Справа № 569/3176/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 грудня 2014 року за №0008153, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, громадянина України, військовозобов`язаного, із середньою освітою, розлученого, має двох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України, -
встановив:

19-20 Грудня 2014 року в період часу із 22.00 години до 05.00 години ОСОБА_6 , будучи в квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник на побутовому грунті, умисно наніс численні удари руками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_4 , в результаті чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, заочеревинної гематоми порожнини тазу, брижі сигмо видної та висхідної ободової кишки, що розкрилась, гематоми кореня брижі тонкого кишечника, розриву верхньої брижової вени, субкапсулярного розриву селезінки, множинних гематом черевної порожнини та заочеревинного простору, внутрішньо-черевної кровотечі, крововтрати важкого ступеню, струсу головного мозку, забоїв, крововиливів лиця, голови, субконюктивного крововиливу обох очей, перелому суглобового паростка нижньої щелепи справа, які згідно з висновком судово-медичного експерта №105 від 18 лютого 2015 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе повністю винуватим у пред`явленому обвинуваченні і дав показання, що при зазначених у вироку обставинах 19 грудня 2014 року в вечірній час, прибувши по місцю проживання після святкування дня Миколая із вживанням спиртних напоїв в ресторані «Істамбул» в м. Рівне, вони стали сваритися із потерпілою, із якою проживають в цивільному шлюбі. Сварились довго, сварка переросла в бійку. При цьому він приблизно протягом п`яти хвилин наносив удари в голову, обличчя, а також в ділянку живота, наніс не менше чотирьох ударів. Потерпілу спочатку бив в стоячому пізніше бив в лежачому положенні. Отямився, коли потерпіла скаржилась на болі в животі. Після чого він став надавати допомогу, спочатку повідомили матір, далі звернулися в лікарню з приводу медичної допомоги. Не заперечує, що всі встановлені висновком судово-медичної експертизи тілесні ушкодження потерпілої станом на 20.12.2014 року виникли від його насильницьких дій. На час конфлікту він втратив контроль над собою. Він не оспорює доказів зібраних досудовим слідством. На даний час він зробив належні висновки, у вчиненому щиро розкаюється, перестав вживати спиртні напої, просить вибачення в потерпілої, відшкодував до бюджету матеріальну шкоду завдану злочином, у зв`язку із лікуванням потерпілої. Просить врахувати, що вони разом із потерпілою утримують, лікують і виховують інваліда дитинства, повне визнання вини, розкаювання у вчиненому, те що вперше притягується до кримінальної відповідальності та не позбавляти його волі.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 суду показала, що із обвинуваченим проживають одною сім`єю приблизно шість років, виховують спільну дитину - інваліда. 19 Грудня 2014 року приблизно о 22.00 годині вони повернулись із ресторану, де всі вживали алкоголь, по місцю проживання в квартиру АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 був збудженим на грунті ревнощів і в них виникла сварка. В ході сварки обвинувачений за волосся потягнув її в іншу кімнату спальню, де продовжили сваритись і битись. При цьому обвинувачений кулаками бив її по обличчю, від чого вона впала на підлогу. Далі рукою або ногами бив в живіт, вона закривалась від ударів, тому точніше сказати не може. Сварка і побиття тривало приблизно годину, при цьому обвинувачений наніс приблизно п`ять ударів в обличчя та один удар в ділянку живота. Коли в неї із рота пішла кров, ОСОБА_6 перестав наносити удари. Вони не стали зразу викликати міліцію або швидку, думали минеться. Наступного дня приїхали матері, їй було погано, після чого батьки завезли її в лікарню. Стаціонарно від отриманих побоїв вона лікувалась 20 днів. Обвинувачений допомагав їй, надавав кошти на лікування, просив пробачення. Тяжких наслідків від отриманих побоїв і тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не настало. Вона не має претензій на даний час до обвинуваченого. Просить його суворо не карати, дати можливість спільно виховувати їх дитину.

Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин обвинувачення, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи і не мають сумнівів у добровільності позиції щодо повного визнання винуватості та обставин вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи особливості апеляційного оскарження в такому випадку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, в його діях об`єктивно підтверджені в суді.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що є тяжким злочином, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, характеризуючи його дані, а саме, відсутність компрометуючих особу відомостей, позитивну характеристику по місцю проживання, не перебування на обліку в РОЦПЗН в лікарів психіатра чи нарколога, /а.с. 69-77 матеріалів досудового слідства/, проживання в сім`ї із потерпілою, позитивну зміну поведінки та відношення до сім`ї.

Повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, відшкодування заподіяної злочином шкоди, примирення із потерпілою, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, з яких одна дитина є інвалідом, суд враховує, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин суд не вбачає.
Оцінюючи зазначені вище, в тому числі встановлені обставини щодо особи, пом`якшуючі покарання обставини в сукупності, з урахуванням обставин та наслідків вчиненого злочину, суд прийшов до висновку про можливість застосування щодо обвинуваченого положень ст.75,76 КК України.

Такими чином, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових його злочинів покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення з випробуванням від відбуття такого покарання, на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Цвільний позов прокурора в інтересах держави в особі відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення із обвинуваченого витрат в сумі 3 419,55 грн. на стаціонарне лікування потерпілої від злочину підлягає до залишення його без розгляду в порядку ч.1 п.5 ст.207 ЦПК України, у зв`язку із відповідною заявою прокурора внаслідок повного відшкодування коштів обвинуваченим.

Процесуальні витрати за залучення експерта та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 393,395 КПК України , -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст.121 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю на два роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого наступні обов`язки на період іспитового строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

· періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази та судові витрати на залучення експерта в справі відсутні.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення витрат в сумі 3 419,55 грн. на стаціонарне лікування потерпілої від злочину залишити без розгляду.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування на 82 аркушах зберігати із обвинувальним актом.

На вирок суду може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Рівненської області протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1