Справа №1-280 2007 рік
ВИРОК ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Поповича С. С.

з участю секретаря Черкес У. О.

прокурора Баландіної Ю.Ю.

захисника-адвоката ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Івано-Франківська кримінальну

справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця АДРЕСА_1
Тисменицького

району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, одруженого,
на утриманні одна неповнолітня

дитина, громадянина України, згідно ст.. 89 КК України
раніше не судимого , -

- за ст. 185 ч. З КК України,
-

установив:

Підсудний вчинив
таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у житло.

Злочин вчинено за наступних
обставин.

23 серпня 1996
року підсудний, діючи з корисливих спонукань, за попередньою змовою з осою,
кримінальна справа щодо якої виділена в окреме провадження, та невстановленою слідством особою, шляхом вибиття вхідних дверей
таємно проник у приміщення квартири №АДРЕСА_2 що в місті
Івано-Франківську, звідки було ними таємно викрадено майно потерпілого
ОСОБА_3., а саме : металічний
сейф вартістю 50 гривень,
патрони мисливські 12 калібру
в кількості 6 штук,
вартістю 80 копійок
за один патрон, дві банки з порохом марки «Сокол»
вартістю 8 гривень
за одну банку, одну пачку капсул
центрального бою до мисливської рушниці «ТОЗ» в кількості 1000 штук, вартістю 50 гривень, автомагнітолу марки «Піонер» вартістю 80 гривень, гроші в
сумі 340 доларів США, що еквівалентно 598 гривень 74 коп., а всього
підсудний таким чином разом з іншими особами викрав майна потерпілого ОСОБА_3.
на загальну суму 799 гривень 54 коп..

В судовому засіданні
підсудний свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що злочин вчинив саме при
викладених вище обставинах. У вчиненому чистосердечно розкаюється.

Суд, визнавши
відповідно до змісту ст. 299 КПК України недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, приходить до
висновку, що вина підсудного у скоєні інкримінованого йому злочину знайшла своє
підтвердження. Дії підсудного слід кваліфікувати за ст. 185 ч. З КК України так
як досліджені докази достовірно підтверджують, що він вчинив таємне викрадення
чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з
проникненням у житло.

Призначаючи
підсудному покарання суд враховує як ступінь тяжкості вчиненого, так і особу
винного.

Обставинами, що
пом'якшують відповідальність підсудного суд вважає те, що підсудний позитивно
характеризується по місцю проживання, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, що ним відшкодовано
потерпілому заподіяні ним матеріальні збитки, у зв»язку з чим потерпілий
подав суду письмову розписку про таке, вказавши що претензій матеріального та
морального характеру до нього не має, що він має на утриманні неповнолітню
дитину. Обставин, які обтяжують вину підсудного суд не вбачає.

За таких
обставин, суд вважає, що покарання підсудному слід обрати в межах санкції ст.
185 ч. З КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Але при цьому суд враховує те, що з часу вчинення вказаного злочину пройшло
більше десяти років. За цей період підсудний від органу досудового слідства не
ухилявся, а досудове слідство зупинялось не у зв»язку з його особою, а
стосовно з ухиленням від слідства інших осіб, що обвинувачувались у вчиненні
даного злочину.

Органом
досудового слідства востаннє 21
липня 1998 року
було винесено постанову про зупинення попереднього розслідування у зв»язку з
оголошенням в розшук іншого обвинувачуваного.

Постановою від 04 березня 2006 року досудове
слідство було відновлено у зв»язку з необхідністю виконати ряд слідчих дій» як
про це зазначено у цій постанові. А через чотири дні, 08 березня 2006 року, слідчим
винесено постанову знову про зупинення досудового слідства та оголошення в
розшук як підсудного так і іншу особу. Проте за ці чотири дні жодних слідчих
дій проведено не було, підсудного ніхто не викликав, доказів про таке до
матеріалів справи не долучено. Та й за чотири дні не було реальних можливостей
викликати підсудного спершу повісткою, так примусовим приводом. Тому суд
критично оцінює вказану постанову про зупинення досудового слідства у зв»язку з
розшуком підсудного і не бере її до уваги,
а виходить з пояснень підсудного про те що його дійсно ніхто у 2006 році не викликав і немає підстав вважати, що підсудний ухилявся
від явки до органу досудового слідства.

Злочин у вчиненні якого
обвинувачується підсудний є тяжким.

Ст. 49 КК України
передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня
вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минув строк десять
років у разі вчинення особою тяжкого злочину. Тому суд приходить до висновку
про те, що у даному випадку, визнавши підсудного винним у вчиненні вказаного
злочину в той же час слід звільнити його від призначеного покарання у зв»язку
із закінченням строків даності.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд
-

засудив:

ОСОБА_2 визнати
винним за ст. 185 ч. З КК
України та призначити йому покарання -
три роки позбавлення волі.

На підставі ст.. 49 КК України звільнити ОСОБА_2 від
кримінальної відповідальності за даним вироком у зв»язку із
закінченням строків давності.

Запобіжний захід
засудженому до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраний - підписку про
невиїзд.

На вирок протягом 15 діб з моменту його проголошення,
може бути подана апеляція до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.

Суддя: С.С.Попович