АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1078/15 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 2030/202/2012/ Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 21 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою задоволено подання адміністрації Балаклійського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №106 та звільнено від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання - 1 рік 6 місяців 26 днів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та мешканця

АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, громадянина

України, раніше судимого: 26.12.2003 року Первомайським

міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.296 КК України до 2

років обмеження волі, на підставі ст.75, 76 КК України з іспитовим

строком на 1 рік; 18.06.2004 року Первомайським міськрайонним судом

Харківської області за ч.1 ст.186 КК України до 2 років 6 місяців

позбавлення волі, звільнений 22.12.2005 року умовно-достроково на 7

місяців 12 днів. 05.09.2007 року Первомайським міськрайонним судом

Харківської області за ч.3 ст.296 КК України до 2 років позбавлення

волі, на підставі ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

засудженого 26.06.2012 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.82 КК України, відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.07.2014 року, йому було замінено невідбуту частину покарання, 2 роки 4 місяці 2 дні, на обмеження волі, на підставі ст.58 КВК України за правилами ст.72 КК України, зараховано у строк покарання час слідування під вартою до виправного центру, 16 днів.

В обгрунтування прийнятого рішення, районний суд вказав, що за час відбування покарання засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, отримані стягнення в установленому законом порядку за сумлінну поведінку і ставлення до праці зняті. Має оголошені начальником установи заохочення. На заходи виховного характеру реагує добре, робить для себе позитивні висновки щодо заняття на волі суспільно-корисною діяльністю та дотримання прийнятих у суспільстві правил поведінки. Регулярно відвідує колективні заходи, виявляє до них зацікавленість, розкаюється у вчиненому, призначене судом покарання визнає справедливим.

Прокурор в поданій апеляційній скарзі просить про скасування ухвали районного суду та винесення ухвали про відмову в задоволенні подання Балаклійського виправного центру УДПСУ в Харківській області про умовно-дострокове звільнення засудженого. В обгрунтування доводів вказує на те, що у 2005 році ОСОБА_7 звільнявся умовно-достроково, проте належних висновків не зробив, у 2011 році вчиненив розбій і за вироком Первомайського міськрайсуду Харківської області його було засуджено за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі. Вину ОСОБА_7 не визнав та оскаржив вирок до апеляційнго суду з підстав вчинення крадіжки, а не розбою. Згідно ухвали апеляційного суду Харківської області від 04.10.2012 року вирок залишено без змін. Така поведінка засудженого ОСОБА_7 , на думку апелянта, свідчить про небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання.

Крім того, апелянт посилається на перебування засудженого у виправному закладі лише 8 місяців та на наявність за цей час 2 заохочень: подяки за сумлінну поведінку і ставлення до праці, та заохочення про зняття раніше накладеного стягнення від 08.01.2015 року, яке було накладено за порушення розпорядку дня. Вважає, що вказаного нетривалого періоду перебування засудженого у виправному центрі недостатньо для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення, він не довів виправлення. У засудженого залишилася значна частина невідбутого покарання - 1 рік 6 місяців 26 днів.

Заслухавши доповідь судді, прокурора який просив задоволити його апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, засудженого ОСОБА_7 , який вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Згідно з рекомендаціями, викладеними в п.п.2, 17 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», прийняття рішення щодо умовно-дострокового звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, установлення, що процес виправлення засудженого відбувався протягом всього періоду відбування ним покарання.
Всупереч наведеним вище вимогам закону та рекомендаціям Верхового суду, при ухваленні рішення суд не привів повний аналіз поведінки засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання: з 09.12.2011 року по 23.07.2012 року при перебуванні у Харківському слідчому ізоляторі, де зарекомндував себе з негативної сторони. З 23.07.2012 року до 15.08.2014 року відбував покарання у Харківській виправній колонії №43. За сумлінну поведінку, згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 30.07.2014 року, йому було замінено невідбуту частину покарання, 2 роки 4 місяці 2 дні, на обмеження волі та переведено до Балаклійського виправного центру №106.

Як вбачається із подання, адміністрація виправного центру №106, в обгрунтування вимог, посилалась на те, що під час відбування покарання ОСОБА_7 зарекомендував себе позитивно, до праці ставиться добре. За час відбування покарання мав 2 стягнення, які у встановленому законом порядку зняті, та 5 заохочень, у взаємовідносинах ввічливий, на заходи виховного характеру реагує позитивно, міру покарання вважає справедливою.

Судом вірно встановленно, що за період перебування у Балаклійському виправному центрі №106 ОСОБА_7 мав заохочення та стягнення в виді догани, яку знято. Поряд з цим, суд не привів переконливих доказів про те, що процес виправлення засудженого відбувався протягом всього періоду відбування ним покарання, а не перед зверненням до суду. Суд не привів даних, які б свідчили про повне та всебічне вивчення особи засудженого. Із матеріалів подання незрозуміло, які колективні заходи засуджений регулярно відвідує та виявляє до них зацікавленість, та на які заходи виховного характеру реагує добре, на що голослівно посилається суд в обгрунтування прийнятого рішення.
При таких обставинах, колегія суддів вважає, що звернення адміністрації Балаклійського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №106 про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково являється передчасним. Відбутого нетривалого періоду перебування засудженого у виправному центрі недостатньо для прийняття такого рішення. Переконливих даних, які б беззаперечно свідчити про його безумовне виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці не приведено як в поданні виправного центру, так і в рішенні суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурорапро ненадання достатніх даних про досягнення мети покарання, виправлення засудженого ОСОБА_7 . Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям рішення про відмову в умовно-дострокому звільнення засудженого від подальшого відбування покарання

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 539 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задоволити.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 21 квітня 2015 року про звільнення від відбування покарання умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Відмовити в задоволенні подання адміністрації Балаклійськього виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №106 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4