АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1350/15 Справа № 172/240/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Васильківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0001207, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Дебальцеве Васильківського району Дніпропетровської області, громадянин України, проживає по АДРЕСА_1 ,

був визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

В порядку ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_6 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КЗ «Васильківська ЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради 241, 79 грн. за лікування ОСОБА_8 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 4415,52 грн.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

Згідно вироку суду, 29 грудня 2013 року, близько 14.00 год., ОСОБА_6 перебуваючи в будинку за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №11-204р.Е від 17.01.2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

В апеляційних скаргах:
-старший прокурор прокуратури Вамсильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою висновків суду, оскільки судом не було взято до уваги покази слідчого СВ Васильківського РВ ГУМВС України ОСОБА_9 , який був допитаний під час судового розгляд, так як його свідчення істотно впливають на рішення суду, а саме доповнюють винуватість обвинуваченого, так як ним під час досудового слідства вилучався та опечатувався ніж, яким було спричинене тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Просить скасувати вирок суду а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

-обвинувачений ОСОБА_6 вважає що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки доказів, які б з достовірністю підтверджували нанесення ним тілесного ушкодження потерпілому, як на досудовому так і в ході судового слідства здобуто не було, на що суд не звернув увагу та не надав належної оцінки. Висновки суду по оцінці доказів у вироку викладені вибірково та довільно в неточних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Також судом не мотивовано прийняття одних і відхилення інших доказів.

Просить вирок суду скасувати в повному обсязі та закрити відносно нього провадження за відсутністю складу злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 т в його інтересах захисника ОСОБА_10 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора на підтримання апеляційних доводів, думку потерпілого про залишення вироку без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при обставинах, викладених у вироку, підтверджується зібраними в ході досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Всупереч викладеним в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 твердженням про не обгрунтоване його засудження за ч.1 ст.121 КК України, органом досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_6 було висунуто саме таке обвинувачення як умисне тяжке тілесне ушкодження, що потягнуло спричинення ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння. Ці обставини повністю підтверджуються даними, які викладені в обвинувальному акті. Під час розгляду справи суд першої інстанції обґрунтував свої висновки лише на тих показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. У вироку, зокрема в мотивувальній його частині, оцінивши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів, місцевий суд зазначив, що ОСОБА_6 умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №11-2014 від 17.01.2014 року у ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колюче-ріжучого поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки та шлунку, яке утворилось від дії предмету, що володіє колюче-ріжучими властивостями у напрямку спереду назад по відношенню до тіла потерпілого. Таке тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відповідно до п.2.1., підпункт «а» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. В момент спричинення тілесного ушкодження потерпілий був звернутий передньою поверхнею тулуба до травмуючого предмету(т.2 а.с.24-26)

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю судово-медичного експерта ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній розповів і показав, як йому завдав поранення в живіт обвинувачений ОСОБА_6 (т.2 а.с.61-65).

Висновком додаткової судово-медичної експертизи про те, що «локалізація, характер травмуючого предмету та механізму утворення тілесних пошкоджень, вказаних під час слідчої дії не суперечать виявленому під час експертизи потерпілого» (т.2 а.с.66-68).

Як видно з пояснень ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції останній не заперечував факту вилучення у нього фрагментів килимків, газети та ножа в ході огляду місця події.

Висновком судово-імунологічної експертизи про те, що при серологічному дослідженні в слідах крові на фрагменті газети, на фрагменті з килимової доріжки, на фрагменті пластмасового килимка виявлений антиген Н, а в двох слідах на фрагменті газети ще і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи(осіб)групи крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі можливо і від ОСОБА_8 (т.2а.с.33-35).

Висновком судово-цитологічної експертизи ножа про те, що отримані результати серологічного та цитологічного досліджень дають можливість припустити, що кров на клинку ножа (об`єкт №1), наданого на дослідження, могла походити від особи (осіб) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі можливо і від ОСОБА_8 , враховуючи групову характеристику його крові(т.2а.с.38-42).

Показання ОСОБА_6 про те, що йому відомо про нанесення потерпілому 29 грудня 2013 року тілесних ушкоджень іншою особою, судом першої інстанції було перевірено, однак свого підтвердження не знайшло. Так, згідно показань свідка ОСОБА_13 , встановлено, що в той день, коли ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 тілесне ушкодження, ОСОБА_6 вранці до них заходив, а через деякий час ОСОБА_8 взяв велосипед і поїхав з дому. Близько 14.00 години він повернувся додому, впав на землю. Вона викликала швидку допомогу, та чоловік повідомив, що його вдарив ножом в грудну клітину ОСОБА_6 . Дані покази підтвердила свідок ОСОБА_14 , медсестра Дебальцевського ФАП, яка пояснила, що за викликом прибула до дому до ОСОБА_8 , у якого було виявлено поранення в живіт. ОСОБА_8 повідомив, що його ножем в своєму будинку вдарив ОСОБА_6 .

Згідно ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Доказів причетності інших осіб до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому 29 грудня 2013 року, стороною захисту у ході судового розгляду надано не було.

Також колегія суддів враховує, що обвинувачений під час досудового слідства відмовився від дачі показів.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про його непричетність до скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, колегія суддів вважає позбавленими підстав.

Також не обгрунтованими є доводи апеляційної скарги прокурора про скасування вироку суду у зв`язку з неповнотою судового слідства з поверненням кримінального провадження на новий судовий розгляд, оскільки ст.415 КПК України, в якій вказано вичерпні підстави для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду, не містить в собі вказаної підстави.

Покарання засудженому призначено згідно вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до особливо тяжких, обставини їх вчинення, даних про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину.

Покарання засудженому призначено згідно вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжкого, обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, є пенсіонером, людиною похилого віку, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування вироку, про що просять апелянти, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури Васльківського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і: