АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2015 м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000882 шодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

адвокат потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_10 ,

Встановила:
Згідно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.125 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з випробувальним терміном 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені п.2,3,6 ст.76 того ж КК.

В апеляціях та доповненнях до апеляцій:

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції просив винести ухвалу, якою змінити вирок у зв`язку з неправильним, на його думку, застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просив виключити з мотивувальної частини посилання на обставини, які характеризують особу обвинуваченого, а саме позитивну характеристику, не притягнення раніше до кримінальної відповідальності в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також просив доповнити резолютивну частину рішенням про скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 не згодні з вироком суду, просили вирок змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_6 , призначивши йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, скасувати запобіжний захід у вигляді застави та повернути вказану заставу заставодавцю ОСОБА_11 . В іншій частині, вирок залишити без змін. В доповненні до апеляції ОСОБА_10 прохав звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, та на підставі ст. 49 КПК України закрити справу, у зв`язку зі спливом 18 січня 2015 року строків давності.

Адвокат потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 просила скасувати вирок, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає та наполягає на тому, що стосовно потерпілого було вчинено саме хуліганство, групою осіб, які до цього обвинувачувались у груповому побитті, при цьому такі дії були пов`язані з опором громадянам, які намагалися припинити такі дії, та спочатку скоєне було правильно кваліфіковано за ч.3 ст.296 КК України. Далі вказує про те, що слідчий безпідставно 31.07.2014 року перекваліфікував скоєне на ч.1 ст.125 КК України, причому зробив це таємно, не повідомивши адвоката, та не відкривши після завершення слідства всі матеріали, остільки ознайомив з наданими матеріалами про закінчення слідства 29.07.2014 року, а після цього, не повідомив її про продовження слідства та про перекваліфікацію скоєного 31.07.2014 року. Внаслідок цього, на думку ОСОБА_9 були порушені процесуальні права потерпілого та його захисника.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що близько 06.26 години 17 січня 2012 року, разом із своїми знайомими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули до ресторану «Стара Таверна», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей же час знаходились в якості відвідувачів закладу ОСОБА_15 та ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_12 , побачивши свого знайомого ОСОБА_15 , підійшов до нього та почав розмову, у ході якої останній познайомив ОСОБА_12 та його товаришів з потерпілим ОСОБА_8 . Під час розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, в ході якого чоловіки почали взаємно висловлюватися нецензурною лайкою один до одного. У ході цього конфлікту ОСОБА_8 неодноразово брав до рук скляні пляшку та графин, які знаходились на столі та погрожував ними, імітуючи початок нанесення удару ОСОБА_12 . Обвинувачений ОСОБА_6 , який був свідком сварки та найближче стояв до ОСОБА_8 , побачив, що останній черговий раз взявся за скляну пляшку. В цей час, у обвинуваченого ОСОБА_6 через агресивну поведінку потерпілого ОСОБА_8 , раптово виникли особисті неприязні стосунки до останнього та умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень. Реалізуючи зазначений злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 , використавши, як привід той факт, що ОСОБА_8 черговий раз взяв до рук скляну пляшку, наніс останньому один удар кулаком лівої руки в голову. Після даного удару, потерпілий ОСОБА_8 , намагаючись уникнути подальшого конфлікту та спричинення тілесних ушкоджень, почав тікати з ресторану, проте ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав ОСОБА_8 та діючи умисно, наніс удар ногою в спину останнього, від чого той не втримавши рівновагу, вдарився головою об колону зали ресторану та впав на підлогу. Продовжуючи надалі реалізовувати свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , діючи умисно, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 знаходиться на підлозі, наніс останньому не менше 4-х ударів кулаками обох рук та ногами в область тулубу та голови. В результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рани голови, синців лобної, тім`яної та правої скроневої області, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності; обвинуваченого та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляції і просили її задовольнити, просили задовольнити клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, адвоката потерпілого ОСОБА_9 , яка просила скасувати вирок, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд, проаналізувавши доводи, викладені в апеляціях, доповненнях до них та в судовому засіданні, дослідивши окремі матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції прокурора, обвинуваченого, його захисника, адвоката потерпілого, - підлягають частковому задоволенню, а вирок необхідно скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог КПК України є порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Зокрема, відповідно до п.5 ч.2 ст.412 КПК України, судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Як убачається з матеріалів провадження, до 29.03.2014 року кримінальне провадження здійснювалось щодо групи осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 обвинувачених за ч.3 ст.296 КК України в тому, що вони діючи умисно, у групі осіб, діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, застосували насильство, незважаючи на законні вимоги осіб, що знаходились в приміщенні ресторану « Стара-Таверна», та в результаті побиття спричинили потерпілому ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 29.07.2014 року слідчим СВ ГУ МВС ОСОБА_16 було повідомлено про закінчення досудового розслідування, та надано потерпілому ОСОБА_8 та його адвокату ОСОБА_9 доступ до матеріалів досудового розслідування, згідно з якими вони в цей же день були ознайомлена зі всіма матеріалами (т.6 а.с.19). Але, після цього, в той же день, досудове розслідування було продовжено і 31.07.2014 року, слідчим була винесена постанова про зміну кваліфікації з ч.3 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 того ж КК. Про перекваліфікацію скоєного, та про продовження кримінального провадження адвокату потерпілого не було повідомлено, та в той же день 31.07.2014 року затверджено прокурором прокуратури Індустріального району обвинувальний акт, та направлено до суду. При цьому адвокату потерпілого ОСОБА_9 , слідчим не було повідомлено про продовження процесуальних дій, про суттєву перекваліфікацію скоєного на менш тяжкий злочин, та про інші обставини, а також не було надано для ознайомлення матеріали провадження. З такою перекваліфікацією не згодні потерпілий та його адвокат.

Як убачається з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_9 , який не був ознайомлений зі всіма матеріалами провадження, про вказане та про свою незгоду з такою перекваліфікацію, яку вважає невірною, повідомляв і під час судового розгляду, але належної оцінки даній обставині надано не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в даному випадку було порушено вимоги ст.412 КПК України, які суттєвими, а тому даний вирок не можна визнати законним і він підлягає скасуванню.

Остільки вирок скасовано з процесуальних підстав, тому колегія суддів не входить в обговорення питань щодо інших доводів, вказаних в апеляціях обвинуваченого, його захисника та прокурора. Вказані доводи в апеляціях необхідно перевірити під час повторного розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , адвоката потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді, але в іншому складі, зі стадії підготовчого засідання.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_17 ОСОБА_4