Справа № 159/1745/15-к
Провадження № 1-кп/159/108/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 25 травня 2015 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 ,

представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

експерта ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 150 301 100 000 30 про обвинувачення

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Волгограді Російської Федерації, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, з освітою середньою спеціальною, має на утриманні трьох осіб, раніше не притягався до кримінальної відповідальності,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_7 07.01.15 р. о 23 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у с. Гішині Ковельського району Волинської області біля перехрестя вулиць Центральної та Світлої, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , з яким мав неприязні відносини особистого характеру, наніс останньому декілька ударів кулаком у голову. Після цього, того ж дня о 23 год. 10 хв., у подвірї власного будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , продовжуючи дії, спрямовані на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, під час конфлікту, наніс ще один удар кулаком в обличчя останньому. Внаслідок нанесених обвинуваченим ОСОБА_7 вищевказаних ударів, потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді закритої черепно мозкової травми із забоєм головного мозку важкого ступеню та з формуванням внутрішньо мозкової гематоми лобної долі справа.

Своїми діями, що виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) не визнав, показавши, що вищезазначені тілесні ушкодження спричинив потерпілому він, однак, не умисно. Суду також показав, що, дійсно, 07.01.15 р. о 23 год., він, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, разом з потерпілим який також перебував у стані спяніння, та іншими односельцями і своєю дружиною, відпочивав біля магазину у с. Гішині Ковельського району Волинської області. Між ним та потерпілим виникли неприязні стосунки, так як потерпілий першим його та неодноразово зачіпав, намагався зясувати стосунки. Він намагався уникнути конфлікту з потерпілим, їх розбороняли присутні, а також він, бажаючи провчити потерпілого, умисно наніс останньому кілька ударів кулаком в обличчя, від чого той впав. А коли потерпілий підіймався, то ще, необережно - ногою по тулубу. Після нанесених ним потерпілому ударів, на обличчі потерпілого виднілась кров, що потекла з носа, почервоніння обличчя. Після цього, того ж дня о 23 год. 10 хв., у подвірї його будинку, коли потерпілий з односельцями прийшов до нього з претензією за пошкоджений одяг, то він, вийшовши з будинку на вимогу потерпілого, умисно наніс останньому ще один удар кулаком в обличчя. Внаслідок нанесеного ним удару потерплий впав і вдарився головою об бетонний колодязь. Зазначає, що не бажав настання наслідків, що настали. В даний час у скоєному щиро розкаюється. Прохає його суворо не карати. З потерпілим він примирився, просив і в даний час просить у останнього вибачення. У березні 2015 р. він добровільно відшкодував потерпілому 1 000 грн. майнових витрат. Зазначає, що потерпілий, знаходячись у нетверезому стані, сам є нестриманим та конфліктним. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації визнав повністю. Цивільний позов потерпілого та цивільного позивача визнає частково, заперечують його в частині витрат на доброчинність, на придбання продуктів харчування та одягу у січні 2015 р..

Хоча обвинувачений не визнав своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), однак, його винуватість повністю підтверджується як його показаннями, так і показаннями потерпілого, свідків, експерта, іншими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування.

Так, потерпілий в судовому засіданні показав, що, дійсно, 07.01.15 р. о 23 год., обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у с. Гішині Ковельського району Волинської області біля перехрестя вулиць Центральної та Світлої, під час конфлікту з ним, наніс йому удари. Після цього, того ж дня о 23 год. 10 хв., коли він прийшов на подвірї будинку обвинуваченого, то останній, продовжуючи свої дії, наніс ще один удар кулаком в обличчя. Від вищевказаних ударів він отримав тілесні ушкодження, лікувався стаціонарно як у Ковельській ЦРЛ, так і у Волинській ОКЛ. Цивільний позов підтримує у повному обсязі, зазначає, що після виписки з обллікарні він продовжував лікування саме звязку із отриманими тілесними ушкодженнями. Не настоює на обранні обвинуваченому суворо покарання, зазначає, що отримав від останнього 1 000 грн. у відшкодування майнової шкоди, іншу допомогу, що полягала, зокрема, у тому, що обвинувачений привіз його з обллікарні додому.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він бачив, як увечері біля 21 22 год. 07.01.15 р. біля магазину с. Гішина Ковельського району Волинської області потерпілий та обвинувачений, які є його товаришами, почали сваритись. Там з ним був, зокрема, свідок ОСОБА_11 , інші односельчани. Він особисто бачив, як потерпілий та обвинувачений відійшли за зупинку, звідки лунали крики, звуки бійки і потерпілий з обвинуваченим лежали на землі. Присутні намагались стримати як потерпілого, так і обвинуваченого. Надалі біля магазину обвинувачений з потерпілим продовжували шарпатись. Обвинувачений першим вдарив потерпілого по обличчю 3 4 рази, коли останній впав на землю бив ногами по тілу 2 удари. Він із свідком ОСОБА_11 намагались розборонити обвинуваченого з потерпілим. На обличчі у потерпілого була кров, що текла з рота та з носа. Коли потерпілого підняли, обвинувачений стояв з боку і казав, що потерпілому ще мало. Через 10 хв. обвинувачений із своєю дружиною пішов додому. Згодом, черед 5 10 хв. потерпілий виявив бажання разом зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 піти додому до обвинуваченого з вимогою, щоб останній поправ його куртку. Він пішов туди ж. Потерпілий біля будинку обвинуваченого голосно вимагав, щоб обвинувачений вийшов з будинку і поправ пошкоджений одяг, або він вибє вікно. Свідок ОСОБА_11 зателефонував обвинуваченому і повідомив, що потерпілий битись більше не хоче, а лише порозмовляти і віддати куртку для полагодження. Обвинувачений вийшов з будинку і відразу вдарив потерпілого кулаком в обличчя, від чого потерпілий впав на землю та втратив свідомість, не міг підняти голови. Коли потерпілого підняли, привели до тями та вмили, обвинувачений забрав для прання куртку потерпілого і останнього, якому знову стало погашено, повів додому свідок ОСОБА_13 .. Наступного дня о 12 год. він побачив потерпілого біля магазину, спілкувався. Потерпілий казав, що йому болить голова. О 10 год. того ж дня він бачив і обвинуваченого, який казав, що слід примиритись з потерпілим.

Аналогічні показання дали суду і свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які, крім того, показали суду, що коли потерпілий прийшов до будинку обвинуваченого разом зі свідком ОСОБА_14 та іншими, свідок ОСОБА_11 зателефонував обвинуваченому, що потерпілий приніс пошкоджену куртку. Однак, обвинувачений, вийшовши з будинку, вдарив потерпілого, від чого той впав на землю та вдарився головою об бетонних колодязь. На наступний день обвинувачений приніс могорич до магазину, що примиритись з потерпілим, однак, такого примирення не відбулось.

Аналогічні показання дали суду і свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ..

Доказами, що підтверджують винуватість обвинуваченого, є також:

- протокол огляду місця події від 10.01.15 р. з фототаблицями, згідно з яким

оглянуто територію біля магазину у с. Гішині Ковельського району Волинської області, розташованого на перехресті вулиць Центральної та Світлої, і біля автобусної зупинки, де на відстані 20 м від магазину та 5 м від зупинки виявлено пляму бурого кольору, схожу на кров, розміром 15 х 20 см, з якої зроблено змиви;

- протокол проведення слідчого експерименту від 02.03.15 р. з фототаблицями, за участю експерта та обвинуваченого, згідно з яким останній детально розповів та показав, де саме та яким саме чином він 07.01.15 р. наносив удари потерпілому біля магазину та дворі його будинку та куди саме головою після його удару у дворі будинку впав потерпілий;

- висновок експерта № 21 від 29.01.15 р. проведеної судово медичної

експертизи, згідно з яким у потерпілого відмічені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеню та з формуванням внутрішньо мозкової гематоми лобної долі справа, що утворились від дії тупих твердих предметів (предмету), можливо, в час, вказаний у постанові слідчого та меддокументації, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. По тілу потерпілого було нанесено не менше 1 удару. Однак, встановити, чи виникли вказані вище тілесні ушкодження у потерпілого наслідок падіння з висоти власного зросту, не виявляється можливим через обмаль обєктивних даних у представленій меддокументації.

- висновок експерта № 21 А від 19.03.15 р. проведеної додаткової судово
медичної експертизи, згідно з яким підтверджено попередній висновок та встановлено, що на підставі постанови про додаткову СМЕ та приймаючи до уваги дані вищезазначеного висновку СМЕ, не виключається можливість отримання потерпілим вищезазначених тілесних ушкоджень під час падіння з висоти власного зросту на бетонну поверхню землі від нанесення удару кулаком по обличчю;

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій їх частині, що він не мав умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень важчого ступеню тяжкості, що фактично були завдані, а намагався завдати менш тяжкі тілесні ушкодження, наносячи удари не сильно, так як саме від злочинних дій обвинуваченого, що полягали у нанесенні ударів в область голови поерпілому, від яких останній падав на землю і вдарявся головою об бетонну поверхню землі, потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження, що виявлені у нього СМЕ.

Так, суд враховує, що у ході конфлікту сторонні особи розбороняли потерпілого та обвинуваченого. Доказів того, що у обвинуваченого були підстави вживати будь які заходи самозахисту від дій потерпілого у звязку з загрозою вчинення останнім неправомірних насильницьких дій щодо нього, членів його сімї чи його майна, в ході розгляду справи не здобуто. Показання свідка ОСОБА_16 дружини обвинуваченого в тій їх частині, що потерпілий прийшов до будинку обвинуваченого із своїми хлопцями для здійснення неправомірних дій щодо обвинуваченого, його сімї чи майна, не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, спростовані показаннями інших свідків та розцінюються судом як субєктивне сприйняття цим свідком - дружиною обвинуваченого подій, що розвивались між її чоловіком та потерпілим і виявляють її як дружини схильність показати поведінку свого чоловіка під час конфлікту у вигіднішому для нього вигляді.

Суд вважає, що обвинувачений, наносячи потерпілому удари ході конфлікту, передбачав можливість заподіяння шкоди здоровю потерпілого і свідомо припускав її настання, усвідомлював значення та суспільно небезпечний характер таких своїх дій. А тому підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 128 КК України, суд не вбачає.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), те, що він вчинив тяжкий злочин; особу винного у їх сукупності, те, що обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має трьох утриманців (двох неповнолітніх дітей та непрацездатну дружину, яка здійснює догляд за молодшою за віком дитиною до досягнення нею трирічного віку), є здоровим та працездатним, за місцем проживання та фактичного проживання характеризується позитивно; його молодий вік, думку потерпілого, який під час судового розгляду заявив, що обвинуваченим, дійсно, добровільно частково відшкодовано йому матеріальні збитки, завдані злочином; що він не настоює на обранні обвинуваченому суворого покарання, прощає його.

У справі відсутні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи обставини справи і дані, що характеризують особу обвинуваченого, думку потерпілого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, що передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням. А тому йому слід призначити покарання в межах санкцій Закону, за яким притягнуто до кримінальної відповідальності, та на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Заяву прокурора в інтересах держави слід задовольнити у повному обсязі.
Цивільний позов потерпілого про стягнення з обвинуваченого на його користь 6 834 грн. 84 коп. майнової та 60 000 грн. моральної шкоди, з врахуванням обґрунтування позовних вимог та наявних у справі доказів, слід задовольнити частково як в частині вимог про стягнення майнової шкоди, так і в частині вимог про стягнення морального відшкодування.

