Єдиний унікальний номер 728/514/15-к
номер провадження № 1-кп/728/55/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2015 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Халимоново Бахмацького району Чернігівської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, пенсіонера, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого,
стосовно скоєння ним злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
05.11.2014 року близько 17:00 год. ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем марки ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Жовтневій в м.Бахмачі Чернігівської області, в порушення вимог п.1.5. Правил дорожнього руху України, згідно яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян та завдавати матеріальних збитків, п.2.3 б Правил дорожнього руху, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п.10.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та п.16.13 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, при здійсненні маневру повороту ліворуч на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг, не надав перевазі в русі ОСОБА_6 , яка рухалася на велосипеді по зустрічній смузі руху в зустрічному напрямку та зіткнувся з останньою. В результаті ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому зовнішнього відростку великогомілкової кістки та головки малогомілкової кістки із зміщенням по типу вколочених переломів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 145 від 19.11.2014 року в своєму комплексі відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав частково і суду пояснив, що він має посвідчення водія з 1957 року і 15 років працює таксистом; 05.11.2014 року у вечірній час, коли вже сутеніло, він, підібравши на вокзалі пасажира, який їхав в м.Бахмач, вул.Пушкіна,5 рухався по вул.Жовтневій в м.Бахмачі; не доїжджаючи до перехрестя вулиць Жовтневої та Чернігівської (Свердлова) увімкнув поворот, зупинився, переконався у відсутності перешкод, почав поворот на вул.Свердлова, став набирати швидкість, коли раптом на автомобіль вискочила потерпіла, яка рухалася на велосипеді без світловідбивачів та без світла, запевнив, що він не міг її побачити, оскільки його засліпив зустрічний автомобіль, а потерпіла підрізала його, внаслідок чого він ударив її буфером у заднє колесо велосипеда і потерпілу відкинуло; вважає, що його вина лише в тому, що він керував джерелом підвищеної небезпеки і тому повинен відповідати, а правил дорожнього руху він, на відміну від потерпілої, не порушував; до страхової компанії у встановленому законом порядку не звертався.
Заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення моральної шкоди визнав частково на суму 3000 грн., оскільки вважає, що даної суми ОСОБА_6 буде достатньо для відшкодування вищевказаних збитків, у зв`язку з тим, що він сплатив їй 15 000 грн. на лікування та 19.03.2015 року перерахував на картку в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що одного разу він бачив, як в темну пору доби, з вокзалу на вул.Чернігівську в м.Бахмачі рухався автомобіль світлого кольору, а зі сторони вул.Жовтневої рухалася жінка на велосипеді, потім він почув жіночий крик, автомобіль зупинився на проїжджій частині дороги з ввімкненим лівим поворотом, створюючи перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, жінка лежала біля автомобіля. З машини вийшов чоловік, підійшов до жінки, потім приїхала швидка допомога. Також свідок повідомив, що він стояв від місця ДТП приблизно за 15-20 м.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши зібрані в справі докази, у визначеному за згодою усіх учасників процесу обсязі, незважаючи на часткове визнання ОСОБА_4 своєї вини, яке суд розцінює, як спосіб захисту, обраний обвинуваченим та стороною захисту, його вина у скоєнні інкримінованого йому діяння підтверджується сукупністю наступних, перевірених і досліджених судом доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення:
- показами потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , даними в судовому засіданні.
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.11.2014 року, згідно якого вбачається, що місцем ДТП за участі водіїв автомобіля ВАЗ 211540-110-40 д.н.з. НОМЕР_1 та велосипеда є перехрестя доріг вул.Чернігівської та Жовтневої в м.Бахмачі; загальний стан видимості дороги 4 м., зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 2 м., із ввімкненим світлом фар: дальнім 20м., ближнім 10 м., при денному світлі 40 м; оглядовість із кабіни водія на смузі руху автомобіля: праворуч 2 м., ліворуч 3 м; видимість конкретної перешкоди близько 3 м. (а.с. 10-14);
- протоколами огляду та затримання транспорту від 05.11.2014 року, згідно яких вбачається, що належний ОСОБА_6 велосипед та належний ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ-2115 д.н.з. НОМЕР_1 були затримані у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою; при огляді велосипеда несправностей не виявлено; при огляді автомобіля було виявлено подряпину лакофарбового покриття переднього бамперу з лівої сторони (а.с.16-17);
- висновком експерта від 20.11.2014 року № 145, згідно якого вбачається, що у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у виді закритого перелому зовнішнього відростку великогомілкової кістки та головки малогомілкової кістки із зміщенням по типу вколочених переломів, які за ознакою тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості і ведуть до розладу здоров`я на термін більше трьох тижнів; вказані ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів чи при ударі об такі; можна стверджувати, що потерпіла в момент первинного удару могла знаходитись в зоні досягнення виступаючих частин автомобіля або вказані ушкодження спричинені під час удару ногою об дорожнє покриття (а.с.36);
- висновком експерта від 29.12.2014 року № 602, згідно якого вбачається, що контакт відбувся між задньою лівою боковою частиною велосипеда під керуванням ОСОБА_6 та передньою лівою частиною автомобіля ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 (а.с.46-54);
- висновком експерта від 29.12.2014 року № 603, згідно якого вбачається, що на період проведення експертизи система рульового керування та гальмівна система автомобіля ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані; будь-яких несправностей у рульовому керуванні та робочій гальмівній системі, які могли привести автомобіль до самовільної зміни ним напрямку свого руху та вплинути на розвиток ДТП не виявлено (а.с.65-72);
- схемою ДТП (а.с.55).
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК України, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Вищевказані докази, які були досліджені в судовому засіданні підтверджують порушення ОСОБА_4 наступних пунктів Правил дорожнього руху:
1.5, згідно якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
2.3 б, згідно якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
10.1, згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
16.13, згідно якого, перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП, за результатами якої потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілій середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.
Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини потерпілої, оскільки її велосипед не був обладнаний світловідбивачами і вона повинна була виконати вимогу дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу» та надати перевагу в русі автомобілю, суд не вважає такими, що вказують на невинуватість ОСОБА_4 в порушенні вищевказаних правил дорожнього руху, оскільки вони спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу винного.
Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується формально посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, в скоєному повністю не розкаявся, що вказує на його неусвідомлення наслідків вчиненого ним злочину.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є добровільне відшкодування матеріальних збитків потерпілій.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлені.
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставин, особу винного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 такий вид основного покарання, як штраф, оскільки таке покарання, на думку суду, відповідатиме гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілої.
Також, санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає такий вид додаткового покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами, яке суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з неусвідомленням ним наслідків вчиненого кримінального правопорушення.
Розглядаючи заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, суд приходить до слідуючого висновку.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі і стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї або близьких родичів; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями « Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподаювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт спричинення позивачу моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин або якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі або в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.
Таким чином суд бере до уваги, що потерпілій ОСОБА_6 діями обвинуваченого ОСОБА_4 нанесена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі і стражданнях, з огляду на вимушені зміни в її життєвих і виробничих відносинах, які стали наслідком ушкодження здоров`я в результаті порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху. При цьому суд враховує, що обвинувачений частково відшкодував потерпілій моральні збитки в сумі 3000 грн., та з огляду на характер і об`єм фізичних і душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 , заподіяних протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням того, що останній повністю взяв на себе витрати, пов`язані з лікуванням потерпілої, є пенсіонером, зважуючи розумність заявленої потерпілою суми з реальною можливістю її виплати обвинуваченим, зважаючи на те, що злочин, скоєний ним відноситься до категорії середньої тяжкості, вчинений з необережності, то суд вважає, що позовні вимоги потерпілої підлягають частковому задоволенню і з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 3000 грн.
Щодо вирішення питання про відшкодування потерпілій витрат на правову допомогу, то суд приходить до слідуючого висновку.
Згідно з п.1 ч.1ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Згідно положень ч.2 ст.120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Повноваження представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 підтверджені відповідним ордером серії АА № 146567 від 12.01.2015 року, договором про надання правової допомоги від 08 листопада 2014 року. Питання оплати правових послуг, які адвокат надав потерпілій регламентовано п.1.1 вищевказаного договору.
Сплату 4042.10 грн. на надання правової допомоги підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера №5 від 23.02.2015 року та квитанцією до прибуткового касового ордера №6 від 19.03.2015 року.
З огляду на викладене, вимоги потерпілої про стягнення із обвинуваченого на її користь 4042.10 грн., понесених витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони документально підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру, договором про правову допомогу, актом наданих юридичних послуг адвоката від 19.03.2015 року з розрахунком вартості послуг, окрім того, адвокат приймав участь в судових засіданнях, як в якості представника потерпілої, так і представника цивільного позивача.
В ході досудового розслідування, з метою забезпечення цивільного позову, який заявлений потерпілою у даному кримінальному провадженні, слідчим суддею було накладено арешт на автомобіль ВАЗ 211540-110-40, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Оскільки на час постановлення вироку обвинуваченим моральна шкода потерпілій не відшкодована, то суд вважає за необхідне залишити арешт на даний автомобіль до виконання вироку в частині цивільного позову, оскільки відсутні підстави для скасування арешту вищевказаного майна.
Згідно зі ст.124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в ході досудового розслідування.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Зобов`язати ОСОБА_4 сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.
Відповідно до положень ст.72 КК України додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік - виконувати самостійно
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 4042 (чотири тисячі сорок дві) грн. 10 коп.
Стягнути в ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 2213 (дві тисячі двісті тринадцять) грн.64 коп.
Речові докази по справі:
- велосипед синього кольору, який знаходиться на штрафмайданчику Бахмацького РВУМВС повернути потерпілій ОСОБА_6 ;
- копії рахунку та товарних чеків на 8 аркушах, які приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Автомобіль «ВАЗ 211540-110-40» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , залишити під арештом до виконання вироку в частині цивільно-правових стягнень.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1