Справа №
Головуючий у 1 інстанції: Рябота В.І.
: ст.321 ч.3 КК України Доповідач :
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Чернігівської
області в складі:

головуючого: судді Щербакова О.С.

суддів:
Шахової О.Г., Миронцова В.М.

з участю
прокурора Сороки Г.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією помічника Прилуцького міжрайонного
прокурора Луценка М.В., який брав участь у розгляді справи судом 1 інстанції на
вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 липня 2008
року.

Цим вироком :
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, росіянин, громадянин України, уродженець та
мешканець АДРЕСА_1, одружений, з середньою-спеціальною освітою, працюючий
менеджером в ТОВ „М.С.Л”, раніше не судимий,

засуджений за ст. 321 ч.1 КК України до 3 років
позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України його
звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим
строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 798 грн. 03 коп.
на користь держави в рахунок відшкодування збитків за проведення експертиз.

Речові докази - кошти в розмірі 465
грн. повернуті на користь держави.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у наступному.

27 лютого 2008 року, близько 20
год., в ході проведення оперативної закупки ОСОБА_1 в м. Прилуки по вул.
Костянтинівській за приміщенням магазину „Наш край”, без спеціального дозволу,
умисно збув сторонній особі за 230 грн. 100 капсул „Трамадолу” загальною вагою
5 гр., який згідно висновку судово-хімічної експертизи відноситься до отруйних
лікарських засобів.

29 лютого 2008 року, близько 20
год., в ході проведення оперативної закупки, ОСОБА_1, повторно, в м. Прилуки по
вул. Костянтинівській за приміщенням магазину „Наш край” без спеціального
дозволу умисно збув сторонній особі за 465 грн. 200 капсул „Трамадолу”
загальною вагою 10 гр., який, згідно висновку судово-хімічної експертизи,
відноситься до отруйних лікарських засобів.

29 лютого 2008 року в ході обшуку
квартири ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1,
працівниками міліції було виявлено 300 капсул „Трамадолу” загальною вагою 15
гр., який згідно висновку судово-хімічної експертизи відноситься до отруйних
лікарських засобів.

В апеляції: помічник Прилуцького міжрайонного прокурора просить
вирок суду змінити в частині звернення коштів в сумі 465 грн. на користь
держави та повернути їх на рахунок УМВС, оскільки дані кошти видавались
оперативним підрозділам УМВС Чернігівської області для проведення оперативної
закупівлі.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити з вказаних в
ній підстав, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в
апеляції доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.299 КПК України суд,
розглядаючи кримінальну справу, визначає обсяг доказів, що підлягають
дослідженню та порядок їх дослідження, вправі, якщо проти цього не заперечують
учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів, стосовно
тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не
оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють підсудний та інші
учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у
добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому
випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та
розмір цивільного позову у апеляційному порядку.

Якщо для вирішення питання щодо обсягу
доказів, які будуть досліджуватися, необхідно допитати підсудного, суд вирішує
його після допиту підсудного.

Тобто, обов'язковою умовою обговорення питання про можливість
відмовитися від дослідження доказів відносно фактичних обставин справи є
визнання підсудним своєї вини в скоєному.

Питання про об'єм доказів, підлягаючих дослідженню в судовому слідстві
може бути вирішений і після допиту підсудного. Допит підсудного дозволяє більш
обґрунтовано вирішити питання про те, чи правильно розуміє підсудний зміст і
значення тих обставин, які не
оспорюються, наскільки відповідають його показання тим, які він давав на
досудовому слідстві, а також іншим доказам, які маються в справі. Якщо ж
підсудний заявив, що визнає себе винним і не оспорює фактичних обставин діяння,
викладених в обвинувальному висновку, але в своїх показаннях викладає ці
обставини інакше, причому розбіжності ці суттєві, суд не повинен скорочувати
об'єм доказів, які необхідно перевірити в судовому засіданні.

Згідно з протоколом судового засідання
(а.с.181-182) по даній кримінальній справі, суд визначився досліджувати докази,
відповідно до ст. 299 КПК України.

Але ж, з самих показань засудженого
ОСОБА_1 вбачається, що він не визнає своєї вини в скоєному, показуючи, що він
придбав трамадол для себе, так як був хворий, не знав, що вони відносяться до
отруйних і заборонених ліків. А рештки, які залишилися після лікування він
продав, бо вони вже йому були не потрібні, а так як вони були дорогі, то
вирішив повернути гроші хоч за проїзд до Києва. Якби знав, що вони заборонені,
то і не купував би. А в вироку суд навіть не навів показань, які давав
засуджений, зазначаючи тільки, що він визнав свою вину в скоєному. На досудовому слідстві ОСОБА_1, даючи
показання по справі, свою вину спочатку визнавав повністю (а.с.89), потім -
частково (а.с.110-111) і, знову, визнавав свою вину, посилаючись на первинні
показання (а.с.159).

При таких його показаннях, коли він
фактично не визнає вини, в порушення вимог ч.3 ст.299 КПК України, суд, не
змінюючи порядку дослідження доказів, без дослідження тих обставин справи, які
не визнавалися засудженим, розглянув справу і виніс вирок, коли збирання та
перевірка доказів відносно таких дій була необхідна.

Також з протоколу судового засідання
вбачається, що суд допитав підсудного ОСОБА_1 і цим закінчив судове слідство,
переходячи до судових дебатів. Тобто, суд, не дослідив документи, які свідчать
про особу засудженого, хоча у вироку посилається на ті дані про особу, які не
були предметом дослідження в судовому засіданні.

За таких обставин суд першої інстанції був зобов'язаний
дослідити всі докази, якими органи досудового слідства обґрунтували висновок
про винність ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину. Однак, суд цього не зробив
і відповідних доводів засудженого не спростував, що перешкодило йому постановити законне та
обґрунтоване рішення та порушивши право
обвинуваченого на захист.

Наведені порушення чинного
законодавства колегія суддів вважає такими, що істотно вплинули на правильність
прийняття рішення у справі, що є безумовною підставою для скасування вироку.

Крім того, ОСОБА_1 досудовим
слідством обвинувачувався в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.321 КК
України. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження скоєння ним саме цього
злочину, що було викладено в мотивувальній частині вироку. Але, в резолютивній
частині суд визнав його винним за ч.1 ст. 321 КК України і призначив за
ч.1 ст.321 КК України міру покарання. Тобто, резолютивна частина вироку суду не
відповідає його мотивувальній частині.

Також, при вирішенні питання про
речові докази - кошти в розмірі 465 грн., які видавалися УМВС в Чернігівській
області для проведення оперативної закупівлі суд допустився помилки, стягуючи
їх на користь держави, а не повертаючи їх власнику.

При новому розгляді справи
необхідно перевірити доводи, викладені
апелянтом в апеляції.

На
підставі наведеного, керуючись ст. 365, 366, 367 КПК України, судова
колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію помічника прокурора
Прилуцького міжрайонного прокурора Луценка М.В., який брав участь у розгляді
справи судом 1 інстанції- задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 24липня 2008 року щодо засудженого ОСОБА_1 -
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, в іншому
складі суду.

С У Д Д І:

ШАХОВА О.Г. ЩЕРБАКОВ
О.С. МИРОНОВ В.М.