Справа № 11-552 2007 року Головуючий в 1-й інстанції: Тончук Р.І.
Категорія: ст.ст. 15 ч. 2,115 ч. 1,
289 ч. 2, 185 ч. 1 КК України Доповідач: Кульбаба В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2007
року Колегія судців Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді Кульбаби В.М.,
суддів Бойко Л.В., Цінника П.О., з участю прокурора Бірюченка С.В., адвоката ОСОБА_4.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1. на вирок Славутського міськрайонного суду від 29 травня 2007 року.

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м.
Павлодар Республіки Казахстан, українця, громадянина Казахстану, з середньою
освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1, не судимого, -

засуджено:

·
за ст.ст. 15 ч. 2,115 ч. 1 КК України на 7 років
позбавлення волі;

·
за ст. 289 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі
без конфіскації майна;

за ст. 185 ч. 1 КК України на 2
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно обрано покарання за сукупністю
злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у
вигляді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання
постановлено рахувати з 16 вересня 2006 року.

Стягнуто з
ОСОБА_1. на користь потерпілої ОСОБА_3. 2282 грн. 40 коп. матеріальної та 5000
грн. моральної шкоди, а всього 7282 грн. 40 коп. та на користь Славутської
центральної районної лікарні 229 грн. 84 коп. витрат на стаціонарне лікування
потерпілого ОСОБА_2.

Запобіжний захід засудженому залишено попередній -
тримання під вартою.

За вироком суду,
ОСОБА_1. 14 вересня 2006 року о 19 год.
20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, у м. Славута на вул.
Леніна, поблизу кафе „Супутник", в салоні автомобіля марки
„ВАЗ-21099", держ. номер НОМЕР_1,
вчинив замах на вбивство водія цього автомобіля ОСОБА_2. з метою помсти за
завищену на його думку плату за надані йому
транспортні послуги та відмову надалі надавати такі послуги.

Знаходячись на
задньому сидінні автомобіля, ОСОБА_1. рукою схопив ОСОБА_2. за голову і притис
її до підголівника сидіння водія, а правою рукою канцелярським ножем, який він
придбав цього ж дня у магазині с
Киликиїв Славутського району, заподіяв йому різану рану шиї з повним
пересіченням правого кивального м'язу і правої

2

долі щитовидної залози та різану рану тильної поверхні
кисті правої руки, якою потерпілий чинив
опір. Заподіяв йому тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Після того,
як поранений ОСОБА_2 вирвався та побіг у кафе, засуджений його наздогнав там і, штовхнувши в груди, вирвав з його рук
ключі від автомобіля, що належить ОСОБА_3., і, незаконно
заволодівши ним, поїхав у м. Рівне, де залишив його там на вулиці. При цьому він викрав з салону автомобіля належне ОСОБА_3.
майно -мобільний телефон марки „Самсунг С-100" вартістю 600 грн.,
автомагнітолу „Кенвуд" вартістю 850 грн. та дві
аудіоколонки „Піонер" загальною вартістю 600 грн., а всього майна на суму 1650 грн. Крім того, звідти ж засуджений
викрав і джинсову куртку ОСОБА_2. вартістю 200 грн.

В апеляції засудженого ставиться питання про перекваліфікацію злочину із
ст.ст. 15 ч. 2,115 ч. 1 КК України на ст.
121 ч. 1 КК України, застосування ст. 75 КК України.

Засуджений стверджує, що не мав умислу на вбивство. Потерпілий спровокував його, діставши ножа. Він, ОСОБА_1, відібрав ножа і
приставив до горла потерпілому. Порізи горла та руки стали
наслідками різких, необережних рухів самого потерпілого.

При призначенні покарання судом не враховано против прану поведінку потерпілого, відсутність тяжких
наслідків від злочину, стан здоров'я засудженого.

Не підтверджено доказами визнання судом скоєння злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляції, заслухавши пояснення адвоката
на підтримку апеляції, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, а
апеляції без задоволення, колегія суддів
знаходить апеляцію такою, що підлягає частковому задоволенню.

Винність ОСОБА_1. у злочині підтверджується сукупністю доказів по справі. Так, із показань потерпілого ОСОБА_2. вбачається, що він
протягом двох днів надавав послуги таксі ОСОБА_1. Останній
неодноразово відвідував торгові заклади, де вживав спиртні напої, а в одному із магазинів придбав канцелярського ножа.
Засуджений висловив претензії до ОСОБА_2. з
приводу завищення оплати послуг та у зв'язку з відмовою надалі надавати послуги. В автомобілі ОСОБА_1. лівою рукою притис
голову ОСОБА_2. до підголовника, а правою
рукою приставив ножа до шиї та порізав шию та руку. ОСОБА_2. вдалось вирватись
із автомобіля та забігти в приміщення кафе.

ОСОБА_1. наздогнав його, штовхнув та вихопив з руки ключ запалення автомобіля. Угнав автомобіль, заволодів мобільним
телефоном, курткою.

Викладені потерпілим обставини нападу із застосуванням ножа підтвердив
свідок ОСОБА_5., який знаходився у автомобілі і був очевидцем
події.

Заподіяння потерпілому різаних ран шиї та правої кисті - тяжкого та
середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень
підтверджуються висновком судово-медичної експертизи.

Засуджений визнав, що приставляв до горла потерпілого ножа.

Доводи
апеляції про те, що таким чином він, ОСОБА_1., захищався від потерпілого спростовуються наведеними послідовними
показаннями ОСОБА_2, свідка ОСОБА_5.

Встановлений судово-медичною експертизою механізм отримання тілесних ушкоджень відповідає показанням потерпілого та свідка про
те, що засуджений умисно наніс порізи і спростовує доводи апеляції про
необережне заподіяння ушкоджень.

3

Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд, разом з тим,
дав їм неправильну юридичну оцінку.

Встановлено, що засуджений спочатку приставив до шиї потерпілого ножа, а згодом здійснив порізи. При цьому мав можливість в
автомобілі та в приміщенні кафе нанести смертельне поранення
потерпілому. Однак цього не здійснив. Наведене та характер тілесних ушкоджень підтверджує доводи скарги про відсутність у
засудженого прямого умислу на вбивство.

В цьому зв'язку злочин належить кваліфікувати за наслідками, які настали -
ст. 121 ч. 1 КК України як заподіяння
умисного тяжкого тілесного ушкодження з метою примусити
потерпілого продовжувати надавати послуги таксі.

Встановлено, що саме після остаточної відмови потерпілого надавати послуги ОСОБА_1
приставив до його горла ножа.

Доводи ОСОБА_1. про те, що із угнаного автомобіля він викрав лише мобільний
телефон, спростовуються показаннями потерпілого
про розмір та вартість викрадених речей.

Показання ОСОБА_2. підтверджуються даними протоколу огляду автомобіля, де зафіксована
відсутність названих потерпілим предметів.

Злочинні дії ОСОБА_1. вірно кваліфіковано за ст. 289 ч. 2 та ст. 185 ч. 1
КК України.

При призначенні покарання винному судом в достатній мірі враховано
обставини, що пом'якшують його вину, на які він посилається в
скарзі. Разом з тим при перекваліфікації
злочину на менш тяжкий закон покарання ОСОБА_1. підлягає пом'якшенню.

З врахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 377 КПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу засудженого
задоволити частково.

Вирок Славутського міськрайонного суду від 29 травня 2007 року щодо ОСОБА_1
змінити.

Перекваліфікувати його злочинні дії із ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 на ст. 121
ч. 1 КК України і за цим законом призначити
покарання шість років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю із злочинами, передбаченими
ст.ст. 289 ч. 2, 185 ч. 1 КК України шляхом
часткового складання покарань остаточно визначити 7 років позбавлення волі
без конфіскації майна. В решті вирок залишити без зміни.