overthelex/edrsr-kpk huggingface dataset:
Справа
№ 1-49 2007 p.
ПОСТАНОВА

24 квітня 2007 р. Березанський районний
суд Миколаївської області

в складі: головуючої-судді - Старчеус О.П.

при секретарі -
Максименко С.Ф.

з участю
прокурора - Васильчика О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Березанка кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1у вчиненні злочину,
передбаченого ч.І ст. 164 КК України, -

встановив:

Березанським районним судом Миколаївської області на
24.04.2007 р. на 10 годину була призначена до слухання кримінальна справа по
обвинуваченню ОСОБА_1у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

За викликом суду в судове засідання підсудний ОСОБА_1. не
з"явився і не повідомив про причину неявки, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно
ч.1 ст.262 КПК України явка підсудного в суд є обов"язковою.

Приймаючи до уваги, що розгляд справи за викладених
обставин є неможливим, керуючись ст.288 КПК України, суд-

постановив:

Відкласти
розгляд справи до 10 години 17 травня 2007 року.

Піддати приводу в зал судових засідань Березанського
районного суду на вказаний час підсудного ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_1

Виконання
постанови доручити прокурору Березанського району.
Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Кривенди О.В., Редьки А.І.,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 5 червня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Херсонської області на вирок
Генічеського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2007 року щодо
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, громадянку
України, раніше не судиму,
засуджено за ч. 1 ст. 310 КК України на один рік обмеження волі, а на
підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік.
В апеляційному порядку справа не
ОСОБА_1. визнано винною у тому, що
вона, за обставин, викладених у вироку, в травні 2006 року знайшла у дворі, за
місцем мешкання свого сина, кущі конопель в кількості 17 штук, і почала їх
вирощувати. 25 липня 2007 року ці кущі було виявлено та вилучено працівниками
У касаційному поданні
прокурор зазначає, що, на порушення вимог
ч. 3 ст. 61 КК України, ОСОБА_1., яка на момент постановлення вироку
досягла пенсійного віку, призначено покарання у виді обмеження волі. Просить
вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1. змінити, призначити їй покарання у виді
штрафу в розмірі 510 гривень.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, міркування прокурора, який частково підтримав подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_1. у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується дослідженими
та належно оціненими судом доказами і в касаційному поданні не оспорюється.

Разом з тим, призначивши ОСОБА_1.
покарання у виді обмеження волі, суд неправильно застосував кримінальний закон,
оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 КК
України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку,
а, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1. на момент постановлення вироку
виповнилося 55 років.

Оскільки у поданні прокурора не
йдеться про м'якість призначеного ОСОБА_1. місцевим судом покарання, а
касаційний суд не вправі відповідно до вимог ст. 397 КПК України посилити
покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи подання щодо
необхідності призначення засудженій покарання у виді штрафу.

Виходячи із роз'яснень, які
містяться у ч. 7 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24
жовтня 2003 року “Про практику призначення судами кримінального покарання”,
ОСОБА_1. має бути звільнена від покарання відповідно до ст. 7 КПК України.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

касаційне подання
заступника прокурора Херсонської області задовольнити частково.

Вирок Генічеського районного суду
Херсонської області від 27 вересня 2007 року щодо ОСОБА_1змінити, звільнивши її від покарання відповідно до ст.
7 КПК України.

судді:

Коновалов В.М. Кривенда О.В. Редька А.І.
Дело №1-73 /2007 года
26.04.2007 г. Новобугский районный суд Николаевской
области в составе: председательствующего - судьи Черникова В.И. при секретаре
Кузьминой Н.П., с участием прокурора Герасимчук А.В., адвоката ОСОБА_1.,
рассмотрев в открытом
судебном заседании в г.Новый Буг дело по обвинению ОСОБА_2по ч.2 ст.307, ч.2
В настоящее судебное заседание не
явился без уважительных причин свидетель ОСОБА_3 ., показания которого имеют существенное
Суд в очередное судебное заседание
находит нужным вышеуказанного свидетеля доставить приводом через органы милиции
в соответствии со ст.292,70 УПК Украины.
Руководствуясь ст.292,70 УПК Украины,-
ОСОБА_3, проживающего по АДРЕСА_1, в очередное судебное заседание, назначенное
на 9.15 часов 1.06.2007 года в зале суда, доставить приводом через органы
милиции. Копию постановления на исполнение направить начальнику Новобугского РО
СFпFрFаFвFаF №F4-8 /2007 p.
пFрFоF вFіFдFмFоFвFуF уF вFіFдFкFрFиFтFтFіF пFрFоFвFаFдFжFеFнFнFяF
зF рFоFзFгFлFяFдFуF сFпFрFаFвFиF.
17 тFрFаFвFнFяF 2007 рFоFкFуF. СFуFдFдFяF УFсFтFиFнFіFвFсFьFкFоFгFоF рFаFйFоFнFнFоFгFоF сFуFдFуF КFіFрFоFвFоFгFрFаFдFсFьFкFоFїF оFбFлFаFсFтFіF ЗFаFїFкFаF МF.ІF. рFоFзFгFлFяFнFуFвFшFиF сFкFаFрFгFуF ДFоFлFиFнFсFьFкFоFїF мFіFжFрFаFйFоFнFнFоFїF дFеFрFжFаFвFнFоFїF пFоFдFаFтFкFоFвFоFїF іFнFсFпFеFкFцFіFїF нFаF пFоFсFтFаFнFоFвFуF пFрFоFкFуFрFоFрFаF УFсFтFиFнFіFвFсFьFкFоFгFоF рFаFйFоFнFуF вFіFдF 27 кFвFіFтFнFяF 2007 рFоFкFуF пFрFоF пFоFрFуFшFеFнFнFяF кFрFиFмFіFнFаFлFьFнFоFїF сFпFрFаFвFиF,-
27 кFвFіFтFнFяF 2007 рFоFкFуF пFрFоFкFуFрFоFрFоFмF УFсFтFиFнFіFвFсFьFкFоFгFоF рFаFйFоFнFуF вFиFнFеFсFеFнFоF пFоFсFтFаFнFоFвFуF пFрFоF пFоFрFуFшFеFнFнFяF кFрFиFмFіFнFаFлFьFнFоFїF сFпFрFаFвFиF зFаF чF.ІF сFтF.366, чF.ІF сFтF.382 КFКF УFкFрFаFїFнFиF пFоF фFаFкFтFуF зFлFоFвFжFиFвFаFнFнFяF сFлFуFжFбFоFвFиFмF сFтFаFнFоFвFиFщFеFмF, сFлFуFжFбFоFвFоFгFоF пFіFдFрFоFбFлFеFнFнFяF,уFмFиFсFнFоFгFоF нFеFвFиFкFоFнFаFнFнFяF пFоFсFтFаFнFоFвFиF сFуFдFуF пFоFсFаFдFоFвFиFмFиF оFсFоFбFаFмFиF УFсFтFиFнFіFвFсFьFкFоFгFоF вFіFдFдFіFлFеFнFнFяF ДFоFлFиFнFсFьFкFоFїF МFДFПFІF.
