Справа № 201/3166/15-к
Провадження № - 1кп/201/173/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0004053 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 13.01.2015 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі;

- 11.03.2015 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4-х років шести місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 15.11.2014 близько 00:10 години перебуваючи біля будинку № 50 по пр. Героїв в м. Дніпропетровську, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка рухалась в під`їзд вказаного будинку та в руках тримала подарункову сумку, пляшку вина, букет квітів та жіночу сумку, яку ОСОБА_3 визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_3 попрямував за потерпілою до під`їзду вказаного будинку де, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на вчинення повторного відкритого викрадення чужого майна (грабіж), з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я, подавив волю потерпілої ОСОБА_5 до можливого опору. Після цього, вчиняючи злочин повторно, відкрито заволодів майном останньої, а саме: банківською картою на ім`я ОСОБА_5 , що не становить собою матеріальну цінність для потерпілої та грошовими коштами у розмірі 2500 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши майнові збитки ОСОБА_5 , на загальну суму 2500 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся, підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин пояснивши, що приблизно опівночі він знаходився біля підїзду будинку № 50 по пр. Героїв, коли побачив потерпілу, яка вийшла з таксі та з кульками і сумочкою направлялась в під`їзд. Він вирішив її пограбувати, а тому зайшов за нею в під`їзд, взяв на шию та погрожуючи застосуванням насильства забрав банківську карту та гроші потерпілої в сумі 2500 гривень після чого вийшов з під`їзду, сів у таксі і поїхав додому.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності ї позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким, дані про особу обвинуваченого, який на момент вчинення злочину був судимий за злочин проти власності, а на момент судового розгляду ще двічі засуджений за аналогічні злочини, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 , положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2015 року, то суд вважає за необхідне після призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 19 грудня 2014 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 тримати в умовах Дніпропетровського СІЗО УДПтС України в Дніпропетровській області

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1