Провадження № 11-кп/779/41/2015
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2014 року, по кримінальному провадженні про її обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружена, на утриманні неповнолітня дитина, непрацююча, неодноразово судима, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2012 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК на 3 роки позбавлення волі і на підставі ст.75 КК звільнена від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки, громадянка України, -

визнана винуватою та засуджена за ч.2 ст.185 КК на 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2012 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

До набрання вироком законної сили, ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та взято її під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання обвинуваченою ОСОБА_7 постановлено відраховувати з 19 листопада 2014 року.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 задовольнено повністю, та постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на їх користь відповідно 1800 грн., 1500 грн., 1000 грн. і 500 грн. матеріальної шкоди.

Долю речових доказів вирішено відповідно до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_7 засуджена за те, що вона 20 червня 2014 року, приблизно о 17 год. 20 хв., вона перебуваючи в магазині «Гурман», що по вул.Дністровській, 45, в м.Івано-Франківську, таємно викрала мобільний телефон «Нокія С3», вартістю 601 грн. 20 коп., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 150 грн., що належать потерпілій ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_12 покинула місце вчинення злочину, а мобільний телефон заставила на своє ім`я у відділенні ломбарду «Скарбниця», що по вул.Василіанок, 7 в м.Івано-Франківську, чим завдала потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 761 грн. 20 коп.

Окрім цього, 25 червня 2014 року, приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з прилавку торгової палатки ринку, що по вул.Шпитальній в м.Івано-Франківську, таємно викрала мобільний телефон «Самсунг S 525» вартістю 247 грн. 10 коп. із сім-карткою мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 28 грн., що належать потерпілій ОСОБА_9 . Після цього, 25 червня 2014 року, ОСОБА_7 викрадений мобільний телефон заставила на своє ім`я у відділенні ломбарду «Скарбниця», що по вул.Мазепи, 20/1, в м.Івано-Франківську, чим завдала потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 285 грн. 10 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 26 липня 2014 року, приблизно о 14 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у магазині «Філателія», що по вул.Незалежності, 6 в м.Івано-Франківську, таємно викрала звідти мобільний телефон «Нокія С3-00», вартістю 587 грн. 50 коп., із сім-карткою мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 12 грн., що належать потерпілій ОСОБА_10 . Після цього, 26 липня 2014 року ОСОБА_7 викрадений мобільний телефон заставила на своє ім`я у відділенні ломбарду «Скарбниця», що по вул.Мазепи, 20/1, в м.Івано-Франківську, чим завдала потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 609 грн. 90 коп.

Не погодившись із вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу (далі АС), із змісту якої вбачається, що вона покликається на незаконність вироку щодо неї, оскільки суд першої інстанції не зарахував до обставин, які пом`якшують їй покарання, наявність в неї на утриманні неповнолітньої дитини, тяжке матеріальне становище та незадовільний стан її здоров`я, а тому призначив надто суворе покарання.

Просить вирок суду змінити та призначити їй покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала подану АС, просила пом`якшити їй покарання; пояснення прокурора ОСОБА_6 , який вирок суду вважає законним і обґрунтованим та заперечив доводи АС обвинуваченої, просить залишити її без задоволення, а вирок суду без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС обвинуваченої, колегія суддів приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, зважаючи на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні нею зазначеного у вироку кримінального правопорушення та кваліфікація її неправомірних дій за ч.2 ст.185 КК відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим судом обставинам.

Окрім цього, колегія суддів не вбачає порушень проведення судом першої інстанції судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніхто з учасників процесу не оспорив, апеляційним судом не перевірялися.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Покликання обвинуваченої у АС на невідповідність призначеного їй покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та її особі внаслідок суворості, є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.65 КК, врахував тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК, яке у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу, є злочином середньої тяжкості.

Суд вірно врахував дані про особу ОСОБА_7 , зокрема що вона вчинила злочин під час іспитового строку, встановленого за вироком Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2012 року, перебуває на обліку в Івано-Франківському ОНД з приводу наркологічних захворювань, а також, що вона ніде не працює, позитивно характеризується по місцю проживання, і на утриманні в неї неповнолітня дитина.

До обставин, які пом`якшують обвинуваченій покарання, суд відніс її щире каяття у вчиненому та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції та апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням цього, покликання ОСОБА_7 в АС на те, що суд не врахував усіх обставин, які пом`якшують їй покарання, серед яких наявність на утриманні малолітньої дитини, тяжке матеріальне становище обвинуваченої та незадовільний стан її здоров`я, є надуманими, оскільки як вбачається з вироку, суд першої інстанції в повній мірі їх врахував і виклав у вироку.

На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, є достатнім, справедливим і необхідним покаранням для попередження вчинення нею нових злочинів.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що у відповідності до п.п.3 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 цього ж Кодексу. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, і про що вірно зазначено у вироку, ОСОБА_7 вчинила злочин під час іспитового строку, визначеного вироком Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2012 року. Тому, враховуючи цей факт, а також правову позицію Верховного Суду України, колегія суддів вважає, що вчинений ОСОБА_7 злочин по даній справі є порушенням режиму звільнення від відбування нею покарання з випробуванням за вищевказаним вироком, а тому повторне її звільнення від відбування покарання з випробуванням, про що просить обвинувачена у своїй АС, є неприпустимим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив ОСОБА_7 покарання на підставі ст.71 КК, і порушень закону при цьому не встановлено.

Таким чином, вирок щодо ОСОБА_7 є законний і обґрунтований, оскільки відсутні підстави для його зміни шляхом застосування до покарання положень ст.75 КК, про що просить обвинувачена у своїй АС.

Тому, АС обвинуваченої ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2014 року щодо неї без зміни.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 тримання під вартою залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2