ЗFгFіFдFнFоF чF.3 сFтF.236-7 КFПFКF УFкFрFаFїFнFиF сFкFаFрFгFаF нFаF пFоFсFтFаFнFоFвFуF пFрFоFкFуFрFоFрFаF пFрFоF пFоFрFуFшFеFнFнFяF кFрFиFмFіFнFаFлFьFнFоFїF сFпFрFаFвFиF зFаF фFаFкFтFоFмF вFчFиFнFеFнFнFяF зFлFоFчFиFнFуF мFоFжFеF бFуFтFиF пFоFдFаFнFаF дFоF сFуFдFуF оFсFоFбFоFюF, іFнFтFеFрFеFсFіFвF яFкFоFїF сFтFоFсFуFєFтFьFсFяF пFоFрFуFшFеFнFаF кFрFиFмFіFнFаFлFьFнFаF сFпFрFаFвFаF, їFїF зFаFхFиFсFнFиFкFоFмF чFиF зFаFкFоFнFнFиFмF пFрFеFдFсFтFаFвFнFиFкFоFмF зF дFоFсFтFаFтFнFіFмF оFбFґFрFуFнFтFуFвFаFнFнFяFмF пFрFаFвF тFаF зFаFкFоFнFнFиFхF іFнFтFеFрFеFсFіFвF вFіFдFпFоFвFіFдFнFоFїF оFсFоFбFиF.
ЯFкF вFбFаFчFаFєFтFьFсFяF зFіF сFкFаFрFгFиF,вFоFнFаF пFоFдFаFнFаF вF.оF. нFаFчFаFлFьFнFиFкFоFмF ДFоFлFиFнFсFьFкFоFїF МFДFПFІF вFіFдFнFоFсFнFоF дFіFйF яFкFиFхF пFоFрFуFшFеFнFаF кFрFиFмFіFнFаFлFьFнFаF сFпFрFаFвFаF , аF тFоFмFуF вFвFаFжFаFюF зFаF нFеFоFбFхFіFдFнFеF вFіFдFмFоFвFиFтFиF уF вFіFдFкFрFиFтFтFіF пFрFоFвFаFдFжFеFнFнFяF уF рFоFзFгFлFяFдFіF сFкFаFрFгFиF.
КFеFрFуFюFчFиFсFьF чF.3 сFтF. 236-7 КFПFКF УFкFрFаFїFнFиF,-
ПFОFСFТFАFНFОFВFИFВF:
ВFіFдFмFоFвFиFтFиF уF вFіFдFкFрFиFтFтFіF пFрFоFвFаFдFжFеFнFнFяF зF рFоFзFгFлFяFдFуF сFкFаFрFгFиF ДFоFлFиFнFсFьFкFоFїF мFіFжFрFаFйFоFнFнFоFїF дFеFрFжFаFвFнFоFїF пFоFдFаFтFкFоFвFоFїF іFнFсFпFеFкFцFіFїF нFаF пFоFсFтFаFнFоFвFуF пFрFоFкFуFрFоFрFаF УFсFтFиFнFіFвFсFьFкFоFгFоF рFаFйFоFнFуF пFрFоF пFоFрFуFшFеFнFнFяF кFрFиFмFіFнFаFлFьFнFоFїF сFпFрFаFвFиF зFаF фFаFкFтFоFмF зFлFоFвFжFиFвFаFнFнFяF сFлFуFжFбFоFвFиFмF сFтFаFнFоFвFиFщFеFмF,сFлFуFжFбFоFвFоFгFоF пFіFдFрFоFбFлFеFнFнFяF, уFмFиFсFнFоFгFоF нFеFвFиFкFоFнFаFнFнFяF пFоFсFтFаFнFоFвFиF сFуFдFуF/ пFоFсFаFдFоFвFиFмFиF оFсFоFбFаFмFиF УFсFтFиFнFіFвFсFьFкFоFгFоF вFіFдFдFіFлFеFнFнFяF ДFоFлFиFнFсFьFкFоFїF МFДFПFІF вFіFдF 27 кFвFіFтFнFяF 2007рFоFкFуF/|
НFаF пFоFсFтFаFнFоFвFуF мFоFжFеF бFуFтFиF пFоFдFаFнFаF аFпFеFлFяFцFіFяF дFоF аFпFеFлFяFцFіFйFнFоFгFоF сFуFдFуF чFеFрFеFзF рFаFйFоFнFнFиFйF сFуFдF нFаF пFрFоFтFяFзFіF сFеFмFиF дFіFбF.
Справа № 5-30/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 року Великобурлуцький районний суд Харківської області в
складі:

