У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 березня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року, якою
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 ,
скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2012 р.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,
засуджений ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Центрального районного суду від 28.10.2015 р. про скасування звільнення його від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2012 р.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року подання начальника Центрального МВ КВІ УДПтСУ у Миколаївській області про відміну покарання з випробуванням задоволено.
ОСОБА_5 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та його направлено для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва 20.12.2012 р.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою оскільки судовий розгляд проведено неповно і висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи засуджений стверджує, що за період часу, за який він нібито ухилявся від відбування покарання, він перебував у службових відрядженнях, в які його направляло керівництво Благодійного Фонду «МИР 991», знаходився на лікарняному з приводу хвороби своєї малолітньої дитини, але до медичних закладів він не звертався, при цьому місце мешкання він не змінював. Наведені обставини на його думку є поважною причиною відсутності його на реєстрації (відмітці) і це унеможливлює застосування до нього санкцій, передбачених КПК України.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2012 р. ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.
25.01.2013 р. ОСОБА_5 ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, про що від нього отримана підписка. Того ж дня винесена постанова про встановлення днів явок для реєстрації, відповідно до якої він зобов`язаний з`являтися до КВІ Центрального району для реєстрації один раз на місяць в перший вівторок кожного місяця.
Постановою від 15.11.2013 р. реєстрація змінена на другий вівторок кожного місяця.
Постановою від 29.01.2014 р. реєстрація змінена на один раз в квартал перший вівторок кварталу.
Але 01.07.2014 р. засуджений на реєстрацію не з`явився без поважної причини і йому 10.07.2014 р. винесено попередження про те, що в разі подальшого ухилення від покладених на нього судом обов`язків, в тому числі неявок на реєстрацію, матеріали відносно нього будуть направлені до суду для вирішення питання відміни покарання з випробуванням.
Постановою від 10.07.2014 р. реєстрація змінена на два рази в місяць перший та третій вівторок кожного місяця.
Після попередження та постанови від 10.07.2014 р. засуджений жодного разу не з`явився на реєстрацію без поважної причин, тим самим пропустивши реєстрацію чотири рази.
З`ясовуючи причини неявки на реєстрацію було встановлено, що засуджений змінив місце проживання, не повідомивши інспекцію. Проведеними розшуковими заходами було встановлено, що ОСОБА_5 до медичних закладів м. Миколаєва за допомогою не звертався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Задовольняючи подання кримінально-виконавчої інспекції, суд в ухвалі зазначив, що засуджений ОСОБА_5 вимог кримінально-виконавчої служби не виконував, систематично порушував покладені на нього обов`язки.
Такі висновки суду є обґрунтованими та відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 після нез`явлення на реєстрацію 01.07.2014 р. (а. п. 24-а), встановленої інспектором КВІ Центрального району УДПтСУ у Миколаївській області в постанові від 29.01.2014 р. (а. с. 24), 10.07.2014 р. винесено попередження (а. с. 32) про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків, кримінально-виконавча інспекція може направити матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням до суду і направити засудженого для відбування призначеного судом покарання на підставі ст. ст. 78 КК України. Про ознайомлення з попередженням свідчить підпис ОСОБА_5 .
Постановою КВІ Центрального району УДПтСУ у Миколаївській області від 10.07.2014 р. (а.с. 33) ОСОБА_5 зобов`язаний з`являтися на реєстрацію перший та третій вівторок кожного місяця. При ознайомленні зі змістом постанови, ОСОБА_5 висловив свою незгоду, про що зробив відповідний надпис.
Відповідно довідці про телефону розмову від 16.07.2014 р. (а.с. 35), складеної інспектором Центрального МО УДПтСУ у Миколаївській області, ОСОБА_5 пояснив, що реєстрація у нього раз у три місяці і тому він не збирається приходити два рази на місяць.
Відповідно листам реєстрації (а. п. 24а, 34), 01.07.2014 р., 15.07.2014 р., 05.08.2014 р. та 02.09.2014 р. ОСОБА_5 до КВІ Центрального району УДПтСУ у Миколаївській області не з`являвся.
Ставлення ОСОБА_5 до вимог кримінально-виконавчої інспекції (незгода з графіком реєстрації) і безпричинне систематичне невиконання покладених на нього обов`язків свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а тому ухвала суду є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
Що стосується доводів апелянта стосовно знаходження його на лікарняному з приводу хвороби його дитини чи перебування у відрядженнях, то це не є поважними причинами не прибуття до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
З огляду на наведене, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який знаходиться під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
.

Судді
_____________________ __________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3