Так, суд враховує, що вимоги потерпілого та цивільного позивача в частині майнової шкоди належно підтверджені письмовим доказами на суму 6 190 грн. 83 коп.; майнові витрати потерпілого останньому частково відшкодовано обвинуваченим та цивільним відповідачем в сумі 1 000 грн.. Такі майнові витрати потерпілого як доброчинна допомога членській благодійній організації на загальну суму 630 грн., на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача, так як не були вимушеними та необхідними для відновлення здоровя потерпілого. Крім того, суд вважає, що підстав стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого таких витрат останнього, як витрати на придбання шкарпеток вартістю 4 грн. 99 коп., немає. Разом з тим, суд вважає, що є підстави для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат останнього на придбання засобів гігієни та дотримання чистоти у стаціонарі, що є прямою вимогою Правил поведінки у лікувальній установі стаціонарного типу; деяких продуктів харчування у січні 2015 р., тобто, у період, коли потерпілий знаходився на стацлікуванні в обласній лікарні, тобто, досить віддалено від місця проживання його сімї, члени якої могли б посприяти у задоволенні його потреб у додатковому, крім передбаченого у лікарні, харчуванні. Разом з тим, зазначені у фіскальних чеках, наданих суду потерпілим, продукти харчування не належать до таких, що були б виключені з харчування потерпілого за лікарськими рекомендаціями чи прямо забороненими для вживання стаціонарними хворими. А тому до задоволення підлягають підтверджені потерпілим його витрати в сумі 5 190 грн. 83 коп. (6 190 грн. 83 коп. (документально підтверджені витрати, що взяті судом до уваги) 1 000 грн. (добровільно відшкодовані обвинуваченим витрати)) за виключенням 1 000 грн. отриманих від обвинуваченого 13.05.15 р. за квитанцією № 0 186, 4 грн. 99 коп. витрат на придбання одягу (шкарпеток). В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Вимога потерплого та цивільного позивача про стягнення з обвинуваченого та цивільного відповідача суми 60 000 морального відшкодування, на думку суду, є завищеною. Так, потерпілим не доведено суду тієї обставини, що в період стацлікування він був залежним від оточення; що отримання травм перешкодило реалізації його нових життєвих перспектив, продуктивної самореалізації, та не зазначив, у чому саме вони полягали; що за лікарськими рекомендаціями в даний час для нього виключено носіння вантажів, що він обмежений у фізичній активності на найближчий рік та зазнав значних вимушених змін у своєму житті за виключенням періодів стацлікування. З врахуванням обґрунтування позову, того, що потерпілий тривалий час перебував на стацлікуванні (з 10.01.15 р. по 23.01.15 р., з 27.02.15 р. по 10.03.15 р.), потребує продовження лікування і по даний час за лікарськими рекомендаціями; безперечно, у звязку з неправомірними діями обвинуваченого щодо нього, зазнав фізичного болю, страждань, переживав емоційний стрес; переживав дискомфорт та незручності, повязані з травмами; почуття образи та справедливого обурення; страху за стан свого здоровя та своє життя, однак, обвинувачений до початку досудового розслідування виявив поведінку, що свідчила про щире бажання примиритись з потерпілим (полагодив його одяг, намагався примиритись шляхом виставляння могорича, просив вибачення, пропонував матеріальне відшкодування та, врешті, у травні 2015 р. частково надав таке; неодноразово відвідував потерпілого у лікарні та допоміг йому прибути з обласної лікарні додому після виписки) доцільним є стягнути з обвинуваченого та цивільного відповідача на користь потерпілого та цивільного позивача 20 000 грн. морального відшкодування. Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 127 - 129 КПК України, ст.ст. 22, 23, 1 166, 1 167, 1 195 ЦК Україи, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання, якщо він на протязі двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з"являтись в органи кримінально - виконавчої інспекції для реєстрації;

- повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Заяву Ковельського міжрайпрокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації про стягнення із ОСОБА_7 3 128 грн. 45 коп., задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_7 на доход держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області 3 128 (три тисячі сто двадцять вісім) грн. 45 коп. витрат закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 ..

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 5 190 (пять тисяч сто девяносто три) грн. 83 грн. майнової та 20 000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди. В решті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1