Справа № 527/1114/15-к
провадження № 1-кп/527/77/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2015 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине Полтавської області кримінальне провадження № 0000246 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Весела Долина Глобинського району Полтавської області, освіта середня, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч. 1 ст. 135 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
26 червня 2014 року приблизно о 23 год. 40 хв., у темний час доби, по мокрому асфальтобетонному покриттю автодороги «Хорол - Семенівка - Кременчук» зі сторони с. Коломицівка Глобинського району Полтавської області в напрямку с. Жуки Глобинського району Полтавської області, рухався автомобіль «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 .
В цей саме час, попереду автомобіля «ВАЗ-2102» в попутному напрямку по смузі зустрічного руху рухався велосипед марки «Україна», під керуванням ОСОБА_9 .
На 48 км. автодороги «Хорол - Семенівка - Кременчук», поблизу с. Жуки Глобинського району, водій ОСОБА_7 , рухаючись на автомобілі «ВАЗ-2102» з непрацюючими склоочисниками, порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;п. 31.4.4 а) Правил дорожнього руху, яким забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не працюють склоочисники, маючи можливість своєчасно виявити на проїзній частині велосипедиста ОСОБА_9 , не застосував своєчасних заходів гальмування та допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля в задню частину велосипеда марки «Україна» при цьому в момент первинного контактування кут між повздовжніми осями автомобіля та велосипеда становив близько 0±5 градусів.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 77 від 01.08.2014 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепа, субарахноїдального крововиливу в лобні долі обох півкуль головного мозку, розриву мочки лівої вушної раковини, саден м`яких тканин голови, крововиливів в парааортальну клітковину, м`які покрови голови з внутрішньої сторони, закритого перелому правої стегнової кістки з крововиливами в довколишні м`язи, забійних ран верхніх та нижніх кінцівок, саден лівого плечового суглобу, які за ступенем тяжкості в своїй сукупності стосовно живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті.Смерть ОСОБА_9 наступила в результаті закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломом кісток основи та склепіння черепа, субарахноїдальним крововиливом лобних долей обох півкуль головного мозку.
Згідно висновку додаткової комплексної судової транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи № 390/391 від 20.04.2015 року за даних дорожніх обставин водій автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на велосипедиста ОСОБА_9 ; за даних дорожніх обставин дії водія автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. п. 12.3 та 31.4.4 «Правил дорожнього руху України» і перебували з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, ОСОБА_7 , допустивши наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , своїми діями поставив останню у небезпечне для життя становище, не вжив заходів до надання потерпілій першої допомоги, не викликав карету швидкої допомоги для доставки потерпілої в медичний заклад, хоча мав можливість і зобов`язаний був це зробити відповідно до вимог п. 2.10 п.п. а, б, в, г, ґ, д, е Правил дорожнього руху України, де відповідно вказано:
2.10. «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувальногозакладу;
ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди», з місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди поїхав, залишивши тим самим потерпілу ОСОБА_9 в небезпечному для життя становищі, тобто в становищі, коли потерпіла внаслідок травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, не могла вжити ефективних заходів до самозбереження.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України визнав повністю та пояснив, що у нього в користуванні є автомобіль ВАЗ 2102 днз НОМЕР_1 , яким він керує на підставі довіреності. Має посвідчення водія, яке загубилося під час ДТП та водійський стаж близько 20 років. Зранку 26.06.2014 року вони разом з батьком ОСОБА_10 були у нього вдома, приблизно о 9.00 год. поснідали, випили десь по 50 грам горілки й цілий день працювали по господарству. На протязі дня до моменту дорожньо транспортної пригоди більше він алкоголю не вживав. Приблизно о 19.00 год. він поїхав відвозити батька додому в с. Герасимівка Семенівського району. Коли вирішив повертатися додому десь о 22-22.30 год. на вулиці вже темніло, йшов великий дощ. Коли почав рухатися у нього перестали працювати склоочисники, він намагався їх полагодити, але не зміг і вирішив продовжити рух додому. Рухався зі швидкістю десь 70 км/год, на автомобілі було включене дальнє світло фар, видимість дороги була дуже погана. Під час руху автомобілів в попутному та зустрічному напрямку не було. При наближенні до с. Жуки, приблизно на відстані 100 м. на правому узбіччі він побачив жінку, яка стояла з велосипедом. Після цього через деякий момент від відчув удар в передню праву частину автомобіля, побачив, що в лобове скло автомобіля вдарилося тіло жінки. До моменту удару він не гальмував, оскільки не бачив велосипедистку перед зіткненням. Яким чином зіткнення відбулося на зустрічній смузі він пояснити не зміг, припускає, що в результаті того, що йшов великий дощ і видимість дороги була дуже погана, він втратив орієнтацію на дорозі і з`їхав на зустрічну смугу. Куди потерпілу відкинуло після удару він не бачив. Проїхавши він зупинився, підійшов до жінки, яка лежала в кюветі, послухав чи вона дихає, чи є пульс. Побачивши, що ознак життя жінка не подає він поїхав з місця події. Достовірно йому не було відомо, чи жива велосипедистка чи ні. Швидку допомогу та міліцію не викликав, оскільки злякався, хоча й мав з собою мобільний телефон, який був у робочому стані після ДТП. Рухаючись в с. Жуки Глобинського району не справився з керуванням, автомобіль занесло і він з`їхав в лівий кювет й перекинувся. Зателефонувавши дружині , повідомив, що злетів з дороги й попрохав, щоб вона знайшла когось, хто допоможе витягнути машину з кювету. Після цього до місця, де він перекинувся, приїхали дружина ОСОБА_11 з сусідом ОСОБА_12 , допомогли витягнути машину та відбуксирували її додому. Про те, що збив велосипедиста він своїй дружині не повідомив, бо не хотів її хвилювати, сусіду, який допомагав витягувати машину з кювета,, нічого про ДТП не говорив, бо боявся. Повідомив також, що під час дорожньо транспортної пригоди в результаті розбиття лобового скла автомобіля йому пошкодило праве око, в результаті чого він повністю втратив зір на одному оці. Пояснив, що він дуже жалкує про те, що трапилося, неодноразово просив вибачення у матері збитої жінки, допомагає матеріально дитині загиблої, виплачуючи щомісячно по 1000 грн., оплатив виготовлення пам`ятника на могилі загиблої та зобов`язується матеріально допомагати до повноліття дитини.

Крім визнання вини ОСОБА_7 його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України підтверджується показами допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що її донька ОСОБА_9 вранці 26.06.2014 року поїхала велосипедом «Україна» на роботу в с. Коломицівка й повинна була ввечері повернутися додому. Десь з 21.30 год. її телефон став недосяжним, а близько 4 години ранку 27.06.2014 року прийшов син і сказав, що ОСОБА_13 збила машина. У ОСОБА_9 залишилася малолітня донька ОСОБА_14 , 2008 року народження. Пояснила, що вона не бажає, щоб ОСОБА_7 позбавили волі, оскільки того, що сталося вже не повернеш, ОСОБА_7 допомагає і в подальшому обіцяє допомагати матеріально, виплачує щомісячно по 1000 грн. на утримання малолітньої доньки загиблої, допоміг поставити пам`ятник. Зазначила, що ОСОБА_7 неодноразово просив у неї вибачення за те, що сталося.

Свідок ОСОБА_10 , який є батьком обвинуваченого ОСОБА_7 пояснив, що 26.06.2014 року він був в гостях у свого сина ОСОБА_7 , вранці, приблизно о 9.00 год., вони поснідали та випили десь по 50 грамів горілки, більше на протязі дня алкогольних напоїв не вживали, працювали по господарству. Увечері син ОСОБА_7 відвіз його своїм автомобілем «Жигулі» додому в село Герасимівку. Там ОСОБА_7 побув деякий час, починався дощ і десь о 22.00 він поїхав додому. Про аварію він дізнався через два дні від односельчан.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що раніше вони проживали з ОСОБА_7 в цивільному шлюбі. Зранку 26.06.2014 року вона разом з ОСОБА_7 та його батьком поснідали, випили десь по 50 грам горілки й працювали по господарству. Увечері ОСОБА_7 повіз батька додому в с. Герасимівка. Десь о 23.00 год. ОСОБА_7 зателефонував на її мобільний телефон, повідомив, що з`їхав в кювет та перекинувся й попросив, щоб вона знайшла когось, хто допоможе витягнути його з кювету. Вона попросила про допомогу сусіда ОСОБА_12 і вони разом поїхали, витягнули автомобіль ОСОБА_7 з кювету та відбуксирували додому в гараж. Коли вони під`їхали до ОСОБА_7 , то побачили, що він знаходиться в шоковому стані, його автомобіль «Жигулі» перевернутий на кришу, ОСОБА_7 був біля автомобіля, у нього було пошкоджене око, що з ним трапилося він не розповідав, сказав лише, що не впорався з керуванням та злетів в кювет. Швидку допомогу викликати не захотів. Про те, що він потрапив у дорожньо транспортну пригоду та збив велосипедиста він їй та ОСОБА_12 нічого не повідомляв ні на місці події, ні вдома. Запаху алкоголю від ОСОБА_7 не чула. Лише вранці приїхали працівники міліції і повідомили, що ОСОБА_7 збив людину.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 26.06.2014 року десь о 22.30 год. зателефонувала дружина ОСОБА_15 , повідомила, що він з`їхав з дороги і перекинувся в кювет і попрохала поїхати, щоб допомогти. Разом з ОСОБА_16 вони поїхала на місце пригоди, доїхали десь через 30 хв., автомобіль був на узбіччі перекинутий на кришу. Стріла ОСОБА_17 сидів на обочині, сказав, що перекинувся. Проте, що він когось збив не повідомляв. Вони разом поставили автомобіль на місце й потягнули його на буксирі додому до ОСОБА_18 . На місці події ОСОБА_7 знаходився в шоковому стані, тілесних ушкоджень на ньому не бачив, ні на що не скаржився, запаху алкоголю від нього не чув.

Крім показань допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків, вина підсудного ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, підтверджується також сукупністю об`єктивних доказів, досліджених в судовому засіданні :

- згідно висновку судово-медичної експертизи № 77 від 27.06.2014 01.08.2014 року ОСОБА_9 під час ДТП отримала тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепа, субарахноїдального крововиливу в лобні долі обох півкуль головного мозку, розриву мочки лівої вушної раковини, саден м`яких тканин голови, крововиливів в парааортальну клітковину, м`які покрови голови з внутрішньої сторони, закритого перелому правої стегнової кістки з крововиливами в довколишні м`язи, забійних ран верхніх та нижніх кінцівок, саден лівого плечового суглобу, які за ступенем тяжкості в своїй сукупності стосовно живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті. Всі тілесні ушкодження утворилися при житті, незадовго до настання смерті, при зіткненні рухаючогося велосипедиста з легковим автомобілем. Смерть ОСОБА_9 наступила в результаті закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломом кісток основи та склепіння черепа, субарахноїдальним крововиливом лобних долей обох півкуль головного мозку.Між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_9 існує прямий причинно-наслідковий зв`язок (а.с. 72-74);

- висновком комісійної судово медичної експертизи № 20 від 02.01-21.01.2015 року встановлено, що враховуючи характер та тяжкість травми, отриманої ОСОБА_9 , причину її смерті, навіть за умови надання потерпілій своєчасної кваліфікованої медичної допомоги гарантувати настання сприятливого для життя наслідку неможливо ( а.с.106-112);

- протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 27.06.2014 року, проведеним з участю спеціаліста автотехніка НДЕКЦ ОСОБА_19 , схемою та фототаблицею до нього, в якому зазначено, що ДТП трапилося на 48 км автодороги «Хорол Семенівка Кременчук», поблизу с. Жуки Глобинського району. В протоколі зазначено, що асфальтобетонне покриття в цьому місці на час огляду мокре; дорожнє покриття для двох напрямків, шириною 8 м.; на проїзну частину нанесено дорожню розмітку 1.7. В ході огляду було зафіксовано слідову інформацію дорожньо - транспортної пригоди, вказано місце розташування трупу ОСОБА_9 та розташування велосипеда на місці події (а.с.49 - 57);

- протоколом огляду велосипеда «Україна» від 27.06.2014 року, в якому зафіксовано його зовнішні пошкодження ( а.с. 58-59);
- протоколом огляду автомобіля марки ВАЗ 2102 державний номерний знак НОМЕР_1 від 27.06.2014 року та фототаблицею до нього, в якому зафіксовано зовнішні пошкодження транспортного засобу, а саме: деформація даху, кузова, капоту, розбита права фара, пошкодження решітки радіатора з правого боку, відсутня права частина декоративної накладки капоту, відсутній правий покажчик повороту ( а.с. 65 - 68);

- протоколом слідчого експерименту від 13.03.2015 року, проведеного з участю ОСОБА_7 та схемою до нього, під час якого були перевірені та уточнені його покази ( а.с. 113 115);
- висновком комплексної судової транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи № 730/731 від 04.11.2014 року та фототаблицями до нього встановлено, що в момент первинного контактування автомобіль ВАЗ 2102 своєю передньою частиною контактував з задньою частиною велосипеда «Україна», при цьому величина кута між подовжніми вісями автомобіля і велосипеда з урахуванням погрішностей при проведенні натурного моделювання становила порядку 0+-5 градусів; технічна можливість уникнути пригоди з боку водія велосипеда ОСОБА_9 не визначалася її односторонніми діями; в діях водія велосипеда ОСОБА_9 відсутні будь які невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою ( а.с. 80-100);

- висновком додаткової комплексної судової транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи № 390/391 від 20.04.2015 року, згідно якого місце наїзду автомобілем ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 на велосипедиста ОСОБА_9 згідно наявної слідової інформації знаходилося на зустрічній смузі руху ( відносно напрямку руху автомобіля) та в подовжньому напрямку до початку слідів у вигляді осипу скла на відстані порядку 52,1 м. до дорожнього знаку «Початок населеного пункту» с. Жуки по напрямку руху автомобіля ВАЗ 2102; за даних дорожніх обставин водій автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на велосипедиста ОСОБА_9 ; за даних дорожніх обставин дії водія автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. п. 12.3 та 31.4.4 «Правил дорожнього руху України» і перебували з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; технічна можливість запобігти наїзду з боку велосипедиста ОСОБА_9 не визначалася її односторонніми діями; в діях велосипедиста ОСОБА_9 відсутні будь які невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою. Вказаний висновок суд поклав в основу обвинувачення підсудного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він об`єктивно і достовірно відображає механізм ДТП, підтверджується багатьма іншими доказами у справі і не суперечить їм ( а.с. 116-122);

- висновком судової експертизи по дослідженню лакофарбованих матеріалів і покрить № 9876 від 10.10.2014 року, згідно якого частки речовини, вилучені під час огляду місця ДТП 27.06.2014 року являють собою семишарове лакофарбове покриття; семишарове лакофарбове покриття, вилучене під час огляду місця ДТП та семишарове лакофарбове покриття, вилучене з автомобіля ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 , мають між собою спільну групову належність (а.с. 75-78);

- висновком судово медичної експертизи волосся, вилученого з автомобіля № 747 від 11-19 вересня 2014 року, яким встановлено, що 15 об`єктів, вилучених з лобового скла автомобіля ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 є волоссям людини і походять з голови; 13 волосин піддавались фарбуванню в однаковий колір, як і волосся з голови ОСОБА_9 ; дві волосини являються кореневими фрагментами; при морфологічному дослідженні 14 волосин, вилучених з автомобіля, схожі між собою та не відрізняються від волосся з голови трупа ОСОБА_9 за усіма морфологічними ознаками; узагальнюючи дані морфологічного та серологічного дослідження зроблено висновок, що походження 15 волосин , вилучених з лобового скла автомобіля ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 від ОСОБА_9 не виключається. Висновок вказаної експертизи мотивований, науково обґрунтований, виконаний досвідченим експертом, який має стаж експертної роботи з 2005 року, не суперечить іншим матеріалам справи, а тому сумнівів у суду не викликає ( а.с. 102-104);

- актом обстеження місця дорожньо транспортної пригоди ( 48 км автодороги «Хорол Семенівка Кременчук ), згідно якого при огляді автодороги не виявлено недоліків в утриманні дороги, що могли сприяти виникненню ДТП (а.с. 101).
Дослідивши та проаналізувавши докази обвинувачення та захисту, суд прийшов до висновку про наявність в діях підсудного ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_9 , ч. 1 ст. 135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, в разі, коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.
Позицію адвоката ОСОБА_6 про те, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, оскільки згідно висновку комісійної судово медичної експертизи встановлено, що навіть за умови надання потерпілій ОСОБА_9 своєчасної кваліфікованої медичної допомоги гарантувати настання сприятливого для життя наслідку неможливо, суд вважає хибною з наступних підстав.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України полягає у суспільно небезпечній бездіяльності, що виражається у залишенні без допомоги особи. Залишення без допомоги передбачає невжиття особою заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого. Злочин вважається закінченим з моменту ухилення від надання допомоги особі, що перебуває в небезпечному для життя стані, незалежно від того, наскільки ефективною могла бути така допомога. Настання суспільно небезпечних наслідків певного характеру є підставою для кваліфікації діяння за ч. 3 ст. 135 КК України.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини злочину, тяжкість його наслідків, думку потерпілих.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Потерпіла ОСОБА_5 на протязі судового розгляду кримінального провадження неодноразово висловлювала свою позицію про те, що ОСОБА_7 просив у неї вибачення, ним частково відшкодовується шкода, завдана кримінальним правопорушенням, в зв`язку з цим вона не бажає, щоб ОСОБА_7 призначали покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі.

Підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкий злочин з необережності, в результаті якого спричинено тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 .

Згідно виписок із медичної карти хворого, ОСОБА_7 встановлено діагноз: контузія 3 ступеню, тотальний крововилив правого ока. В результаті ОСОБА_7 втратив зір на правому оці та потребує періодичного лікування у лікаря офтальмолога. ( а.с.143-151).

ОСОБА_7 відповідно до наданих квитанцій щомісячно по 1000 грн. відшкодовує потерпілій ОСОБА_5 шкоду, завдану злочином ( а.с. 125), оплатив виготовлення пам`ятника ( а.с. 155).

Згідно довідки Горбівської сільської ради № 333 від 14.07.2014 року та Кринківської сільської ради від 02.07.2014 року, ОСОБА_7 характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує ( а.с. 136-137).

ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 134) .

Згідно лікарської довідки № 1635 від 09.09.2014 року, ОСОБА_7 на диспансерному обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (а.с. 133).

На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, в ході судового розгляду не встановлено.

Суд вважає не доведеним факт перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння на момент скоєння дорожньо транспортної пригоди, оскільки ОСОБА_7 перебування в стані сп`яніння категорично заперечує; свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 пояснили, що ОСОБА_7 випив 50 грам горілки лише вранці 26.04.2014 року, після цього на протязі дня алкогольних напоїв не вживав; свідок ОСОБА_12 , який бачив ОСОБА_7 безпосередньо після ДТП вказав, що ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 не помітив; згідно висновку № 12 щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 27 червня 2014 року, під час огляду 27.06.2014 року о 13.35 год. у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено. Досудовим слідством не надано жодних доказів, що свідчать про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Врахувавши викладене, суд прийшов до висновку, що підсудний за вчинене заслуговує основного покарання у виді позбавлення волі на строк ближчий до мінімальної межі санкцій ч.2 ст.286,ч.1 ст.135 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує спричинені кримінальним правопорушенням тяжкі наслідки, відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, і вважає за необхідне застосовувати до ОСОБА_20 додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у максимальному розмірі.
У відповідності до вимог ст. 70 КК України остаточне покарання необхідно призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи. Підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається.

Призначаючи підсудному покарання у вигляді позбавлення волі, суд враховуючи тяжкість злочину, особу винного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання і на підставі ст.ст. 75, 76 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням.

Ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на корить держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. В зв`язку з цим з ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи по дослідженню лакофарбових матеріалів та покриттів в сумі 2460 грн.; судової комплексної автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи в сумі 1537 грн. 50 коп.; судової додаткової комплексної автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи в сумі 2457 грн. 60 коп., всього на суму 6455,10 грн.
Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України і призначити покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

за ч. 1 ст. 135 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно вважати його засудженим до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три ) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язкуповідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити попередній домашній арешт.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 6455 ( шість тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 10 копійок.
Речові докази велосипед «Україна» - повернути ОСОБА_5 ; автомобіль ВАЗ 2102 державний номерний знак НОМЕР_1 повернути володільцю ОСОБА_7 , покажчик повороту від автомобіля, пластикову частину радіатора, частини декоративної накладки на капот, осколки катафота від велосипеда знищити; об`єкти дослідження судової експертизи по дослідженню лакофарбових матеріалів та покриттів, що знаходяться у одному паперовому конверті та одному полімерному пакеті, об`єкти дослідження судово імунологічної експертизи, що знаходяться у поліетиленовому пакеті знищити; диск із матеріалами фото- та відео- зйомки до протоколу огляду місця ДТП зберігати при справі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення учасниками судового провадження через Глобинський районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1