Справа № 199/4288/15-к
ВИРОК
іменем України
2015 року червня місяця 25 дня Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000369 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого,-

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 згідно наказу № 1/К від 01.01.2014року, будучи призначеним з 01.01.2014року на посаду комерційного директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Ресурс» () (в подальшому - ТОВ «Прод-Ресурс»), яке зареєстровано відповідно до статуту Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.05.2013року за №2049332 за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 49, приміщення 82, офіс 1, тобто являвся службовою особою суб`єкта підприємницької діяльності, на якого директором ТОВ «Прод-Ресурс» ОСОБА_6 , згідно посадової інструкції комерційного директора вказаного підприємства були покладені обов`язки:

*представляти інтереси підприємства у взаємовідносинах з державними органами та іншими організаціями з комерційних та інших питань, що виникають в ході діяльності підприємства;

*забезпечувати ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства, подання податкової звітності, у тому числі в електронному вигляді, виконання обов`язків перед державним бюджетом, постачальниками, замовниками і банками;

*забезпечувати правильність нарахування і своєчасність перерахування платежів до державного бюджету, точний облік результатів фінансово-господарської діяльності підприємства, забезпечення достовірного обліку реалізації продукції, повноту обліку надходження грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей, відповідальним за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, складання достовірної бухгалтерської звітності та сплату податків.

Крім того, Комерційний директор несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, за завдання матеріальної шкоди, в межах визначених адміністративним, кримінальним, цивільним законодавством та законодавством про працю України.

Таким чином, ОСОБА_3 є особою, яка у зв`язку з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків по організації діяльності підприємства, була зобов`язана забезпечити належне нарахування та своєчасну сплату податків у встановленому законом порядку і розмірах.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно п. 44.1. ст.44 Податкового Кодексу від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Але, ОСОБА_3 , діючи умисно та протиправно, всупереч податкового законодавства та своїх службових обов`язків, бажаючи настання наслідків у вигляді несплати обов`язкових платежів, для ТОВ «Прод-Ресурс», використовуючи своє службове становище в злочинних цілях, реалізуючи злочинний намір, спрямований на ухилення від сплати податків, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період 26-28 липня 2014 року, в порушення п. 2, п. 8 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також ст. 44, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) та достовірно знаючи, що первинні документи на придбання ТОВ_«Прод-Ресурс» у червні 2014 року товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Барс 2000» () на загальну суму 3 785 081,02 грн. відсутні, протиправно включив до податкової декларації з податку на додану вартість (далі по тексту ПДВ) від 28.07.2014року до складу податкового кредиту загальну суму ПДВ у розмірі 757 016,20 грн. за червень 2014 року.

В подальшому, вищевказана податкова декларація ТОВ «Прод-Ресурс» була спрямована ОСОБА_3 в електронному вигляді до Державної податкової служби України, де була прийнята до обліку 28.07.2014 о 17 годин 05 хвилин.

Згідно висновку судово-економічної експертизи ТОВ «Дослідницький інформаційно-консультаційний центр» від 21.05.2015 за № 1/05/05ек-2015, у наслідок незаконного включення ОСОБА_3 , без наявності первинних бухгалтерських документів, до податкової звітності, а саме до складу податкового кредиту декларації з ПДВ ТОВ «Прод-Ресурс» за червень 2014 року операцій з придбання вказаним підприємством товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Барс 2000» на загальну суму 3 785 081,02 грн., ТОВ «Прод-Ресурс» був занижений належний до сплати до бюджету у період за червень 2014 року податок на додану вартість у сумі 757 016 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України визнав повністю, фактичні обставини не оспорював, суду показав, що дійсно він працював на ТОВ «Прод-Ресурс» на посаді комерційного директора . Посада головного бухгалтера була відсутня, тому саме він виконував обов`язки, пов`язані з веденням бухгалтерського обліку та звітності. На податковому обліку підприємство спочатку знаходилось в ДПІ Печерського району м. Києва, а потім було переведено на облік до ДПІ Жовтневого району в м. Дніпропетровську. Він був відповідальним за організацію і ведення бухгалтерського обліку та звітності, а також нарахування та сплату податків, зборів і інших обов`язкових платежів. Він забирав до дому всі бухгалтерські документи і вже там складав податкову звітність, також у себе дома він оформлював всі необхідні бухгалтерські документи, які потім при необхідності передавав на підпис керівнику підприємства ОСОБА_6 02.06.2014 року ТОВ «Прод-Ресурс» уклало із ТОВ «Барс 2000» договір № 95 постачання скрапленого газу. Вказаний договір з боку ТОВ «Прод-Ресурс» був підписаний директором ОСОБА_6 , а потім переданий йому для реєстрації по бухгалтерському обліку. За вказаним договором ТОВ «Прод-Ресурс» виступав в якості покупця, в зв`язку з чим у підприємства виникав податковий кредит. Оскільки він відповідав за складання податкової звітності, то він підготував в електронному вигляді звітність за травень-червень 2014 року. Вказану декларацію він надав до податкового органу. Він надав декларацію, в яку включив відомості за травень-червень 2014 року. Він включив до податкового кредиту операції, які фактично не були проведені, щоб збільшити податковий кредит підприємства ТОВ «Прод-Ресурс». По взаємовідносинах ТОВ «Прод-Ресурс» із ТОВ «Барс 2000» за червень 2014 року, сума загалом складалась 3785081, 02грн., в тому числі ПДВ 757 016, 20грн. Податкову звітність складав за своїм місцем проживання. У ТОВ «Прод-Ресурс» був укладен договір про надання податкової звітності в електронному вигляді. Електронні ключі та паролі були установлені на його особистому комп`ютері, який знаходиться за його домашньою адресою, він складав податкову звітність у себе вдома та направляв електронною поштою на адресу центрального органу податкової служби, а потім йому надходили звіти про отримання цих документів податковими органами. Зі своїми посадовими обов`язками був ознайомлений. В скоєному щиро кається, розуміє, що його дії були незаконними. Просив затвердити угоду про визнання ним винуватості, з обставинами кримінального провадження, з правовою кваліфікацією його дій, з мірою покарання та видом покарання згоден.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується повністю дослідженими доказами:

- копією договору №040720141 про визнання електронних документів від 04.07.2014року між ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та ТОВ «Прод-Ресурс»;

- копією податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Прод-Ресурс» за червень місяць 2014 року, поданою до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві;

- копією додатку 5 від 28.07.2014року до податкової декларації з податку на додану вартість «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» ТОВ «Прод-Ресурс» за червень 2014 року, в розділі II «Податковий кредит» в п. 1 зазначено індивідуальний податковий номер «48», період складання податкових накладних, інших документів «червень 2014», обсяг постачання (без податку на додану вартість) «З 785 081,02», сума податку на додану вартість «757 016,20»;

- копією квитанції №1 щодо підтвердження прийняття документу «Додаток 5

«Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі

контрагентів (Д5)» та повідомлення про отримання звітності від 28.07.2014, на 1

арк., із зворотнього боку аркуша міститься копія квитанції №2 від 28.07.2014 щодо

підтвердження прийняття документу «Податкова декларація з податку на додану

вартість»;

- висновком судово-економічної експертизи №1/05/05ек-2015 від 21.05.2015 року, згідно якого встановлено, що в порушення Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 N 2755-УІ від 02.12.2010 N 2755-УІ, сума податкового кредиту декларації податку на додану вартість підприємства ТОВ «Прод- Ресурс» () за червень 2014р. по взаємовідносинам з підприємствами ТОВ «Барс 2000» () документально не підтверджується. Також, експертом було встановлено порушення підприємством ТОВ «Прод-Ресурс» () п. 198.2, 198.3, 198.6 Податкового кодексу України від 02.12.2010 N 2755-УІ від 02.12.2010 N 2755-УІ, у зв`язку з чим підприємством до державного бюджету України було недонараховано та не сплачено податку на додану вартість за червень 2014р. у сумі 757 016 грн;
- речовими доказами.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.212 КК України як такі, що виразилися в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, незалежно від форми власності, яка забов*язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.

27 травня 2015року у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.212 КК України та в цей же день між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості ОСОБА_3 . Відповідно до даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правильності кваліфікаційних дій за ч. 1 ст. 212 КК України. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання: за ч. 1 ст. 212 КК України у виді штрафу розміром дві тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян - у розмірі 34000 гривень. В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, не виконання яких роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 .

Розглядаючи в порядку ч. 2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до диспозиції ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, який відноситься за ч. 1 ст. 212 КК України до категорії невеликої тяжкості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст.212 КК України, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом і розміром покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та згоден на затвердження даної угоди.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, оскільки, вона відповідає вимогам ст.ст. 470, 472 КПК України, добровільність її укладення, відповідності інтересам суспільства, можливості її виконання та наявності всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Прокурором Генеральної прокуратури України в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, заподіяної унаслідок злочину, у сумі 757016,00 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги визнав повністю.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги прокурора про стягнення майнової шкоди, заподіяної унаслідок злочину, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 , підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимог ст.ст. 16, 1166, 1195 ЦК України, відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, позовні вимоги про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди від злочину підлягають задоволенню за умови їх обгрунтованності та на підставі досліджених в судовому засіданні доказів.

Відповідно до загальних засад кримінального судочинства та вимог ст.ст. 127-129 КПК України доказування заподіяної кримінальним провадженням виду та розміру майнової шкоди, що становить предмет цивільного позову, передбачає окрім доказування самої події кримінального правопорушення, вчинення його обвинуваченим та його вини також наявності причинного зв`язку між злочином і його наслідками, тобто заподіяною шкодою. Так, згідно висновку судово-економічної експертизи №1/05/05ек-2015 від 21.05.2015 року встановлено, що в порушення Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 N 2755-УІ від 02.12.2010 N 2755-УІ, сума податкового кредиту декларації податку на додану вартість підприємства ТОВ «Прод- Ресурс» () за червень 2014р. по взаємовідносинам з підприємством ТОВ «Барс 2000» () документально не підтверджується. Також, експертом було встановлено порушення підприємством ТОВ «Прод-Ресурс» () п. 198.2, 198.3, 198.6 Податкового кодексу України від 02.12.2010 N 2755-УІ від 02.12.2010 N 2755-УІ, у зв`язку з чим підприємством до державного бюджету України було недонараховано та не сплачено податку на додану вартість за червень 2014р. у сумі 757 016 грн, тому ця заподіяна майнова шкода кошті , які не надійшли до бюджету держави, та позовні вимоги щодо її відшкодування підлягають задоволенню в повному обсязі.

Речові докази вирішуються згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду від 27 травня 2015 про визнання винуватості між прокурором відділу процесуального керівництва досудових розслідувань і підтримань державних обвинувачень Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000369 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 травня 2015 покарання у виді штрафу двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян - у розмірі 34000 (тридцять чотири ) тисячі гривень.

Позовну заяву прокурора Генеральної прокуратури України в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Державної фіскальної служби України майнову шкоду у сумі 757016,00 гривень.

Речови докази ( постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України в м. Києві від 17 березня 2015 року та 14 травня 2015року) - зберігати в матеріалах справи.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Суддя: