Справа № 310/7779/14-к
ВИРОК

Іменем України

08 грудня 2014 року Бердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

у складі головуючого-судді: Пахоменка
О.Г.,

при секретарі: Димовій
Л.В.,

за участі прокурора: Кривцун
О.А.,

обвинуваченого: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бердянська
Запорізької області кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000173 від 14.01.2014р., відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Полтава, громадянина України,
військовозобов'язаного, з
середньо-спеціальною освітою, не
одруженого, не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2014р., приблизно о 20 годині,
знаходячись на перехресті вулиць
Приморська та Фестивальна у м.
Бердянську Запорізької області, ОСОБА_1
під час спілкування з ОСОБА_2, дізнався,
що у нього при собі є мобільний телефон,
після чого у нього виник умисел на
відкрите викрадення чужого майна.

Далі, ОСОБА_1, реалізуючи свій злочинний
намір, діючи умисно, з корисливих
мотивів, застосовуючи насилля, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, штовхнув ОСОБА_2 в плече та
схопив за навушники та витяг з карману
джинсів, одягнутих на потерпілого,
мобільний телефон «Sony xperia C1505»,
вартістю 550 грн., тим самим відкрито
викрав його.

Після цього, ОСОБА_1 з місця скоєння
злочину зник, розпорядившись
викраденим майном на свій власний
розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_2
майнову шкоду на загальну суму 550 грн.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 себе винним по пред'явленому
обвинуваченню у скоєнні злочину,
передбаченому ч.2 ст. 186 КК України, при
викладених у вироку обставинах, визнав
повністю, погодився із зібраними у
справі доказами, як достовірними і
допустимими, і у скоєному розкаявся.
Пояснив, що у зазначений у
обвинувальному акті день та час він,
знаходячись на перехресті вулиць
Приморська та Фестивальна у м.
Бердянську, з раніше знайомим ОСОБА_2,
під час спілкування з останнім,
помітив, що у того при собі є мобільний
телефон марки «Sony», який він вирішив
відкрито у ОСОБА_2 викрасти. Для цього,
він спочатку штовхнув ОСОБА_2 в плече та
схопивши за навушники, витяг з карману
джинсів, в які потерпілий був
одягнутий, вказаний мобільний телефон,
та пішов з місця скоєння злочину. В
подальшому цей телефон він продав
незнайомій особі за 500 грн., які
потратив на власні нужди. Скоїв злочин,
оскільки був в нетверезому стані.
Просив суворо його не карати.

Вислухавши думку учасників судового
розгляду, приймаючи до уваги те, що
обвинувачений ОСОБА_1 не оспорює
фактичні обставини справи,
кваліфікацію кримінального
правопорушення, яке йому
інкримінується, вірно розуміє зміст
обставин справи, відсутні сумніви в
добровільності його позиції, тобто
визнання ним вини не є наслідком
застосування до нього насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дії будь-яких інших обставин, суд за
згодою учасників судового розгляду в
порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК
України, визнав недоцільним
дослідження доказів щодо обставин, які
ніким не оспорюються, і обмежився
допитом обвинуваченого та
дослідженням матеріалів, що
характеризують його особу.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочину, що йому
інкримінується, доведена повністю,
його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.
186 КК України, як відкрите викрадення
чужого майна (грабіж), поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_1 у відповідності зі ст. 65 КК
України, суд ураховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання,
згідно ст. 66 КК України, суд визнає
каяття обвинуваченого у скоєнні
злочину та його активне сприяння у його
розкритті.

Обставин, що обтяжують покарання,
згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Ураховується особа обвинуваченого,
який вперше вчинив злочин, який
відноситься до тяжких, не зайнятий
суспільно корисною працею, не
відшкодував завдану злочином шкоду, до
адміністративної відповідальності не
притягувався, позитивно
характеризується за місцем мешкання.

На підставі викладеного, ураховуючи
обставини, що пом'якшують покарання,
особу винного, конкретні обставини
справи, його відношення до скоєного,
суд приходить до висновку про
можливість прийняти рішення про
звільнення підсудного від відбування
покарання з випробуванням.

Цивільний позов потерпілим не
заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати
із залученням експертів відсутні.

Підстави для обрання обвинуваченому
запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст. 50, 75, 76 КК України, ч.3 ст.
349, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК
України, призначивши йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 4
(чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від покарання, коли протягом 2
(двох) років іспитового строку він не
вчинить нового злочину та виконає
покладені на нього, відповідно до ст. 76
КК України, обов'язки, а саме:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції за
місцем мешкання;

- повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію за місцем мешкання про зміну
місця проживання та роботи;

- періодично з'являтися для реєстрації
в кримінально-виконавчій інспекції за
місцем мешкання.

Вирок може бути оскаржений з
урахуванням вимог, в порядку і строки
передбачені ч.2 ст. 394 та ст. 395 КПК
України, до Апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд протягом 30 днів з
дня його проголошення. Якщо вирок було
ухвалено без виклику особи, яка його
оскаржує, то строк апеляційного
оскарження для такої особи
обчислюється з дня отримання нею копії
судового рішення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Суддя:
О.Г. Пахоменко