УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
серпня 2007р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого Шайди
С. М. ,

суддів Гриновецького
Б.М. , Томенчука Б.М. ,

за
участю: прокурора Чемеринського
Л.,

захисника ОСОБА_1,

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5,
ОСОБА_6 ,

розглянувши
06 серпня 2007р. у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за
апеляцією прокурора, що приймав участь в
розгляді справи судом першої інстанції на вирок Галицького районного суду від
04 червня 2007 року, -

встановила:

Вказаним
вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Яблуниця і жителя
с. Поляниця Яремчанської
міської ради, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, з середньою освітою, українця,
громадянина України, працював
сільським головою с. Поляниця, раніше не судимого, -

засуджено
за ст.
367 ч.1 КК України із застосуванням
ст. 69 ч.2 КК України до штрафу
1000 (одна тисяча) грн. За ст. 190 ч.4 К
України ОСОБА_2 виправдано.

На підставі ст. 74
ч.4 КК України ОСОБА_2 від призначеного покарання звільнено.

На підставі ст.
88 ч.3 КК України ОСОБА_2 визнано таким, що немає судимості.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця смт. Ворохта, жителя с Татарів Яремчанської міської
ради, Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого,
працюючого інженером землевпорядником Поляницької сільської ради, раніше не судимого, -

засуджено
за ст.
367 ч. 1 КК України із застосуванням
ст. 69 ч.2 КК України до штрафу
1000 (одна тисяча) грн.

Справа №
11-326/2007р. Головуючий
у І інстанції Вилка С. С.

Категорія ст.
367 ч.1 КК України Доповідач
Шайда С. М.

На
підставі ст. 74 ч.4 КК України
ОСОБА_3 від призначеного покарання
звільнено.

На
підставі ст. 88 ч.3 КК України ОСОБА_3 визнано таким, що немає судимості.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку і жительку АДРЕСА_1, з вищою освітою, одружену,
працює начальником Яремчанського управління земельних ресурсів, раніше не судиму, -

засуджено
за ст.
367 ч.1 КК України із застосуванням
ч.2 ст. 69 КК України до штрафу в

сумі 1000 (одна
тисяча) грн.

На підставі ст.
74 ч.4 КК України ОСОБА_4 від
призначеного покарання

звільнено.

На підставі ст. 88
ч.3 КК України ОСОБА_4 визнано
такою, що немає судимості.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку та жительку с.
Поляниця Яремчанської міської ради, не одружену,
працюючу спеціалістом Полянської сільської ради - бухгалтером, раніше не судиму, громадянку України, - засуджено за ст.
367 ч.1 КК України із застосуванням
ст. 69 ч.2 КК України до 1000
(одна тисяча) грн. штрафу.

На підставі
ч.4 ст.
74 КК України ОСОБА_5 від призначеного покарання звільнено.

За ч.4 ст.
190 КК України ОСОБА_5 виправдано за відсутністю складу злочину.

На підставі
ч.3 ст.
88 КК України ОСОБА_5 визнано такою,
що немає судимості.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку і жительку АДРЕСА_2, українку,
громадянку України, раніше не
судиму, -засуджено за ст.
367 ч.1 КК України із застосуванням ч.2
ст. 69 КК України до штрафу 1000
(одна тисяча) грн.

За ст.
190 ч.4 КК України ОСОБА_6
виправдано за відсутністю в її діях складу злочину.

На підставі ст. 74
ч.4 КК України ОСОБА_6 від призначеного
покарання звільнено.

Відповідно до
ч.3 ст.
88 КК України ОСОБА_6 визнано
такою, що немає судимості.

За
вироком суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 визнані винуватими в тому, що вчинили службову недбалість, тобто неналежним чином виконували свої
службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило діями ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,
ОСОБА_5 Поляницькій сільській раді істотну шкоду у вигляді підриву її
авторитету, як органу місцевого
самоврядування, а діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно підірвано авторитет
Яремчанського міського управління земельних ресурсів та Яремчанського
відділення державного казначейства, чим
і спричинено їм істотну шкоду.

Злочин вказаними
особами вчинено за таких обставин.

