Справа 1-142 /2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2010 року Томашпільський районний суд Вінницької області

головуючого-судді Ставнійчука B.C.

при секретарі Усатій Т.Є.

з участю прокурора Швець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого різноробочим СТОВ «Яланецьке» с. Яланець, раніше судимого , 2 березня 2010 року Томашпільським районним судом за ст. 185 ч.З, 75 КК України до трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку один рік, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 вироком Томашпільського районного суду від 2 березня 2010 року будучи засудженим за ст.185 ч.3, 75 КК України до трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку один рік, на шлях виправлення не став і в період іспитового

строку вчинив новий злочин за таких обставин.

Так, 17 липня 2010 року біля 13 год. дня ОСОБА_2, перебуваючи у веранді будинку потерпілого ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав гроші в сумі 200 грн. після чого з місця події зник, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і по суті обвинувачення пояснив, що 17 липня 2010 року в обідню пору біля 12 год. дня він прийшов провідати свою рідну сестру, яка є дружиною потерпілого ОСОБА_4 Коли прийшов до сестри, то почав гратися з її малолітніми дітьми. В цей час додому приїхав потерпілий, який приніс заробітну плату в сумі більше однієї тисячі грн. Гроші потерпілий поклав на підвіконник у веранді, а сам гужовою повозкою поїхав у своїх справах. Сестра пішла присипати меншу дитину, а підсудний залишився у веранді ку гратися з племінником ОСОБА_5 віком 4 роки. Племінник виліз на диван, звідти на підвіконник і коли пробігав по підвіконнику, то ногою зачепив гроші і вони попадали на землю. Племінник вибіг на вулицю, підсудний зібрав гроші, скориставшись відсутністю сестри та племінника, викрав 200 грн., а іншу частину поклав на підвіконник. Через декілька хвилин, підійшов до сестри, якій повідомив, що йде на роботу і покинув будинок. Викрадені гроші цього же дня витратив у власних потребах в продуктовому магазині с.Яланець.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що вранці 17 липня 2010 року він отримав заробітну плату в сумі 1250 грн. і приніс їх додому. Вдома були його мати, дружина, двоє малолітніх їхніх дітей та рідний брат дружини, тобто підсудний. Гроші потерпілий поклав на підвіконник у веранді будинку, а сам гужовою повозкою поїхав у своїх справах. Повернувся додому в обідню пору і через деякий час підсудний сказав, що йде на роботу. Коли згодом потерпілий зайшов у веранду і взяв з підвіконника гроші, перерахував їх і при цьому виявив нестачу 200 грн. Коли про нестачу запитав у дружини, то вона відповіла, що їй невідомо де ділися гроші. В подальшому потерпілому стало відомо, що гроші викрав брат дружини ОСОБА_2

Заподіяну злочином шкоду підсудний відшкодував у добровільному порядку, а тому претензій матеріального і морального характеру до нього він не має.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що 17.07.2010 р. близько 10 год. ранку з роботи повернувся чоловік ОСОБА_4, який приніс заробітну плату в сумі 1250 грн. і поклав гроші на підвіконнику у в будинку, а сам поїхав у своїх справах. В цей час у будинку залишилися свідок, її рідний брат ОСОБА_2 який грався з малолітніми дітьми. Через деякий час свідок пішла присипати меншу доньку, а брат залишився у веранді будинку гратися з сином свідка ОСОБА_6, якому виповнилося чотири роки. Присипаючи дитину свідок заснула сама і прокинулася, коли її розбудив чоловік, який повідомив, що нестало 200 грн з принесеної ним зарплати. З приводу цього свідок телефонувала підсудному, щоб він прийшов до неї і пояснив чи не брав він грошей, на що останній дав згоду. Однак підсудний до неї так і не прийшов і тоді вона здогадалася що ці гроші викрав брат, що в подальшому і знайшло своє підтвердження.

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_7 встановлено, що вона працює продавцем продовольчого магазину в с. Яланець. 17 липня 2010 року біля 15 год. дня до магазину зайшов місцевий житель ОСОБА_2, який повернув борг у сумі 10 грн. та придбав продукти харчування на суму біля 50 грн. В цей же день близько 17 год. ОСОБА_2 знову прийшов у магазин та придбав продукти харчування і інші товари на суму біля 100 грн. ОСОБА_8 взяв гроші, свідок у нього не запитувала (а.с. 47).

З оголошених в судовому засіданні показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 встановлено що 6 серпня 2010 року вони були присутніми в якості понятих при проведенні з ОСОБА_2 слідчої дії відтворення обстановки і обставин події. При цьому ОСОБА_2 пояснив слідчому, де і за яких обставин 17 липня 2010 року він викрав гроші в сумі 200 грн. з будинку своєї сестри (а.с. 43,44).

Крім показань підсудного, потерпілого, свідків винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному висновку стверджується сукупністю інших доказів зібраних по справі, перевірених судом, а саме: заявою ОСОБА_4 на адресу Томашпільського PB УМВС України у Вінницькій області про притягнення невідомої особи до кримінальної відповідальності за крадіжку 200 грн. з будинку потерпілого (а.с. 2), явкою з повинною ОСОБА_2 в якій викладено обставини вчинення злочину( а.с.8),протоколом відтворення обстановки і обставин події з доданими до нього фототаблицями ( а.с.35-40) та іншими матеріалами кримінальної справи.

Заслухавши пояснення підсудного, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали справи і давши оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд уважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину доказана і його дії правильно кваліфіковано за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу підсудного, який повністю визнав вину і щиро розкаявся у вчиненому, в добровільному порядку відшкодував заподіяну злочином шкоду, що суд визнає обставинами, які пом»якшують покарання, однак новий злочин вчинив в період іспитового строку, і вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_2 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Як убачається з вироку Томашпільського районного суду від 2 березня 2010 року (а.с. 14) ОСОБА_1 було засуджено за ст. 185 ч. З, 75 КК України до трьох років позбавлення волі зі звільнення від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку на один рік, а тому покарання за новим вироком має бути призначено у відповідності з приписами ст. 71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбачено ст. 185 ч. України і призначити покарання - один рік позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 2 березня 2010 року у виді трьох років позбавлення волі та остаточно визначити покарання три роки і шість місяців позбавлення волі .

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу ОСОБА_1 залишити попередній підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд.

Суддя