнього, який в цей час спав в
кімнаті. При допиті 19.11.2004 року (а.с.56-59) ОСОБА_6 пояснював, що
прокинувся на початку 22 години чи о пів на 22 годину і тоді повідомив ОСОБА_1
про зникнення його автомобіля. Згідно протоколу додаткового допиту (а.с. 103) ОСОБА_6 вказував, що
зникнення автомобіля виявив після 22
години ( при
цьому в допиті на російській мові слово "около"
явно виправлено слідчим на слово "после"). В судовому засіданні
ОСОБА_6 вже
пояснював, що проникнувся пізніше 22
години ( а.с.229). Таким чином дані
протиріччя в показах свідка ОСОБА_6 ні органами слідства, ні судом не усунуті, не з'ясовано
за яким орієнтиром ОСОБА_6
визначав час і чому в його показаннях він є різним.

Після ДТП автомобіль ОСОБА_1 був доставлений на територію
тракторної бригади в с. Полянка
Арбузинського району. Згідно постанови про визнання речовим доказом вказаного
автомобіля він був переданий на зберігання ОСОБА_1 21.10.2004 року ( а.с.41). В
справі наявна і розписка ОСОБА_1 (без дати) про отримання автомобіля на
зберігання. З пояснень ОСОБА_1 на досудовому слідстві і в судовому засіданні
слідує, що автомобіль йому був переданий приблизно через два тижні після ДТП.
ОСОБА_1 також пояснював, що під час знаходження автомобіля на території
тракторної бригади він оглядався з його участю оперуповноваженим Кущевим B.C.,
експертом - криміналістом, були присутні поняті, прізвища яких він знає. В ході
огляду автомобіля біля сидіння водія був знайдений чоловічий кросівок, який не
належав ні потерпілій, ні ОСОБА_1 По результатам огляду був складений
відповідний протокол, зроблені фотознімки, але їх до матеріалів справи не
долучили. Де знаходиться дані документи йому невідомо. З урахуванням вказаних
пояснень ОСОБА_1 необхідно достовірно встановити чи дійсно проводилась така
слідча дія, хто саме її проводив і за чим дорученням, де вказаний протокол
огляду автомобіля і чому він не долучений до матеріалів справи. З цих питань
необхідно допитати слідчого, встановити і допитати всіх причетних до цього
осіб, прізвища яких відомі засудженому.

Після повернення автомобіля ОСОБА_1 в багажнику
автомобіля жінка останнього -
ОСОБА_7 знайшла чоловічу куртку, яка не належала їх сім'ї.

Дану куртку ОСОБА_7 12.10.2004
року видала працівникам міліції. Згідно протоколу огляду та вилучення на
вказаній куртці були виявлені плями схожі на кров, волосся, на рукаві мали
місце пошкодження, а в кишенях знаходилось скло (а.с. 15). Тільки 19.11.2004 року вказана
курка була визнана речовим доказом по справі, але передана на зберігання
ОСОБА_6, про що є
його розписка (а.с.61,62). Таке рішення слідчим було прийнято в зв'язку з тим,
що потерпіла ОСОБА_4 вказала, що це куртка її батька- ОСОБА_6, вона в неї була
одягнена під час ДТП, а сам ОСОБА_6 впізнав свою куртку. При цьому ОСОБА_6 вказував, що цю
куртку не одягав, так як незадовго до вказаних подій вона була йому подарована
дочкою і дружиною. Яким чином куртка, в яку за версією слідства була одягнена
потерпіла ОСОБА_4 і з якої по показанням свідків на місці ДТП одяг не знімали,
опинилася в багажнику автомобіля, органи досудового слідства не з'ясовували.
Більше того, експертиза стосовно механічних пошкоджень на куртці, можливості їх
співпадіння з отриманими потерпілою тілесними ушкодженнями, не проводилась.
Також не проводились експертизи стосовно того чи дійсно на куртці були наявні
плями крові, кому кров належить та чиє волосся на ній знаходилось. Таким чином,
органами досудового слідства вказана куртка і наявні на ній носії інформації,
взагалі не були використані в якості речового доказу.

Як вбачається з протоколу огляду і перевірки технічного
стану автомобіля ОСОБА_1 (
а.с. 8,9), протоколу
огляду автомобіля (а.с.92),
фотознімків, долучених судом до матеріалів справи (а.с. 270-273) вказаний
автомобіль має повне пошкодження передньої частини, особливо з боку водія,
також маються пошкодження з боку пасажира, дах вдавлений в салон. В результаті
зіткнення з деревом ОСОБА_4, яка знаходилась за кермом, внаслідок пошкодження
автомобіля і отриманих тілесних ушкоджень самостійно вийти з нього не могла і
пожежники витягували її за допомогою спеціальних засобів. Згідно висновків
судово-медичної експертизи ОСОБА_4 отримала закриту черепно-мозкову травму,
струс головного мозку, тілесні ушкодження в виді рваної рани правої гомілки,
закритого перелому лівого стегна, перелому лівої гілки седалищної кістки.

