Дата документу 21.05.2015

Справа № 334/3588/15-к
Провадження № 1-кп/334/342/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004463 від 19.11.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, вдівця, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду міста Запоріжжя в порядку ст.ст.283 ч.2, 291, 474 ч.1 КПК України надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004463 від 19.11.2014 року, та угодою про визнання винуватості від 07.05.2015 року, укладеною під час досудового розслідування між прокурором прокуратури Ленінського району міста Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

В угоді про визнання винуватості вказано, що на початку листопада 2014 року ОСОБА_4 в денний час проходячи по вулиці Зестафонській поблизу будинку №22 в сміттєвому баку знайшов предмет з дерев`яним руків`ям та металевим клинком, довгастої форми, який зовні схожий на ніж, який згідно з висновком експерта №389 від 19.11.2014 року є кримінальною, холодною зброєю, колючо-ріжучої дії, виготовлений по типу мисливського ножа загального призначення, саморобним способом. Вищевказаний предмет ОСОБА_4 діючи умисно, носив при собі, без передбаченого законом дозволу, до того, як 18 листопада 2014 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, був затриманий співробітниками міліції біля будинку №1 по вул. Зестафонській в місті Запоріжжі, які вилучили у ОСОБА_4 вищевказаний предмет.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Ленінського району м .Запоріжжя ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0004463 від 19.11.2014 року, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку .

Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

б) сприяти досудовому слідству.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 263 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_4 згодний.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

а) для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку йому роз`яснено і є зрозумілими, а саме:

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання: невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення її наслідків угоди;

Згідно п.1 ч.3 ст.424 КПК України вироки суду першої інстанції, також судове рішення апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою-сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків угоди.

б) для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів її роз`яснено і є зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Угода укладена 07 травня 2015 року в 3 екземплярах.

Вислухавши прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав в повному обсязі.

Згідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини, що відносяться до дати, часу, місця, способу здійснення злочину, форми вини, заподіяної шкоди.

Суд проаналізувавши надану угоду про визнання винуватості, прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню і за можливе затвердити вказану угоду та ухвалити вирок на підставі угоди. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього;

- характер і тяжкість обвинувачення;

- наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового провадження;

наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, або інших більш тяжких правопорушень;

Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 263 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, що пом`якшують або обтяжують покарання, дані, що характеризують обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, не перебуває на диспансерних обліках, характеризується формально позитивно. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 07 травня 2015 року між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0004463 від 19.11.2014 року, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, про визнання винуватості за ч.2 ст. 263 КК України і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

за ч.2 ст. 263 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально - виконавчої установи.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи,не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль за поведінкою таких засуджених здійснюється органами виконання покарань за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості ,прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: - обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною 4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`ясненні йому наслідків укладення угоди; - прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку відсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1