ОСОБА_2, будучи з 1999 року обраним сільським головою
села Поляниця, що на території
Яремчанської міської ради Івано-Франківської області на протязі 2002-2003р.р.
внаслідок неналежного виконання своїх функціональних обов'язків, знаючи,
що на землі

Поляницької
сільської ради загальною площею 46.142 га,
які відповідно рішеннями виконкому Пляницької сільської ради №4 від
14.02.2002 року; №32 від 12.09.2002 року; №36 від 10.10.2002 року; №40 від
15.11.2002р.; №6 від 13.02.2003р.; №27 від 10.07.2003р. були вилучені з
користування Поляницького лісництва Ворохтянського держлісгоспу за його згодою
і в установленому законом порядку не були відведені в межі села Поляниця, допустив те,
що заяви громадян про виділення їм земельних ділянок для будівництва
житлових будинків виносились на розгляд виконкому Поляницької сільської ради і
були надані для індивідуального будівництва.

Крім
цього, при проведенні тендеру на
будівництво загальноосвітньої школи І-ІП ступенів в с Поляниця, були порушені вимоги Закону України „Про
закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти", а саме, оголошення про проведення тендеру не було
опубліковано у „Віснику державних закупівель".

ОСОБА_3
, будучи спеціалістом 1-ої категорії
Яремчанського міського управління земельних ресурсів, і будучи закріпленим за Поляницької сільською
радою, внаслідок неналежного виконання
своїх функціональних обов'язків, знаючи
про те, що землі Поляницької сільської
ради в загальній кількості 46.142 га не були відведені у межі села Поляниця, виготовив проекти рішень виконкому про
виділення земельних ділянок громадянам для індивідуального будівництва.

ОСОБА_4
, працюючи начальником Яремчанського
міського управління земельних ресурсів і будучи посадовою особою, внаслідок неналежного їх виконання, не переконавшись в тому, що землі с Поляниця в кількості 46.142 га в належному
порядку, передбаченому законом відведені
в межі села Поляниця, погоджувала
матеріали технічної документації,
видавала та реєструвала державні акти на землю, а також аналогічно склала та видала
громадянам висновки про погодження та передачу у приватну власність громадянам
земельні ділянки загальною кількістю 0, 75 га.

ОСОБА_5, будучи бухгалтером Поляницької сільської ради
і секретарем тендерного комітету,
допустила проведення тендеру по підряду на будівництво школи в с Поляниця без
опублікування оголошення у „Віснику державних закупівель".

ОСОБА_6
, будучи начальником відділення
державного казначейства в м.
Яремче, неналежно виконуючи свої
посадові обов'язки, не переконавшись у
законності проведення тендеру на будівництво школи в с Поляниця, і по платіжному дорученню №54 від 02.02.2005
року гроші в сумі 505000 грн. з рахунку Поляницької сільської ради були
перераховані на рахунок УПП „Сантехбудмеханізація", яка була визнана переможцем тендеру по
будівництву школи.

В
апеляції прокурора, що приймав участь в
розгляді справи судом першої інстанції,
поданій 06.06.2007р. (а.с.
275-276 т.11) вказується, що
апелянт оспорює кваліфікацію дій засуджених (не вказуючи конкретно, що саме оспорюється), а також призначене їм покарання, що матеріалами справи зібрано достатньо
доказів (не конкретизуючи яких саме),
які підтверджують вину засуджених у скоєнні всіх інкримінованих їм
органом досудового слідства злочинів. А тому просить вирок суду скасувати за
м'якістю призначеного покарання.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію, пояснення засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6
та захисника ОСОБА_1, які заперечили
апеляцію прокурора, перевіривши
матеріали кримінальної справи,
обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що вона до
задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність вини засуджених ОСОБА_2,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у скоєнні злочину, який судом правильно кваліфіковано за ст.
367 ч.1 КК України, базується на
детально досліджених судом доказах.

Покликання
апелянта на те, що в матеріалах справи є
ще якісь докази, які не були предметом
дослідження судом є голослівними,
оскільки апелянт не називає в апеляції жодного такого доказу.

Щодо
призначення засудженим покарання, то в
даному випадку суд не вийшов за межі санкції
ст. 367 ч.1 КК України, дотримався вимог ст. 65
КК України і призначив таке покарання,
яке є справедливим і достатнім з врахуванням особи кожного засудженого та
їх неправомірних дій.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
прокурора, що приймав участь в розгляді
справи судом першої інстанції залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду від 04
червня 2007 року відносно ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 - без зміни.