У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Вус С.М., Глоса Л.Ф.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.,

захисника

ОСОБА_1,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 16 вересня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1на вирок Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим від 6 грудня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим 5 лютого 2008 року щодо ОСОБА_2.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця та мешканця с. Петрівки

Красногвардійського району

Автономної Республіки Крим,

такого, що немає судимості відповідно ст. 89 КК України,

за ч. 2 ст. 187 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на
4 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Цим вироком засуджено ОСОБА_3, щодо
якого касаційного подання та скарг не надходило.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 5 лютого
2008 року вирок щодо ОСОБА_2. залишено без зміни.

ОСОБА_2. та ОСОБА_3 засуджено за те, що
вони, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, 1 вересня 2007 року приблизно
о 17 годині у с. Петрівці Красногвардійського району Автономної Республіки
Крим, завдали ОСОБА_4. численні удари руками по обличчю, від яких той впав на
землю.

Після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вступили в злочинну змову на заволодіння
майном потерпілого шляхом розбійного нападу, при цьому ОСОБА_2 завдав одного
удару ногою по обличчю ОСОБА_4, спричинивши йому тілесні ушкодження середньої
тяжкості, а ОСОБА_3, обшукавши кишені потерпілого, заволодів двома мобільними
телефонами, вартістю 700 грн. та 330 грн., один з яких передав ОСОБА_2.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
просить судові рішення щодо ОСОБА_2.
змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 122,
ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки в
ОСОБА_2. та ОСОБА_3 не було умислу на вчинення розбійного нападу на
ОСОБА_4 Зазначає, що ініціатором обопільної бійки був сам потерпілий. Стверджує, що ОСОБА_3 заволодів майном
потерпілого, коли той був непритомним.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення касаційної скарги захисника без задоволення,
а вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у
касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_1щодо необгрунтованості засудження
його підзахисного ОСОБА_2. за інкримінований йому злочин є непереконливими.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду щодо винності ОСОБА_2. у вчиненні злочину грунтується на
доказах, які повно і об'єктивно досліджені судом першої інстанції та перевірені
при розгляді апеляцій апеляційним судом. Наявним доказам дана правильна
юридична оцінка.

Так, потерпілийОСОБА_4 підтвердив, що 1 вересня 2007 року приблизно о 17 годині поблизу школи на нього
напали ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які спричинили йому тілесні ушкодження та заволоділи
мобільними телефонами.

Вказані показання повністю узгоджуються з даними протоколів добровільної
видачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3 мобільного
телефону та інших речей, пред'явлення потерпілому ОСОБА_4. предметів для впізнання,
відтворення обстановки та обставин події злочину за участю ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_4. були спричиненні тілесні
ушкодження середнього ступеня тяжкості.

На підставі аналізу зазначених доказів та ретельної перевірки інших
матеріалів справи суд дійшов правильного висновку щодо винності ОСОБА_2. у
вчиненні розбійного нападу, за попередньою змовою групою осіб.

Виходячи з наведеного, дії ОСОБА_2. правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187
КК України.

Посилання в касаційній скарзі захисника ОСОБА_1про те, що між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2. не було попередньої змови на вчинення розбійного нападу на потерпілого
ОСОБА_4 були предметом дослідження суду і визнані безпідставними, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи, тому даний висновок суду сумнівів не
викликає.

Призначене ОСОБА_2. покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за
собою скасування судових рішень, у справі не виявлено.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для
скасування чи зміни судових рішень.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями
394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1залишити без
задоволення.

с у д д і: