Справа № 359/3069/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/707/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 02.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
02 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000753 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України, остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 2 (два) роки; відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтись в органи кримінально - виконавчої інспекції для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця свого постійного проживання, роботи чи навчання. Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь ТОВ «Київріанта» 2931, 35 грн. матеріальної шкоди. Вирішено питання про речові докази, -

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 15 грудня 2014 року о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи в павільйоні № 3 магазину «Дюті Фрі», що розташований в будівлі терміналу «Д» Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» в м. Бориспіль-7 Київської області, умисно, таємно, з корисливих спонукань, викрав з прилавку магазину чуже майно: пляшку коньяку «Хенессі Річард», ємністю 0,7л, вартістю 2600 Євро, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД», спричинивши останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму, еквівалент, якої, згідно курсу Національного банку України, станом на 15 грудня 2014 року, складає 51 012 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , 15 грудня 2014 року, о 03 годині 30 хвилин, перебуваючи в павільйоні № 5 магазину «Дюті Фрі», що розташований в будівлі терміналу «Д» Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» в м.Бориспіль-7 Київської області, умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, викрав з прилавку магазину чуже майно, а саме джинсові чоловічі штани «Бош», вартістю 115 Євро, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Київріанта», спричинивши останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму, еквівалент якої, згідно курсу Національного банку України, станом на 15 грудня 2014 року, складає 2296,30 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , 15 грудня 2014 року, о 03 годині 45 хвилин, перебуваючи в павільйоні № 1 магазину «Дюті Фрі», що розташований в будівлі терміналу «Д» Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» в м.Бориспіль-7 Київської області, умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, викрав з прилавку магазину чуже майно, а саме парфумовану воду «Шанель Блу де Шанель», вартістю 60 Євро, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Київріанта», спричинивши останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму, еквівалент, якої, згідно курсу Національного банку України, станом на 15 грудня 2014 року, складає 1157,5 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та вірності кваліфікації своїх дій, просить змінити вирок Бориспільського міськрайонного суду від 21 квітня 2015 року, пом`якшивши йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити 2 роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що розмір покарання, визначеного судом першої інстанції порушує принцип справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, що передбачені ст. 65 КК України та ППВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». На думку апелянта, при призначенні покарання суд першої інстанції належним чином не умотивував його розмір, не врахував, що апелянт хоч і міг розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, але майже все майно повернув володільцям, тобто для них фактично не настало тяжких наслідків, окрім того, частину завданої шкоди було компенсовано за власною ініціативою. На думку апелянта, судом першої інстанції не в повній мірі враховано пом`якшуючі обставини та особу обвинуваченого, а також те, що після вчинення злочину він влаштувався на офіційну роботу, сприяв швидкому та об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи. ОСОБА_7 зазначає, що в справі відсутні обставини, які обтяжують його покарання, що також залишилося поза увагою суду.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові просив його апеляційну скаргу задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст.185 КК України.

Судовий розгляд даного провадження відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, згода на що надана усіма учасниками судового розгляду. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками процесу не оспорюються, то суд не проводить їх детальний аналіз та переглядає вирок відповідно до ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги.

Що стосується посилання апелянта на суворість призначеного йому покарання, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 , було враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а саме, що він щиро розкаявся у вчиненому, вважається таким, що не має судимості; позитивно характеризуються за місцем проживання.

Аргументи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не було враховано, що він майже все викрадене майно повернув власникам і не розпорядився ним на свій розсуд, хоча мав на це реальну можливість, були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру цивільного позову.

Слід відмітити, що зазначення ОСОБА_7 того, що він визнав свою вину і щиро розкаявся та надавав правдиві показання, уже були враховані судом першої інстанції і лягли в основу висновків щодо можливості його виправлення без ізоляції від суспільства.

Не зазначення судом першої інстанції обставин, що обтяжують покарання мають бути розцінені, як констатація відсутності таких обставин, тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обвинуваченому було вірно призначено покарання, достатнє та необхідне для виправлення та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у подальшому.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді: підписи

З оригіналом згідно: Суддя: ОСОБА_2