В той же час ОСОБА_1, який за версією органів досудового
слідства, знаходився на пасажирському сидінні, отримав наступні тілесні
ушкодження. Так, згідно протоколу медичного огляду, який проводився ОСОБА_1 -4.10.2004 року о 4 год. 20. хв., у нього
мали місце мілкі висипання на животі і стегнах, на лівому коліні мале садно, в
області тімля садно розміром 0,5х 0,5 см. (
а.с. 10). Як
вбачається з акту судово-медичного обстеження від 04.10.2004 року, тобто,
проведеного в той же день пізніше, у ОСОБА_1 було наявне садно в тіменній
області голови, чисельні садна живота та внутрішніх поверхонь обох стегон. При
цьому з дослідної частини даного обстеження слідує, що на внутрішніх поверхнях
обох стегон в верхніх половинах є чисельні крапкові крововиливи та мілкі садна
лінійної форми. Майже всі садна на правому стегну (біля 30) мають лінійну
форму і йдуть паралельно один одному на відстані 1-2 см та розташовані майже поперек осі стегна. На лівому
стегні паралельність саден виражена слабше. Аналогічні висновки були дані
експертом і 03.11.2004 року,
зроблені по матеріалам акту судово-медичного обстеження. Експерт зазначив, що
дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою
контактуючою поверхнею, строком давності біля доби до моменту освідування і їх
виникнення не виключається в умовах ДТП від дії виступаючих частин автомобіля
(а.с.28) . Також в справі є медичні документи, з яких слідує, що в результаті
огляду лікарями, в тому числі дерматологом, у ОСОБА_1 виявлена почервоніння шкіри
на животі і стегнах у вигляді сипу, а діагноз йому поставлений -геморрагіческий
васкуліт, тобто, захворювання не пов'язане з травмою ( а.с.77-79, 274-277). В
судовому засіданні була допитана в якості свідка лікар ОСОБА_8, яка проводила
освідування ОСОБА_1 04.10.2004
року о 4 год 20 хв. Даний свідок
підтвердила, що на той момент у ОСОБА_1 явних тілесних ушкоджень не виявила.
Лише на лівому коліні було почервоніння шкіри та висипання у виді червоних
цяток в основному в нижній частині живота і стегон, особливо на внутрішніх
поверхнях. Свідок вказала, що такі висипання не характерні для тілесних
ушкоджень, а можуть спостерігатись при захворюваннях (а.с.258). Такі ж
пояснення давав на досудовому слідстві і свідок ОСОБА_9 ( а.с. 115). Більше того, в
справі також є акт судово-медичного обстеження від 07.10.2004 року, в якому
зазначено, що у ОСОБА_1 шкіряні покрови чисті і будь-яких тілесних ушкоджень
взагалі не виявлено (а.с.76). Сам засуджений ОСОБА_1 пояснював наявність у
нього вказаних почервонінь від отриманого стресу внаслідок викрадення
автомобіля і пережитого стресу, що не заперечувалось і лікарями. Стосовно саден
в області лівого коліна і на тімені ОСОБА_1 вказував, що можливо отримав їх при
роботі на тракторі.

Таким чином, при наявності суперечливих висновків
експертиз та явних пошкоджень автомобіля, в тому числі з боку пасажира як в
передній частині, так і зверху салону, органами досудового слідства достовірно
не встановлений механізм отримання ОСОБА_1 тих ушкоджень, які у нього були
виявлені безпосередньо після ДТП. А саме, механізм їх з урахуванням швидкості
автомобіля, удару його в передню частину, що призводить до руху людей вперед,
які знаходяться всередині, даних статури засудженого, його ваги (приблизно 110 кг) та зросту
(біля 180 см). При цьому
також слід враховувати наявність чи відсутність на одежі ОСОБА_1, в якій він
був одягнений, будь-яких пошкоджень з зафіксованими в медичних документах
тілесними ушкодженнями. Встановлення механізму отримання ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень можливо шляхом відтворення обстановки події, як то, розміщення його в
пошкодженому автомобілі, проведення ряду судових експертиз, тощо.

Органами досудового слідства і судом встановлено, що ДТП
відбулось 03.10.2004 року
приблизно о 21 год.ЗО
хв. Після ДТП ОСОБА_1 повернувся в будинок ОСОБА_6, де ліг в ліжко і
став удавати ніби спить. При цьому відстань між місцем ДТП і будинком ОСОБА_6 була встановлена
лише за дорученням суду в порядку ст.315-1 КПК України, яка склала 2.900 метрів. Разом з
тим, не встановлено за який час ОСОБА_1 фізично міг пройти вказану відстань з
урахуванням знаходження його (за показами потерпілої ОСОБА_4 сильному стані алкогольного сп'яніння. Після
встановлення часу ДТП дана обставина також підлягає обов'язковому встановленню
та узгодженню про його стан з показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та інших, які
бачили ОСОБА_1 ввечері та в ніч з 3 на 4.10.2004 року. Крім того, також
узгодженню і з висновками судово-медичного освідування 04.10.2004 року о 4 год.20 хв. про
знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння легкого ступеню.

На підставі вищевикладеного, оскільки в порушення вимог
ст.22 КПК України органами досудового слідства дана кримінальна справа
розслідувана неповно та однобічно, то вирок суду залишатися в силі не може і
підлягає скасуванню.

Вказані недоліки не можуть бути усунуті в судовому
засіданні. Для встановлення істини по справі необхідно провести ряд слідчих
дій, а тому справу належить направити прокурору для проведення додаткового
розслідування.

Керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора Арбузинського району Миколаївської
області залишити без задоволення, а апеляції засудженого ОСОБА_1 і захисника
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області
від 20 листопада
2006 року
відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу направити прокурору Арбузинського району
Миколаївської області для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд.

Головуючий: