У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2013 року слідчий суддя Франківського
районного суду м.Львова Мартинишин М.О.,
з участю секретаря Кметь Г.М..,
прокурора Бурдіна С.М., скаржника
ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, розглянувши в
залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 від
22.10.2013 на бездіяльність прокурора,
пов'язану з невнесенням відомостей до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеною скаргою, яку мотивувала тим,
що нею було направлено в прокуратуру
Львівської області заяву про злочин,
який вчинений працівниками
правоохоронних органів відносно її
сина ОСОБА_3, викрадення та примусове
позбавлення волі, яка в подальшому була
скерована прокурору Франківського
району м. Львова. Разом з цим,
прокуратурою Франківського районного
м.Львова від було відмовлено у внесенні
відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за заявою
скаржника. У зв'язку із викладеним,
ОСОБА_1 вважає такі дії є незаконним,
просить зобов'язати прокуратуру
Франківського району м. Львова
зареєструвати її заяву про вчинений
злочин в Єдиному реєстрі досудових
розслідувань, а також розпочати
досудове розслідування.

В судовому засіданні скаржник та
адвокат подану скаргу підтримали в
повному обсязі, з наведених у ній
підстав. Зазначили, що ОСОБА_1 подала в
прокуратуру Львівської області заяву
про злочин, вчинений працівниками
правоохоронних органів відносно
ОСОБА_3, яка в подальшому скерована
прокурору м. Львова, а згодом в.о.
прокурора Галицького району м. Львова
щодо перевірки фактів, викладених у
заяві. При цьому, згідно отриманого
листа вих. № 64-688-11 від 11.09.2013 року
вказана заява про вчинення злочину
була направлена прокурору
Франківського району м. Львова. При
цьому, прокурором Франківського району
в порушення строку, передбаченого ст. 214
КПК України, не внесено відповідних
відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань, у зв'язку із
чим, вважає бездіяльність прокурора
незаконною. Враховуючи наведене,
просять задовольнити скаргу в повному
обсязі.

Прокурор прокуратури Франківського
району м.Львова у судовому засіданні
скаргу заперечив і зазначив про те, що
вимоги заявника є безпідставними,
оскільки вказана заява неодноразово
була предметом перевірки прокуратурою
Франківського району м. Львова в
порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960
року), за результатами якої прийнято
рішення про відмову в порушенні
кримінальної справи, яка не оскаржена,
тому просить відмовити в задоволенні
скарги, у зв'язку із відсутністю
законних підстав для повторного
проведення розслідування та внесення
відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань. Окрім цього,
зазначив, що чинним КПК України не
передбачено порядку скасування
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи, прийнятої згідно
з КПК України (у редакції 1960 року).
Просить відмовити у задоволенні
скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення
скаржника, адвоката, думку прокурора,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до висновку, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
звернулася з заявою на адресу
прокуратури Львівської області щодо
вчинення злочину працівниками
правоохоронних органів відносно її
сина ОСОБА_3, викрадення та примусове
позбавлення волі, яку в подальшому
скеровано за належністю прокурору
Франківського району м. Львова.

Зазначена заява була розглянута
прокуратурою Франківського району
м.Львова, за результатами чого заявнику
надано письмову відповідь із
відповідним роз'ясненням вимог чинного
законодавства щодо неможливості
внесення відповідних відомостей по
вказаній заяві до Єдиного реєстру
досудових розслідувань, оскільки
остання вже була предметом перевірки в
порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960
року), за результатами чого було
прийнято відповідне рішення, яке у
встановленому порядку не оскаржене та
не скасоване.

При цьому, судом встановлено, що дана
заява надійшла на адресу прокуратури
Франківського району м.Львова через
канцелярію з прокуратури м. Львова,
зареєстрована і по ній прийнято
відповідне рішення про відсутність
підстав для внесення відомостей до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань, про що письмово
повідомлено заявника.

Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України,
вважаю, що дії прокурора відповідали
вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_1
прийнята та зареєстрована в
прокуратурі Франківського району
м.Львова, про що свідчить надана
скаржнику письмова відповідь.

Стаття 214 КПК України передбачає, що
після подання заяви або повідомлення
про вчинене кримінальне
правопорушення або після самостійного
виявлення відповідною посадовою
особою (слідчим чи прокурором)
обставин, що можуть свідчити про
вчинення особою кримінального
правопорушення, слідчий чи прокурор
зобов'язаний внести відповідні
відомості до ЄРДР та розпочати
розслідування. Досудове розслідування
розпочинається з моменту внесення
відомостей до ЄРДР, порядок формування
та ведення якого затверджується
Генеральною Прокуратурою України.

Виходячи зі змісту поданої ОСОБА_1
заяви, скаржник описує неправомірні, на
його думку, дії працівників
правоохоронних органів, а саме
Франківського РВ ЛМУ та ЛМУ ГУ МВС
України у Львівській області. Так,
зокрема із звернення ОСОБА_1
вбачається, що 14.06.2011 близько 14.00 год.
працівниками міліції ЛМУ ГУ МВС
України у Львівській області затримано
із застосуванням фізичної сили її сина
ОСОБА_3, та його знайомих, яких в
подальшому доставлено до
Франківського РВ ЛМУ, а потім до ЛМУ ГУ
МВС України у Львівській області, де
вимагали у них зізнатись у скоєному
злочині.

З наданих в судовому засіданні
прокурором матеріалів перевірки,
проведеної в порядку ст. 97 КПК України
(в редакції 1960), вбачається, що 09.08.2011 в
прокуратуру Франківського району м.
Львова вже надходило звернення ОСОБА_1,
подане в інтересах ОСОБА_3, з того
самого приводу, щодо вчинення злочину
працівниками правоохоронних органів, а
саме Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС
України у Львівській області та ЛМУ ГУ
МВС України у Львівській області.

Заява ОСОБА_1 була предметом перевірки
прокуратурою Франківського району
м.Львова, в порядку ст. 97 КПК України, за
наслідками проведення якої, 12.03.2012 року,
на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в
редакції 1960 року), прийнято рішення про
відмову в порушенні кримінальної
справи відносно працівників
Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області та працівників ЛМУ
ГУ МВС України у Львівській області, у
зв'язку із відсутністю в їхніх діях
ознак складу злочину.

Слід зазначити, що Перехідними
положеннями КПК України, заборонено
випадки реєстрації в Єдиному реєстрі
досудових розслідувань закритих за
постановою слідчого чи прокурора,
постановою (ухвалою) суду в минулих
роках кримінальних справ, оскільки цим
порушується встановлена законом
заборона двічі обвинувачувати особу у
вчиненні одного кримінального
правопорушення.

Так, відповідно до ч. 3 Перехідних
положень КПК України, заяви та
повідомлення про злочини, які надійшли
до органів дізнання, слідчих,
прокурорів до набрання чинності цим
Кодексом і по яких не прийнято рішення
про порушення кримінальної справи або
про відмову у порушенні кримінальної
справи, передаються органам досудового
розслідування згідно з цим Кодексом
для початку досудового розслідування в
порядку, встановленому цим Кодексом.

З вказаного вище положення вбачається,
що заяви та повідомлення про злочини,
які надійшли до органів дізнання,
слідчих, прокурорів до набрання
чинності КПК України, тобто до 20.11.2012 та
по яких вже було прийнято рішення, у
тому числі про відмову у порушенні
кримінальної справи, не передаються
органам досудового розслідування для
початку досудового розслідування, а
відтак і не реєструються в Єдиному
реєстрі досудових розслідувань,
оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3, ч. 2
ст. 214 КПК України, досудове
розслідування починається з моменту
внесення відповідних відомостей про
кримінальне правопорушення до Єдиного
реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що скарга ОСОБА_1 не підлягає внесенню
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань, оскільки обставини,
викладені у ній були предметом
перевірки прокуратури Франківського
району м. Львова в порядку ст. 97 КПК
України (в редакції 1960 року), за
результатами якої прийнято рішення про
відмову в порушенні кримінальної
справи. При цьому, вказане вище рішення
не було оскаржене чи скасоване у
передбаченому законом порядку, який
діяв на час його постановлення.

Разом з цим, слід зазначити, що з
матеріалів справи та скарги заявника
вбачається, що заява про вчинення
злочину відносно ОСОБА_3 була скерована
01.08.2013 безпосередньо в прокуратуру
Львівської області, звідки надійшла в
прокуратуру м. Львова, а потім в
прокуратуру Галицького району м.
Львова та лише 29.08.2013 надійшла на адресу
прокуратури Франківського району м.
Львова для розгляду, тобто через 28 днів
з моменту її подання. При цьому,
заявником оскаржується бездіяльність
щодо невнесення відомостей про
кримінальне правопорушення до Єдиного
реєстру досудових розслідувань, а
відтак і порушення 24-годинного строку
на внесення відомостей саме прокурора
Франківського району м. Львова, а не
прокурора, на адресу якого була подана
така заява.

Частиною 2 ст. 307 КПК України
передбачений перелік рішень за
наслідками розгляду скарг осіб, на
бездіяльність правоохоронних органів,
в тому числі і на бездіяльність,
пов'язану з невнесенням відомостей до
ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України,
за результатами розгляду скарги на
бездіяльність прокурора може бути
рішення про відмову у задоволенні
скарги.

Враховуючи наведене, а також за
відсутності наведених в заяві
скаржника підстав для внесення
відповідних відомостей до Єдиного
реєстру досудових розслідувань, скарга
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 214, 303-308 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на
бездіяльність прокурора Франківського
району м. Львова щодо невнесення
відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань по її заяві -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Мартинишин М.О.