УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2007
року м.
Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області в складі

головуючого судді
ГОШОВСЬКОГО Г.М.

суддів КОНДОРА
Р.Ю., ДІДИКА В.М.

за
участю прокурора СИРОХМАН
І.І.

засудженого ОСОБА_1

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засу­дженого
ОСОБА_1 та апеляційним поданням помічника прокурора Мукачівсь­кого району
Закарпатської області Гіряка Д.І. на вирок Мукачівського міськрайон-ного суду
Закарпатської області від 24 січня 2007 р.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродженця та меш­канця АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, одруженого, освіта профе­сійно-технічна, не
працює, не судимого,

засуджено
за ст. 286 ч. 1 КК України до 2-х років обмеження волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України
засудженого звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом
іспитового строку в 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину, буде повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого проживання та пе­ріодично
буде з'являтися до цих органів для реєстрації.

Ухвалено:
запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили за­лишити
підписку про невиїзд; цивільний позов прокурора задовольнити і стягнути із
засудженого на користь Мукачівської ЦР/1 335,30 грн. у відшкодування завданих
збитків; речовий доказ - автомобіль "Ford Sierra St. Wagon",
д/н НОМЕР_1, за­лишити власнику.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 20.09.2006 p., бли­зько
1500 к.ч., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи належним йому
справним автомобілем "Ford Sierra St. Wagon", д/н НОМЕР_1, рухаючись автодорогою
Мукачево-Чопівці, проїжджаючи с. Руське Мукачівського району, грубо порушив
вимоги п.п. 2.9.„а'', 11,2. та 12.1. ПДР України, не врахував доро­жні та
метеорологічні умови, при швидкості руху 50 км/год. при переході з асфа­льтного
покриття на бруківку не забезпечив безпеку дорожнього руху, не впорав­ся з
керуванням транспортним засобом, допустив занос автомобіля із з'їздом з
проїзної частини-дороги в кювет, де наїхав на перешкоду - бетонний місток буди-

Справа
№11-213/07.

нку № 32 по вул. Борканюка в с. Руське.
Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_2. одержав тілесні ушкодження середньої
тяжкості.

Засуджений ОСОБА_1. в апеляції, а помічник прокурора
Мукачівського району Закарпатської області Гіряк Д.І. - в апеляційному поданні,
не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації злочину, ставлять
питання про скасу­вання вироку та закриття справи. Вказують, що кримінальна
справа у зв'язку з ді­йовим каяттям ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ст.
45 КК України. Не­зважаючи на наявність цієї передбаченої законом підстави,
відповідні клопотання засудженого, згоду потерпілого та прокурора на закриття
справи, суд у такому безпідставно відмовив.

Заслухавши доповідь судді, промови засудженого ОСОБА_1, який під­тримав
апеляцію, просить вирок скасувати, а справу закрити на підставі ст. 45 КК
України; прокурора Сирохман Л.І., яка вважає апеляції обґрунтованими, вказала
на обов'язок суду за наведених обставин закрити кримінальну справу і просить
вирок скасувати, справу закрити, обговоривши доводи апеляцій та перевіривши в
їх межах матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 365 КПК України, вирок суду першої
інстанції перевіряєть­ся апеляційним судом в межах апеляції. Апеляційний суд
зобов'язаний прийняти рішення на користь особи, якщо розгляд апеляції дає для
цього підстави.

Засуджений ОСОБА_1. свою вину у вчиненні даного злочину
визнав, дав відповідні показання, щиро розкаявся.

Вина ОСОБА_1, крім його визнання, стверджується
сукупністю інших доказів у справі, яким дана належна оцінка. Фактичні обставини
справи ніким не оспорюються.

Як убачається з протоколу судового засідання та інших
матеріалів справи (а.с. 143, 145-151), засуджений тричі заявляв клопотання про
закриття щодо нього кримінальної справи на підставі ст. 45 КК України - у
зв'язку з дійовим каяттям. Потерпілий ОСОБА_2. в судовому засіданні не
заперечував проти закриття справи, а прокурор і сам заявляв таке клопотання.
Засудженим та потерпілим бу­ли подані суду і відповідні письмові заяви, з яких
вбачається, що вони родичі, а потерпілий не має та не матиме ніяких претензій
до ОСОБА_1 Просить потер­пілий закрити справу і в адресованій апеляційному суду
заяві від 12.03.2007 р.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 суд першої інстанції
відмовив, вважаючи таке передчасним, а заявлені в ньому доводи - пом'якшуючими
обста­винами, що підлягають врахуванню при призначенні покарання (а.с. 152).
Проте, відхилення повторно заявлених клопотань про закриття кримінальної справи
суд не вмотивував, хоча вироком при цьому встановив, що засуджений розкаявся у
злочинГневеликоїтяжкост4,4іовністзідш відповідальності притягується вперше,
характеризується позитивно.

Прокурором Мукачівського району був заявлений до ОСОБА_1
цивіль­ний позов про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на
стаці­онарне лікування потерпілого в сумі 335,30 грн. Ці кошти були сплачені
підсудним до постановления
вироку (а.с. 144), яким, тим не менше, цивільний позов було задоволено.

Відповідно до
ст.ст. 44, 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості,
звільняється судом від кримінальної відповідальності, якщо

вона
після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і
повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Злочин,
передбачений ст. 286 ч. 1 КК України, відноситься до злочинів невеликої
тяжкості (ст. 12 ч. 2 КК України). Положення ст.ст. 72, 282 КПК України
зобов'язують суд закрити кримінальну справу, якщо під час судового розгляду
будуть установлені передбачені підстави для цього. Вирок в усякому разі
належить скасувати в апе­ляційному порядку, а кримінальну справу - закрити,
якщо будуть встановлені об­ставини, передбачені ст. 72 КПК України, а справу
при цьому не було закрито (ст. 370 ч. 2 п. 1, ст. 376 КПК України).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про
обґрунтованість апеляцій.

Судом першої інстанції правильно кваліфіковані дії
ОСОБА_1 за ст. 286 ч. 1 КК України, як порушення правил безпеки руху та
експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило
потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вина його у вчиненні цього
злочину доведена. Ра­зом з тим, на час розгляду кримінальної справи судом були
наявні підстави, необ­хідні для вирішення по суті клопотань про закриття
справи. Проте, суд це питання відповідно до закону не вирішив, постановив
обвинувальний вирок і призначив покарання. За відсутності для того підстав
внаслідок добровільного задоволення відповідачем позовних вимог, а, отже - за
відсутності предмета спору, суд вирі­шив по суті й цивільний позов прокурора.

За таких обставин, апеляцію засудженого та апеляційне
подання прокурора слід задовольнити, вирок суду першої інстанції - скасувати,
засудженого ОСОБА_1 звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальну
справу щодо ньо­го закрити на підставі ст. 45 КК України - у зв'язку з дійовим
каяттям.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 376 КПК України, на підставі
ст.ст. 44, 45 КК України, -

ухвалив:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 Та апеляційне подання
помічника про­курора Мукачівського району Закарпатської області Пряка Д.І.
задовольни­ти.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 січня
2007 р. -скасувати, звільнити ОСОБА_1 від криміна­льної відповідальності за
вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 _КК Украї­ни, у зв'язку із дійовим
каяттям, кримінальну справу щодо нього - закрити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 у вигляді підписки про
невиїзд з місця постійного проживання або тимчасового знаходження -скасувати.

Речовий доказ - автомобіль "Ford Sierra
St. Wagon", д/н НОМЕР_1, повер­

нути власнику