Справа № 217/6216/12
Провадження №11/772/13/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 р.

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Вінницької області
в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_7

розглянула «14» січня 2015 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від «18» березня 2013 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с. Мазурівка,
Тульчинського району
Вінницької області, в силу ст. 89
КК України раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 15344 грн. завданої злочином матеріальної шкоди та 50000 грн. завданої злочином моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь УМВС України у Вінницькій області 3647 грн. судових витрат за проведення криміналістичних експертиз.
Вирішено питання речових доказів.
Відповідно до вироку суду, 21 вересня 2012 року близько 22 год. 00 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21144 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Немирів-Ямпіль, що в межах смт. Брацлав, Немирівського району Вінницької області та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив п.п. 2.9. «а»; 12.1;12.2;12.4;13.1 ПДР України, а саме: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у темну пору доби перевищив швидкість руху, не мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, не дотримався безпечної дистанції, чим допустив зіткнення з мотоскутером марки «НВ 502А» під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку по належній йому смузі.
Внаслідок ДТП пасажирка мопеда ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи №351 від 15.10.2012 року отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: забійної рани лівої стопи, в правій підколінній ямці, садин в скроневій ділянці та правій поперековій ділянці, закритого перелому лівої плечової кістки, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, закритих переломів сідничних та обох лонних кісток з розривом кресцово-повздовжнього з`єднання, закритих переломів четвертого ребра справа та зліва, які ускладнилися коматозним станом, травматичним шоком. Дані ушкодження виникли від тупого твердого предмета (предметів), можливо, в строк та за обставин вказаних в постанові про призначення експертизи, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили загрозливі для життя явища в момент їх заподіяння.
Апеляція прокурора відкликана до початку розгляду справи, на підставі ст. 355 КПК України.
Засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляції не оспорюючи своєї вини, просить змінити вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 18.03.2013 року відносно нього, через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та його особі, застосувавши ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на мінімальний строк. Апеляцію мотивує тим, що вирок суду є занадто суворим та несправедливим для нього, так як суд першої інстанції не врахував всіх пом`якшуючих обставин та особу засудженого, судом не було мотивовано чому до засудженого не можливо застосувати ст. 75 КК України, також вважає що моральна шкода в сумі 50000 грн. є завищеною.
В своїх запереченнях на апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_8 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги останнього, мотивувала свої вимоги тим, що засуджений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, злочин скоїв перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , внаслідок транспортної пригоди, вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, з якими перебуває на лікуванні по даний час, засуджений лише частково відшкодував їй збитки, а саме 7000 грн., решта матеріальної та моральної шкоди, які зазначені в цивільному позові не відшкодовані до даного часу.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду щодо ОСОБА_6 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.365 КПК України 1960 року вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.
Висновки суду про доведеність засудженого ОСОБА_6 в скоєному при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованими, і підтверджуються доказами, повно перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав вірну оцінку і юридичну кваліфікацію.
Доведеність вини, кваліфікація дій засудженого ОСОБА_6 не оспорюється в апеляції.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що органами досудового слідства і судом по даній справі дотримано вимоги кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об?єктивної істини.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому покарання призначається в межах санкції статті, відповідно до положень Загальної частини КК України з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім цього частиною другою ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Як вбачається з вироку, суд в повній мірі дотримав згадані вимоги закону. Так, судом було враховано обставини вчинення злочину, а саме, що ОСОБА_6 вчинив необережний тяжкий злочин, вину в скоєному визнав, частково відшкодував заподіяну шкоду, тяжкі наслідки у вигляді смерті особи не настали. Злочин скоїв в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином суд дійшов вірного висновку про можливість призначення мінімального основного покарання, визначеного санкцією ч.2 ст.286 КК України
Твердження засудженого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, що на його утриманні знаходиться п`ятеро неповнолітніх дітей та непрацюючі батьки похилого віку і батько являється інвалідом 2 групи та потребує постійного лікування та матеріальної допомоги з його боку не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до довідки сільського голови Новообиходівської сільської ради Немирівського району № 122 від 25.03.2013 року проживає у шлюбі із ОСОБА_10 у якої є двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_11 , 2001 року народження та донька ОСОБА_12 , 2001 року народження.
Батько засудженого ОСОБА_13 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 327, т.1)
Заробітна плата ОСОБА_6 відповідно до довідки ПП «Немирівський Райагроліс» в середньому становить 1 282 грн. із яких відраховуються аліментні платежі, тому знаходження на утриманні у останнього 5 неповнолітніх дітей є безпідставними.

Міра покарання призначена ОСОБА_14 згідно до вимог ст. 65 КК України і підстав вважати призначене покарання занадто суворим чи м`яким колегія суддів не знаходить.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 365. 366 КПК України 1960 року, колегія суддів, -
У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2013 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: