Справа № 362/4/15-к
Провадження № 1-кп/362/56/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.01.2015 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001677 від 26.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: в умисному вчиненні середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, -

В С Т А Н О В И В :

30.10.2014 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час між ним та його знайомим ОСОБА_4 , який в той час знаходився неподалік подвір`я, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. В подальшому, в ході конфлікту ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та штовхнув його обома руками в груди, в результаті чого, останній впав на землю. Далі, розуміючи, що ОСОБА_5 налаштований агресивно, ОСОБА_4 швидко підвівся та почав тікати від нього в бік пров. Першотравневого в м. Васильків, Київської області. В свою чергу ОСОБА_5 маючи намір на спричинення умисного тілесного ушкодження, наздогнав ОСОБА_4 та продовжуючи свої злочинні дії, металевим ключем хрестоподібної форми, який знайшов поблизу подвір`я розташованого за адресою: АДРЕСА_2 умисно наніс ОСОБА_4 шість ударів по голові та обличчю, що підтверджується показами потерпілого.

В результаті нанесених ударів потерпілий ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №625 м/д від 17.12.14 отримав наступні тілесні ушкодження: крайовий перелом альвеолярного відростку верхньої щелепи з травматичним вивихом першого зуба верхньої щелепи з ліва.

Вказаний крайовий перелом альвеолярного відростку верхньої щелепи кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, оскільки спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 доби.

Головуючим у кримінальному провадженні з`ясована думка учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та про порядок їх дослідження.

Прокурор не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 .

Судом з`ясована думка всіх учасників судового провадження стосовно подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та можливості обмежитись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , що містяться в матеріалах кримінального провадження №0001677 від 26.11.2014 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 11106,46 гривень та моральної шкоди в розмірі 20000,00 гривень визнав повністю і суду показав, що 30.10.2014 року близько 12-00 години до нього додому прийшов ОСОБА_7 , але він його не впустив на подвір`я і він, ОСОБА_7 , почав ображати його та його батьків. Між собою вони знайомі все життя. Після чого по мобільному телефону ОСОБА_7 почав телефонувати йому і почалася між ними лайка по телефону. Після чого ОСОБА_7 сказав, щоб він, ОСОБА_5 , вийшов зі свого подвір`я, коли він вийшов, то ОСОБА_7 вибіг з кущів і вдарив його палицею, яка була в його руках один раз по голові. Після чого він двома руками штовхнув ОСОБА_8 в груди, від чого останній упав. ОСОБА_7 швидко підвівся і почав тікати, а він побіг за ним. Після чого ОСОБА_7 забіг на СТО по пров. Першотравневому м. Василькова Київської області, він, ОСОБА_5 , забіг також у приміщення СТО, де взяв хрестоподібний ключ та кинув ним у ОСОБА_8 та попав ним йому у спину. Після чого він знову взяв цього ключа та вдарив ним ОСОБА_8 по обличчю один раз та пішов додому. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 майнової та моральної шкоди підтримав повністю та показав, що 30.10.2014 року близько обідньої пори він перебував в магазині «Анна» по вул. Фрунзе в м. Василькові Київської області. Вийшовши з магазину, він по мобільному телефону почав спілкуватися зі своїм знайомим ОСОБА_9 , якого він побачив на подвір`ї у ОСОБА_5 . Під час їх розмови, в розмову по телефону з ОСОБА_9 втрутився ОСОБА_5 . Після розмови він, ОСОБА_4 , почав йти по АДРЕСА_1 до свого знайомого ОСОБА_10 , який проживає поруч з ОСОБА_5 , який на той час був на подвір`ї у ОСОБА_5 . Коли він проходив біля будинку ОСОБА_9 , зі свого подвір`я вискочив ОСОБА_5 безпричинно підбіг до нього та руками штовхнув його в груди, він на той час, на його погляд, перебував в якомусь неадекватному стані, з рота ледь не летіла піна. Від штовхання він, ОСОБА_4 , упав на землю і в той час він над своєю головою помітив, як ОСОБА_5 на нього замахується палицею, він швидко перекрутився та піднявся з землі та почав тікати від ОСОБА_5 . Забіг на сусідню вулицю провулок Першотравневий, де забіг у приміщення СТО, щоб якимсь чином сховатись він переслідувань ОСОБА_5 , та став за одним із автомобілів, який перебував на СТО. ОСОБА_5 також забіг в приміщення СТО та став з іншої сторони вказаного автомобіля, після чого він, ОСОБА_5 , почав бігати за ним та схопив хрестоподібний ключ, який використовується для викручування гайок з коліс автомобіля та кинув ним з відстані півтора-два метра у нього, але йому вдалось повернутися і удар ключем прийшовся в спину біля шиї. Після чого, отримавши біль він, ОСОБА_4 , намагався схопити цього ключа, щоб викинути його з приміщення СТО, але ОСОБА_5 перехопив його руку та заволодів знову ключем та почав наносити йому удари ним по голові та обличчю. Він пам`ятає лише два удари, після чого від вказаних ударів він втратив свідомість. Як потім йому розповів власник даної СТО, ОСОБА_5 наніс йому цим ключем що найменше шість ударів. Коли він, ОСОБА_4 , перебував на лікуванні в лікарні, він зателефонував ОСОБА_5 , щоб той надав йому хоч яку не будь грошову допомогу на лікування, але він йому відповів, що нічого йому надавати не буде і нехай він прийде до нього додому, то він сам йому нитками позашиває губи та ніс. Його, ОСОБА_4 , ще жде хірургічна операція після отриманих травм. Він, ОСОБА_4 , вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен нести покарання по закону і повинен бути ізольований від суспільства з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі.

Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

· довідка про судимість ОСОБА_5 ;

· фотокопія паспорта на ім`я ОСОБА_5 ;

· фотокопія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_5 ;

· довідки лікарів нарколога та психіатра про те, що ОСОБА_5 на обліку у них не перебуває;

· вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2014 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 1700 гривень;

· копія квитанції про сплату штрафу в розмірі 1700,00 грн. від 21.03.2014 року.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 в умисному вчиненні середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди в повному обсязі.

Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_5 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_5 раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 : щире каяття.

Обставинами, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, рецидив злочинів.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2014 року, ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 1700 гривень, який ним сплачений 21.03.2014 року.

Відповідно до п. 5 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються: особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, щире каяття, думку потерпілого ОСОБА_4 щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , який просив призначити покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, те, що на момент постановлення вироку обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому не відшкодована заподіяна шкода, він офіційно ніде не працює, то суд позбавлений можливості призначити обвинуваченому покарання більш м`яке, яке передбачене санкцією зазначеної частини та статті цього кодексу, а тому суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на певний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_5 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до ОСОБА_5 запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відраховувати з часу звернення вироку до виконання.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану майнову шкоду в розмірі 11 106 грн. 46 коп. та 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а всього: 31 106 гривень 46 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1