Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/634/15-к
Провадження № 1-в/553/66/2015
У Х В А Л А
Іменем України
16.03.2015м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно дострокового звільнення ,-

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про застосування відносно нього умовно дострокового звільнення, посилаючись на те, що останнім відбуто 2/3 частини строку у відповідності до ч.3 ст. 81 КК України призначеного вироком 18.10.2013 року Зінківського районного суду Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник Полтавської виправної колонії № 64 проти задоволення заперечувавпосилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 з 06.12.2003 року утримується в ПВК № 64, за час відбування має 8 стягнень, 2 з яких оголошені правами начальника установи, у томі числі 1 раз поміщався до ДІЗО. Допущені порушення виражались у порушені встановлених правил поведінки, розпорядку дня. Стягнення не зняті та не погашені, заохочень не має. При цьому, вказував, що засуджений не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. На даний час на виробництві установи не працевлаштований, оскільки працювати не бажає, до праці ставиться неоднозначно, свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань або перекладає свої обов`язки на інших засуджених.

Поряд з цим, представником Полтавської виправної колонії № 64 вказано, що засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Заходи виховного характеру відвідує, але не завжди робить вірні для себе висновки.

Засуджений ОСОБА_5 за характером скритний, брехливий, егоїстичний, у відношенні до інших засуджених не конфліктний. Вину у скоєному злочині визнає, але робить це з метою отримання до себе поблажливості з боку адміністрації установи. Міру призначеного судом покарання вважає справедливою.

Поряд з цим, представником адміністрації ПВК № 64 звернуто увагу суду, що засуджений ОСОБА_5 є таким, що не став на шлях виправлення, оскільки протягом строку відбування покарання засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, має не зняті та не погашені стягнення, в зв`язку з чим, вважає заяву засудженого ОСОБА_4 такою, що до задоволення не підлягає.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на те, що ним відбуто 2/3 частини покарання у відповідності до ч.3 ст. 81 КК України, в зв`язку з чим він підлягає до умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення вказаної заяви, посилаючись на те, що засуджений характеризується неоднозначно та нестабільно, до праці засуджений ставиться не сумлінно, за час відбування покарання у ПВК № 64 заохочень не має, поряд з цим має 8 стягнень, 2 з яких оголошені правами начальника установи, у тому числі один раз поміщався до ДІЗО. З огляду на вказані вище факти, засуджений ОСОБА_5 не довів ступеня свого виправлення, таким чином, вважав, що вказана заява є передчасною.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 станом на 13.03.2015 року відбув покарання строком 2 роки 03 місяці 07 днів ( ас.16).

Поряд з цим, судом встановлено та підтверджується матеріалами наданими адміністрацією ПВК № 64 та особової справи засудженого ОСОБА_4 , що останній за час відбування покарання у ПВК № 64 має 8 стягнень, 2 з яких оголошені правами начальника установи, при цьому один раз поміщався до ДІЗО, вказані стягнення не погашені заохочень не має.

Згідно довідки наданої адміністрацією ПВК № 64 засуджений ОСОБА_5 , 1992 року народження, виконавчих листів на виконанні не мав ( а.с.15).

Поряд з цим, судом встановлено, що засуджений свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, на виробництві установи засуджений працювати не бажає.

Більше того, згідно характеристики на засудженого ОСОБА_4 наданої адміністрацією ПВК № 64вказано, що засуджений протягом відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, має не зняті та не погашені стягнення, та надано останньому оцінку ступеня виправлення «Не стає на шлях виправлення» ( а.с.13).

Таким чином, наведені вище обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду судом даної заяви та вказують про необґрунтованість та передчасність заяви засудженого ОСОБА_4 ..

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до положень Кримінально виконавчого кодексу України, а саме ст. 152, якою визначено, що підставами для звільнення засудженого від відбування покарання у відповідності до ст. 81 КК України є їх виключний перелік, який тлумаченню не підлягає.

Так, у ст. 152 КВК України наведені підстави звільнення від відбування покарання, а саме: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію;акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.
Поряд з цим, судом встановлено, що засудженому ОСОБА_4 адміністрацією установи було відмовлено в поданні матеріалів відносно ОСОБА_4 про його умовно дострокове звільнення.

Так, з витягу Протоколу № 3 від 06.02.2015 року засідання комісії Полтавської виправної колонії УДПтС України в Полтавській області № 64 про розгляд матеріалів на умовно дострокове звільнення, заміну покарання більш м`яким, переведення до дільниці соціальної реабілітації, встановлення адміннагляду, переведення на максимальний рівень безпеки відмовлено в поданні матеріалів на засудженого ОСОБА_4 , як такому, що не досяг необхідного ступеня виправлення ( а.с.11).

Проаналізувавши та дослідивши здобуті докази, вислухавши міркування прокурора, та думку інших учасників судового процесу, оглянувши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення і перевиховання та є таким, що не підлягає умовно - достроковому звільненню, на підставі ч.3 ст. 81 КК України, в зв`язку з чим заява останнього не підлягає до задоволення, а засуджений не підлягає умовно достроковому звільненню від відбування покарання невідбутної частини.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно дострокового звільнення відмовити в зв`язку з передчасністю та необгрнутованістю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1