У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Канигіної Г.В., Кривенди О.В.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 20 березня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1. на судові рішення щодо нього.

Вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19
березня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого 5 березня 2007 року за
ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком тривалістю один рік,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 289
КК України на п'ять років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК України на два
роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань, ОСОБА_1. визначено покарання - п'ять років два
місяці позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено
остаточне покарання - п'ять років шість місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 7 серпня 2007 року
вирок щодо ОСОБА_1. залишено без зміни.

ОСОБА_1. визнано винним у тому, що він, за обставин, викладених у вироку,
21 лютого 2006 року, приблизно о 20-й годині, за попередньою змовою з ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4 і невстановленою слідством особою, вчинили незаконне
заволодіння транспортним засобом, який належав потерпілому ОСОБА_5., із
застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого.

Крім того, 21 лютого 2006 року приблизно о 22-й годині, ОСОБА_1. разом із
невстановленою слідством особою грубо порушили громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

У касаційній скарзі засуджений
посилається на однобічність і неповноту досудового та судового слідства,
надмірну суворість призначеного йому покарання. Просить судові рішення щодо
нього скасувати, а справу - направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
просив касаційну скаргу задовольнити частково, змінити судові рішення щодо
ОСОБА_1., виключивши з резолютивної частини вироку рішення суду про призначення
остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність
винності ОСОБА_1. у вчиненні зазначених у вироку злочинів відповідає фактичним
обставинам справи, підтверджується
зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і є
обґрунтованим.

Як убачається з матеріалів справи, в судовому засіданні ОСОБА_1. повністю
визнав себе винним у вчиненні злочинів, за які його засуджено, у зв'язку з чим
інші докази судом не досліджувались відповідно до вимог ст. 299 КПК України.

Дії ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296 КК України кваліфіковано
правильно.

Разом із тим, призначаючи ОСОБА_1. остаточне покарання із застосуванням ч.
4 ст. 70 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне застосування
кримінального закону, на що не звернув уваги
апеляційний суд.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання”
від 24 жовтня 2003 року № 7 коли особа, щодо якої було застосоване звільнення
від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в
першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить
відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного
складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок
виконується самостійно.

Як видно з матеріалів справи, 5 березня 2007 року ОСОБА_1. був засуджений
за ч.2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75
КК України.

Злочини ж, за які ОСОБА_1. засуджений вироком від 19 березня 2007 року, він
вчинив 21 лютого 2006 року, тобто до
постановлення вироку в першій справі, у зв'язку з чим у суду не було підстав
для призначення покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Крім того, на думку колегії суддів, встановлені судом першої інстанції
обставини, що пом'якшують покарання,
дані про особу винного, який ріс і виховувався без батьків, дають підстави для
застосування ст. 69 КК України і призначення ОСОБА_1. покарання за ч.2 ст. 289
КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.
395, 396 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 19 березня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 7 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Пом'якшити ОСОБА_1призначене за
ч.2 ст. 289 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України до
трьох років позбавлення волі і на підставі ч.1 ст. 70 КК України вважати його
засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 289 КК України та ч.2
ст. 296 КК України на три роки два місяці позбавлення волі.

судді:

Пивовар
В.Ф. Канигіна
Г.В. Кривенда О.В.