УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007
року вересня 6 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого: Ященка В. А.

Суддів: Сінашенка В.Г.,
Рунова В.Ю.

З участю
прокурора: Друченко Т.В.

Адвоката: ОСОБА_1

Захисника: ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.Суми кримінальну справу за апеляціями
засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4,
адвоката ОСОБА_1 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 15
червня 2007 року, яким

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, судимий:

1)
03.12.2001 р. за ст.ст. 186 ч.2, 189 ч.1, 69 КК України
до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на
підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2)
17.06.2004 р. за ст.296 ч.2 КК України до 1 року
обмеження волі, звільнився 4.10.2004 p.,

засуджений за
ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст.198 КК Українит до 2
років позбавлення волі, за ст.296 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених
покарань остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимий, засуджений за ст.186
ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст.190 ч.2 КК України до 2
років позбавлення волі,
за ст.296 ч.2 КК
України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточно визначено
покарання 4 роки позбавлення волі.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
3600 грн., ОСОБА_7 702 грн., ОСОБА_8 200 грн., ОСОБА_9 600 грн. і ОСОБА_10 1500
грн. на відшкодування заподіяної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3
і ОСОБА_4 судові витрати по 117 грн.70 коп. з кожного.

Долю речових
доказів вирішено відповідно до вимог ст.81 КПК УКраїни.

За вироком суду ОСОБА_3 і ОСОБА_4
визнані винними і засуджені за вчиненя таких здлочинів:

Справа №11 - 622
/ 2007 р. Головуючий у першій
інстанції - Клочко Б.М.

Категорія ст.186
ч.2 КК України Доповідач-
Сінашенко В.Г.

1)
5.11.2005 р.
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за попередньою змовою із застосуванням насильства, яке не було
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого,
неподалік будинку культури
у с.Басівка Сумського
району, відкрито викрали майно потерпілої ОСОБА_11 вартістю 557 грн.85
коп. та майно потерпілої ОСОБА_6 вартістю 789 грн. 10 коп.;

2)
12.06.2006 р. ОСОБА_4 в с.Хотінь Сумського району
повторно шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 вартістю 544 грн.37
коп., про що повідомив ОСОБА_3
і той разом з ним збув викрадене невстановленій особі;

3)
08.09.2006 р. ОСОБА_12 в с.Хотінь Сумського району
повторно з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_8 майно потерпілої ОСОБА_9
вартістю 553 грн., про що повідомив ОСОБА_3 і той разом з
ним збув викрадене невстановленій особі;

4)
01.03.2007 р. ОСОБА_4 і ОСОБА_3, проїжджаючи на
автомобілі по трасі Суми-Юнаківка на вул.Жовтневій в с.Стецьківка Сумського
району з хуліганських мотивів, діючи з особливою зухвалістю, побили потерпілого
ОСОБА_10, заподіявши тому фізичний біль;

5)
В цей же день під час хуліганських дій ОСОБА_4 повторно з
застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_10 вартістю 672 грн., про
що повідомив ОСОБА_3
і той разом з ним збув викрадене ОСОБА_13

В поданих
апеляціях :

· засуджений
ОСОБА_3 посилається
на неповноту та однобічність досудового і судового слідства, порушення вимог
ст.ст.87, 142 п.4 КПК України і просить скасувати вирок суду, а справу
направити на додаткове розслідування;

· засуджений
ОСОБА_4 посилається на неповноту та однобічність досудового і судового
слідства, порушення вимог ст.ст.87, 142 п.4 КПК України і тому просить
скасувати вирок суду, а справу направити на додаткове розслідування;

· адвокат
ОСОБА_1 посилається на те, що суд незаконно визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні
злочину 5.11..2005 р. відносно потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_11, взявши до уваги
покази засуджених на досудовому слідстві, які були отримані під примусом з боку
працівників міліції, вважає, що за епізодом викрадення у ОСОБА_8 8.09.2006 р.
слід виключити кваліфікуючу ознаку застосування насильства, не погоджується зі
стягненням 1500 грн. відшкодування шкоди на користь потерпілого ОСОБА_10, яку
вважає значною і не підтвердженою у судовому засіданні, а також вважає
призначене ОСОБА_4 покарання надто суворим, тому просить змінити вирок суду
відносно засудженого ОСОБА_4, виключивши з його обвинувачення епізод від
5.11.2006 р. за ст.186 ч.2 КК України, кваліфікуючу ознаку застосування
насильства за епізодами від 8.09.2006 р. та від 1.03.2007 р. і пом'якшити
призначене покарання, застосувавши ст.75 КК України.

Заслухавши
доповідача про обставини справи та доводи поданих апеляцій, пояснення адвоката
ОСОБА_1, яка підтримала свою апеляцію, захисника ОСОБА_2, який підтримав
апеляцію засудженого ОСОБА_3 і просив пом'якшити призначене засудженому ОСОБА_3
покарання, думку прокурора Друченко Т.В. про залишення вироку без зміни,
перевіривши матеріали справи та

обговоривши
доводи поданих апеляцій,
колегія суддів вважає,
що вони задоволенню не
підлягають.

Висновок суду про доведеність вини засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у
вчиненні злочинів за обставин, зазначених у вироку, підтверджується зібраними
по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Доводи апеляцій засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про неповноту та однобічність
досудового і судового слідства є безпідставними і спростовуються сукупністю
досліджених у судовому засіданні доказів.

Засуджений ОСОБА_3 в
судовому засіданні вину визнав частково і пояснив, що злочин 5.11.2005 р. в с.Басівка не
вчиняв, на досудовому слідстві визнавав вину за цим епізодом під тиском
працівників міліції. Літом 2006 р.
у с.Хотінь ОСОБА_4 шляхом обману заволодів телефоном незнайомого хлопця, який
вони разом продали на центральному ринку в м.Суми. Восени 2006 р. на автомобілі
разом з ОСОБА_4 їздили у с.Хотінь, де той виходив з машини, а коли повернувся,
то показував йому телефон, який вони продали на центральному ринку в м.Суми.
1.03.2007 р. в с.Стецьківка
у незнайомого хлопця попросили телефон, а той відповів, що не має телефона. Пізніше він
разом з ОСОБА_4 побили цього хлопця за те, що той сказав неправду про
відсутність у нього телефону. На його вимогу ОСОБА_4 повернув куртку
потерпілого, а дорогою в машині показав йому телефон потерпілого, який вони
продали наступного дня.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину також визнав
частково і пояснив, що злочин 5.11.2005 р.
в с.Басівка не вчиняв, на досудовому слідстві визнавав вину за цим епізодом
під тиском працівників міліції. Влітку 2006 р. в с.Хотінь він шляхом обману заволодів телефоном
незнайомого хлопця, який разом з ОСОБА_3 вони потім продали. Восени 2006 р. в с.Хотінь він
вихопив телефон з рук незнайомої дівчини і повернувся в напрямку автомобіля
ОСОБА_3, з яким
приїхав у село. Коли ж дічнина схопила його за руку, то він відштовхнув її,
заскочив у автомобіль і наказав ОСОБА_3 їхати. В машині показував йому телефон
дівчини, який потім вони разом продали. 1.03.2007 р. в с.Стецьківка
разом з ОСОБА_3 побили незнайомого хлопця за те, що той сказав неправду про
відсутність у нього телефону. Після нанесених ударів ривком зняв з хлопця
куртку і відніс її до автомобіля ОСОБА_3, а потім за вказівкою того повернув
куртку дівчині, яка була з хлопцем. Перед цим він забрав з кишені куртки
цигарки і телефон, який потім разом з ОСОБА_3 продали в
м.Суми.

Незважаючи на часткове визнання вини засудженими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 їх
вина в судовому засіданні доведена іншими доказами, яким суд дав належну оцінку
і навів їх у вироку.

Потерпіли ОСОБА_11 і ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили, що 5.11.2005
р. в с.Басівка
на них напали два хлопців, які застосували до них газові балончики і заволоділи
їх телефонами, а потім на автомобілі сріблястого кольору поїхали в напрямку
м.Суми.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що влітку 2006 р. з
автомобіля сріблястого кольору незнайомий хлопець попросив телефон щоб
подзвонити, а коли він дав йому телефон, то автомобіль зразу від'їхав.

Потерпіла
ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 8.09.2006 р. в той час як вона
розмовляла по телефону ОСОБА_9 в с.Хотінь до неї під'їхав

автомобіль «Део»
сірого кольору, з якого до неї підійшов незнайомий хлопець і несподівано став
виривати телефон у неї з рук. Вона потягла на себе телефон і вимагала щоб
хлопець відпустив його, а той різко смикнув і з телефоном побіг до автомобіля.
Коли вона схопила хлопця за руку, то він відштовхнув її і сів в салон
автомобіля, який зразу поїхав.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що
8.09.2006 року на прохання ОСОБА_8 надала їй свій телефон, а через деякий час
та повідомила, що телефон у неї з рук вихопив хлопець і поїхав на автомобілі.

Вартість викраденого майна потерпілих визначена під час проведення
товарознавчої експертизи ( а.с.125-127, 135-136, 140 ).

В судовому засіданні були досліджені і інші докази, яким суд дав належну
оцінку і навів їх у вироку.

Доводи засуджених ОСОБА_3
і ОСОБА_4 про їх непричетність до вчинення злочину 5.11.2005 р. в с.Басівка
перевірялись в судовому засіданні. При цьому суд дослідив покази на досудовому
слідстві ОСОБА_4 при допиті його в якості підозрюваного і обвинуваченого, на
очній ставці з потерпілою ОСОБА_11, в яких він визнав факт викрадення телефонів
з ОСОБА_13 у незнайомих дівчат в с.Басівка і давав детальні пояснення з цього
питання (а.с.95-96,188-189, 196-197,204, 209-210,212-214), покази ОСОБА_4 і
ОСОБА_14 під час очної ставки, в яких обидва вони визнавали факт викрадення
телефонів у двох дівчат в с.Басівка і давали детальні пояснення про обставини
вчинення цього злочину( а.с.99-100).

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_15, які
підтвердили добровільність пояснень засуджених за даним епізодом, про що також
свідчать і особисті записи засуджених у протоколах їх допитів.

Давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд
вірно дійшов висновку про вчинення злочину за цим епізодом ОСОБА_14 і ОСОБА_4,
обгрунтовано поклавши в основу вироку покази потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_6 та
покази засуджених під час досудового слідства, в яких вони визнавали вину у
вчиненні цього злочину, оскільки вони об'єктивно узгоджуються з іншими доказами
по справі та відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у судовому
засіданні.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності та давши їм належну
оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини засуджених у
вчиненні злочину і вірно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ст.186 ч.2, 198, 296 ч.3
КК України та дії ОСОБА_4 за ст.ст.186 ч.2, 190 ч.2, 296 ч.2 КК України .

Доводи апеляції
адвоката про те, що за епізодами вчинення злочинів 8.9.2006. щодо потерпілої
ОСОБА_8 та 1.03.2007 р. щодо потерпілого ОСОБА_10 з обвинувачення ОСОБА_4 за
ст.186 ч.2 КК України необхідно виключити кваліфікуючу ознаку застосування
насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, є
безпідставні, оскільки потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що
незнайомий хлопець спочатку застосовуючи силу тягнув у неї з рук телефон, який
вона не віддавала, потім різко висмикнув його з її рук і став тікати, коли ж
вона схопила його за руку, то він відштовхнув її руку і сів у автомобіль, який
зразу поїхав.

Під час
досудового слідства на очній ставці з потерпілою ОСОБА_8 ОСОБА_4 підтвердив, що
дійсно дівчина схопила його за рукав, після того як він вихопив у неї з рук
телефон, але він відштовхнув її і сів у машину ( а.с. 108-109 ).

Щодо обставин заволодіння курткою потерпілого ОСОБА_16,
то в судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що після нанесення ударів
потерпілому Чернявському О.В. він розстебнув на ньому куртку і ривком зняв її з
потерпілого.

При
призначенні покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд у відповідності до
вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
засуджених, обставини справи, що обтяжують і пом'якшують покарання, в тому
числі і ті, на які посилається адвокат у своїй апеляції, призначивши таке в
межах санкції закону, яким передбачена відповідальність за вчинений злочин.

За таких обставин підстав для зміни вироку в частині призначеного
засудженому ОСОБА_4 покарання колегія судів не вбачає.

При вирішенні цивільних позовів потерпілих про
відшкодування заподіяної їм матеріальної і моральної шкоди суд керувався
вимогами ст.ст. 1166, 1167 ЦК
України з урахуванням вартості викраденого майна та моральних переживань
внаслідок вчиненого щодо них злочину.

Під час
проведення досудового та судового слідства істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставами для зміни чи
скасування постановленого судом вироку щодо засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4
немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.362,365,366,377 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Сумського
районного суду Сумської області від 15 червня 2007 року відносно ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 залишити без зміни, а апеляції засуджених та адвоката - без
задоволення.