Справа № 1-57 2007 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007
року Городищенський
районний суд

Черкаської області

в складі :

головуючого судді Черненка
В.О.

при секретарі Сидоренко
О.С

з участю прокурора Павленка В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Городище кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця м. Городище, Черкаської області,
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою спеціальною
освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого,
раніше не судимого - в скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України,
-

ВСТАНОВИВ:

підсудний
ОСОБА_1, працюючи з 01.08.2006 року на посаді офіс-менеджера приватного
підприємця ОСОБА_2 м. Шпола,
Черкаської області, будучи працівником, наділеним обов'язком приймати
замовлення на виконання робіт та надання послуг, що здійснювались ПП ОСОБА_2, на якого були
покладені обов'язки дбайливо ставитися до
переданих йому на збереження матеріальних цінностей та вживати заходи
для попередження збитків, відповідно до п. Договору про повну матеріальну
відповідальність від 01.08.2006 року, мав повноваження отримувати грошові кошти
в рахунок оплати отриманих замовлень, зберігати їх та передавати ПП ОСОБА_2, умисно,
усвідомлюючи, що ввірені йому грошові кошти, отримані в рахунок оплати
прийнятих від фізичних осіб замовлень на виготовлення і встановлення
металопластикових вікон, належать ПП ОСОБА_2, всупереч покладеним на нього посадовим обов'язкам, з
метою особистого збагачення, в період часу з 12.08.2006 року по 15.11.2006 року, в приміщенні салону «Світ
вікон», вул. Маресьева, 2А, м. Городище, Черкаської
області, отримавши від фізичних осіб замовлення на виготовлення та встановлення
металево пластикових вікон, та грошові кошти в рахунок передоплати за виконання
вказаних робіт в сумі 22 000 гривень, привласнив їх, з метою отримання
особистої вигоди.

Будучи допитаним
в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєнні злочину визнав
повністю та пояснив, що приблизно із серпня місяця 2006 року він працював на посаді офіс - менеджера у салоні
«Світ вікон», що знаходиться по вул. Маресьева, 2а в м. Городище та належить приватному підприємцю
ОСОБА_2. До його
посадових обов'язків входило приймання замовлень на виготовлення та
встановлення металопластикових вікон та аксесуарів до них. Отримуючи замовлення
він також отримував гроші в рахунок оплати робіт та виробів, які повинен був
передати ОСОБА_2. В період
приблизно з кінця жовтня по кінець грудня 2006 року, він отримав замовлення на
виготовлення і встановлення металопластикових вікон та грошові

2

кошти на їх виконання. Він передав замовлення ОСОБА_2 і його працівники
почали виготовлювати вікна, а самі гроші за вироби та послуги залишалися у
нього. Вийшло так, що в короткий проміжок часу було багато замовлень і він
не встиг передати кошти ОСОБА_2.
В цей час стан його здоров'я різко погіршився і він вирішив взяти гроші,
отримані ним як передоплата за прийняті замовлення, на оплату свого лікування.
Він планував повернути кошти через деякий час, але ОСОБА_2 вимагав негайного
повернення грошей, тому повернути він їх не встиг.

Враховуючи те,
що підсудний та інші учасники судового розгляду не оспорюють фактичних обставин
справи, суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно обставин справи
щодо обвинувачення підсудного ОСОБА_1 за ст. 191 ч. 2 КК України. Учасники
проти скороченого судового слідства, де факти, які сторонами не оспорюються,
вважаються дослідженими та встановленими, - не заперечують.

Підсудний і
учасники судового розгляду вірно розуміють зміст цих обставин (об'єктивну та
суб'єктивну сторони злочину), сумнівів у добровільності та істинності їх
позицій немає. Учасникам судового розгляду роз'яснені їх права, передбачені ст.
299 КПК України, а саме: відсутність у них права подальшого оскарження цих
фактичних обставин у апеляційному порядку.

Оскільки
підсудний ОСОБА_1 привласнив чуже майно шляхом зловживання своїм службовим
становищем, суд кваліфікує дії останнього за ст. 191 ч. 2 КК України.

Призначаючи
покарання підсудному, суд, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу
винного та обставини справи. Суд враховує те, що підсудний вину свою в скоєному
злочині визнав повністю, щиро кається у скоєному, активно сприяв розкриттю
злочину, його позитивні характеристики, те, що він раніше не судимий і вважає
за можливе призначити йому покарання із
застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного
покарання з випробуванням.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

визнати ОСОБА_1
винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч.2 КК України і призначити
йому покарання по даній статті у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі з
позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади строком на 1 ( один
) рік.

На підставі ст.
75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбуття призначеного покарання, якщо він
протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки.

На підставі ст.
76 КК України покласти на ОСОБА_1 наступні обов'язки: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи; періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Вирок в частині
призначення додаткового покарання, а саме позбавлення права займати
матеріально-відповідальні посади строком на 1 (один) рік, відповідно до ст. 77
КК України підлягає до реального виконання.

Міру запобіжного
заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку у законну силу залишити попередню -
підписку про невиїзд.