Справа №: 398/6472/14-к
ВИРОК
Іменем України
"25" травня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

в присутності обвинуваченого розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001655 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого,

раніше судимого:

29 березня 2001 року за вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за частиною 2 статті 140 Кримінального кодексу України в редакції 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік;

4 лютого 2002 року за вироком Олександрійського міського суду Кіровофадської області за частиною 2 статті 185, частиною З статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

-24 листопада 2003 року за вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк З роки 1 місяць;

-25 січня 2008 року за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;

-11 грудня 2009 року за віфоком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;

-4 лютого 2013 року за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки; звільнився 15 липня 2014 року за ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 7 липня 2014 року, в зв`язку із статтею 7 Закону України «Про амністію»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , діючи повторно, скоїв крадіжку чужого майна та вимагав передачі чужого майна, з погрозою пошкодження майна.

Так, 10 серпня 2014 року, близько 11 годин 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, перебуваючи в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , після вживання спиртних напоїв з господарями будинку, діючи повторно, скориставшись відсутністю уваги господарів будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме ніж кухонний вартістю 33 грн. 25 коп., м`яку іграшку ведмедя вартістю 15 грн., шампунь для тварин «Бар`єр» вартістю 21 грн., сало солоне 2 кг., вартістю за один кілограм 30 гривень на суму 60 грн., 6 кілограмів помідор, вартістю за один кілограм З грн. на суму 18 грн., 10 курячих яєць вартістю 7 грн., пачку чаю «Бесіда» вартістю 11 грн., аджику домашнього виготовлення в банках ємкістю 0,5 літра в кількості 5 банок вартістю за одну банку 15 грн., на суму 75 грн., а всього таємно викрав майна на загальну суму 240 грн. 25 коп. З викраденим з місця скоєного кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 13 серпня 2014 року, близько 00 год. 45 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи повторно із корисливих спонукань, прибув на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 . Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 зірвав дерев`яний брус, що слугував поручнем біля входу до будинку та висловив вимогу на адресу ОСОБА_9 , який зачинивши вхідні двері перебував в будинку, щодо передачі всіх наявних в нього грошових коштів - пенсії, супроводжуючи свою вимогу погрозою пошкодженням майна. В підтвердження реальності своїх погроз ОСОБА_5 , дерев`яним брусом розбив скло у віконній рамі кухні будинку. Побоюючись продовження злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_9 , через пошкоджене вікно передав останньому власні кошти в сумі 50 гривень. Не зважаючи на це ОСОБА_5 продовжував вимагати грошові кошти вказуючи, що пошкодить всі вікна в будинку. Усвідомлюючи реальність погроз, ОСОБА_9 вимушено передав обвинуваченому ОСОБА_5 гроші в сумі 100 гривень. Однак ОСОБА_5 продовжив свої вимоги про передачу грошей, поєднані з погрозами знищення майна. Побоюючись здійснення реалізації погроз останнього, ОСОБА_9 , передав ОСОБА_5 ще 100 гривень. Заволодівши грошима в загальній сумі 250 гривень, ОСОБА_5 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Суд проводить судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи, що учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорювалися, зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставилися, суд вважає їх належними, достовірними, допустимими і достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнавав частково, а згодом визнав повністю. ОСОБА_5 раніше відмовивлявся давати довільні пояснення та відповідав на запитання суду. Згодом після повного визнання своєї вини, обвинувачений повністю підтвердив обставини вчинення злочинів, пояснивши суду, що дійсно він разом з братами ОСОБА_10 в літній кухні у них разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розпивали спиртні напої. Розмір та обсяг викраденого не оспорює, визнає, що за місцем його проживання проводили обшук, у нього виявили сало, шампунь та консервацію. Викраденим він розпорядився на власний розсуд. Визнає, що в ході досудового слідства в присутності захисника він визнавав свою вину. По епізоду вимагання грошей у ОСОБА_9 свою вину також визнав повністю, щиро кається, визнає, що саме 250 грн. він отримав від потерпілого, які використав на власний розсуд. Просить суд не позбавляти волі, запевняє суд, що він зробив для себе висновки на майбутнє, стане на шлях виправлення, коли йому буде виявлена довіра суду.

Крім часткового, а згодом повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами:

по епізоду крадіжки продуктів харчування у ОСОБА_8 :

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка показала суду, що проживає у своєму будинку, в серпні 2014 року вона була відсутня вдома, а коли повернулась, виявила крадіжку, її сини розказали, що вони спали в будинку після вживання спиртного, а ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , якого вона раніше не знала, викрав сало, консервовану аджику, помідори,та інші речі. Цивільний позов не заявляє. Міру покарання покладає на розсуд суду;

- протоколом огляду місця події від 13 серпня 2014 року та фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , та зафіксовано обстановку і відсутність продуктів харчування;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 25 серпня 2014 року, згідно яких потерпілою ОСОБА_8 було впізнано обвинуваченого;

- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 25 серпня 2014 року, згідно яких потерпілою ОСОБА_8 було впізнано викрадені у неї речі - шампунь, банка ємністю 0,5 л із залишками аджики, накрита металевою кришкою з написом «Полінка»;

- протоколами огляду предметів від 26 серпня 2014 року, згідно яких було оглянуто викрадені у потерпілої предмети;

- висновком судово товарознавчої експертизи від 19 серпня 2014 року, за яким було встановлено вартість викрадених продуктів та інших речей;

- речовими доказами.

по епізоду вимагання майна у ОСОБА_9 :

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який показав суду, що проживає у своєму будинку, того дня він випровадив їх, а увечері десь о 23 годині знову ОСОБА_5 та ОСОБА_15 знову прийшли до нього та почали вимагати гроші. Стверджує, що саме ОСОБА_16 вимагав у нього кошти, саме йому він передавав кошти через вибите вікно. ОСОБА_15 розбила вікно, однак гроші не вимагала у нього. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка будучи допитаною в судовому засіданні показала суду, що в серпні 2014 року, вона прийшла в гості та перебувала в будинку ОСОБА_9 , коли пізно увечері почали бити у вікно та вимагати гроші. Потерпілий повідомив її, що то прийшли ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . ОСОБА_20 требує у нього гроші, коли скло полетіло, сказав, що передав 250 грн. Крик був, вказує, що бачила як з двору виходили двоє. Хто бив вікна не бачила;

- протоколом огляду місця події від 14 серпня 2014 року та фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 та зафіксовано обстановку і відсутність скла у вікнах;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 19 серпня 2014 року, згідно яких потерпілим ОСОБА_9 було впізнано обвинуваченого;

- протоколами проведення слідчого експерименту від 27 серпня 2014 року із потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_17 та відеозаписом їх;

- протоколом додаткового огляду місця події від 28 серпня 2014 року та фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто дерев`яний брус в домоволодінні потерпілого ОСОБА_9 ;

- речовими доказами.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_21 , яка була безпосереднім свідком за обома епізодами, яка в ході досудового розслідування і в суді змінювала свої показання, вигороджуючи обвинуваченого ОСОБА_5 .

З урахуванням думки учасників процесу, суд не допитував свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_22 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 та ОСОБА_17 . Суд не враховує докази показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_24 та ОСОБА_11 , оскільки вказані свідки не були допитані в суді та не надали суду в засіданні показань, що стосуються обставин вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.

Аналізуючи фактичні обставини справи та перевіривши повно і всебічно докази, зібрані в ході досудового розслідування, суд визнає, що вина обвинуваченого доведена повністю. Дії ОСОБА_5 по епізоду крадіжки продуктів харчування із домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, дії обвинуваченого по епізоду вимагання майна у потерпілого ОСОБА_9 також містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 189 КК України, як вимога передачі чужого майна, з погрозою пошкодження майна, що перебуває у віданні потерпілого (вимагання), вчинене повторно.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_5 суд розцінює як спосіб захисту, з метою, щоб уникнути покарання за вчинені кримінальні правопорушення.

Суд приймає до уваги показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не мають претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, надавши до суду заяви про продовження розгляду справи за їх відсутності. Покарання обвинуваченого покладають на розсуд суду.

При призначенні покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного обвинуваченим, оскільки ним вчинено кримінальне правопорушення середньої тяжкості та тяжке правопорушення; особу винного, який скоїв кримінальні правопорушення, маючи не зняті та не погашені судимості, обвинувачений офіційно не працює, не одружений. Обвинувачений перебуває на обліку у лікаря-нарколога. За місцем проживання скарг та нарікань на нього не надходило.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття обвинуваченого.

Обставини, обтяжуючі покарання обвинуваченого рецидив злочину.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо не тільки в умовах ізоляції його від суспільства. З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, його особи, який вказує, що він хворий на невиліковну хворобу, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі при застосуванні до нього покарання без ізоляції його від суспільства. З врахуванням наведеного суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливі при застосуванні покарання в межах санкцій статей закону України про кримінальну відповідальність в виді позбавлення волі з випробуванням.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування обирався у вигляді тримання під вартою. За ухвалою Олександрійського міськрайнного суду від 26 вересня 2014 року відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і з того часу він перебуває в умовах ізоляції його від суспільства.

З врахуванням наведеного суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливі при застосуванні покарання в виді позбавлення волі з випробуванням.

Речові докази повернуті власникові.

Цивільні позови не заявлено.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129, 349, 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки,

за ч. 2 ст. 189 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки,

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 на апеляційний період змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, та суду за викликом; не відлучатись із квартири АДРЕСА_4 без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням вироку в частині застосування запобіжного заходу покласти на Олександрійський МВ УМВС України в Кіровоградській області.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 період перебування його під вартою з дня його затримання, тобто з 26 вересня 2014 року до 25 травня 2015 року включно.

Речові докази залишити за потерпілими.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду ОСОБА_25