судді - Нестайка
Ю.В.

при секретарі -
Капленко А.В.

з участю: прокурора
- Вязьонова Д.С.

представника КВІ - Горбушина Б. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання кримінально-виконавчої інспекції Великобурлуцького району
Харківської області про приведення у відповідність до ст. 68 КК України строк
покарання відносно

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Федорівка Великобурлуцького

району Харківської області,
громадянина України,

освіта неповна середня, не
одруженого, не працюючого,

проживаючого по АДРЕСА_1, засудженого

13 квітня 2007 року Вовчанським районним судом Харківської

області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років

позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з

іспитовим строком 3 роки,

в с т а н о в и
в:

13 квітня 2007 року ОСОБА_1. засуджений
Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК
України до п'яти років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України від
призначеного покарання звільнений з випробуванням строком на три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про
кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом'якшує
кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має
зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння
до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають
покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України (в
редакції згідно Закону України від 15.04.2008 р. № 270-VI „Про внесення змін до Кримінального та
Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної
відповідальності”, чинної з 8 травня 2008 року) за вчинення замаху на злочин
строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального
строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією
статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу).

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання,
що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання,
встановленої санкцією нового закону.

Оскільки максимальний строк покарання, передбачений ч.3 ст. 185 КК
України, становить шість років позбавлення волі, призначене засудженому
покарання підлягає зниженню до двох третин від максимального строку, тобто до
чотирьох років.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, ч.3 ст. 68, ч.3 ст. 74 КК
України, п.5 Прикінцевих положень Закону України від 15.04.2008 р. № 270-VI „Про внесення змін до
Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації
кримінальної відповідальності”, ст. ст. 409, 411 КПК України, суд

п о с т а н о в
и в:

Знизити строк покарання, призначеного
ОСОБА_1 вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 13 квітня
2007 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення
волі.

Постанова може бути оскаржена
до апеляційного суду Харківської області через Великобурлуцький районний суд
протягом п'ятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Суддя Ю.В.
Нестайко
Справа № 1-п-1/08 ( № 1-п-7/07 )
П О С Т А Н О В А

04.03.2008 р. Арбузинський районний
суд Миколаївської області
в складі :

судді
- Пісоцького О.М. ;

з
участю : секретаря - Романенко
Т.І. ;

прокурора -
Жмура А.О. ;

при попередньому
розгляді кримінальної справи
за якою :

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., уродженець і житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта вища, що працює директором
ПСП «Старт», не судимий,

обвинувачується у
вчиненні злочину передбаченого
ч. 1 ст. 175
КК України , -

У С Т А Н О В И В :

Справа
підсудна Арбузинському районному
суду.

Справа
надійшла до суду з постановою
слідчого прокуратури Арбузинського
району Бескровного М.О. про звільнення
обвинуваченого від кримінальної
відповідальності на підставі
ч. 3 ст. 175
КК України . Постанову
погодженою з прокурором
Арбузинського району .

18.01.2008 р. ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення в
тому , що працюючи
директором ПСП “Старт”,
розташованого в смт.
Арбузинка Миколаївської області ,
він протягом 2005 - 2006 р. р. безпідставно
невиплачував заробітну плату
працівникам даного підприємства
, допустивши утворення
заборгованості з виплати
заробітної плати в
сумі 45604,28 грн. станом
на 01.04.2007 р.

Згідно
наданих підприємством відомостей
про видачу заробітної плати ,
станом на серпень 2007 р. заборгованість з
виплати заробітної плати
погашено .

На
підставі викладеного , враховуючи
що до притягнення
до кримінальної
відповідальності обвинуваченою здійснено
виплату заробітної плати , керуючись ч. 3
ст. 175 КК України , ст.
ст. 7-2, 237, 240, 244, 248 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в
справі закрити, ОСОБА_1 звільнити
від кримінальної відповідальності на
підставі ч. 3 ст. 175
КК України .

На
постанову протягом семи
діб може бути
подано апеляцію в
апеляційний суд Миколаївської
області , через Арбузинський
районний суд .

Суддя
О.М. Пісоцький
Справа
№1-80/2007 р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року Тетіївський районний суд
Київської області в складі:

головуючого судді: Лісовенка П.І.

при секретарі: Ковальчук В.А.

з участю прокурора: Защитинської Т.І.

адвоката: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про
обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр.України,
уродженця м.Тетіїв,Київської області,не працюючого,не одруженого,освіта
середня, раніше не судимого, жителя
АДРЕСА_1, у вчиненні злочину,що передбачає відповідальність за ст.122 ч.1 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2006 року близько 22 години 30 хвилин в м.Тетієві,Київської області
на вул.Леніна-50,біля входу в приміщення кінотеатру
„Колос",ОСОБА_1 під час суперечки із ОСОБА_3,на грунті неприязних відносин,умисно
наніс удар головою в область лоба останньому,внаслідок чого ОСОБА_3 було
заподіяно ушкодження у вигляді черепно-

мозкової травми,перелом лівої лобної
кістки у верхній параорбітальній області,які згідно висновку судово-медичного експерта №5 від 23.02.2007 року,відносяться до
категорії тілесних

.ушкоджень середнього ступеню
тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1.вину свою у вчиненні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України визнав
повністю,пояснив,що під час суперечки із ОСОБА_3,наніс
удар головою в голову ОСОБА_3 не передбачав,що наступлять наслідки,які
настали.

В даний час потерпілому сплочено суму 5400 грн.. В скоєному кається
і просить закрити справу.

Прокурор Защитинська Т.І. не заперечує проти закриття справи,вказує на
те,що ОСОБА_1скоїв злочин середньої тяжкості,в чому щиро розкаюється,
відшкодував матеріальну та моральну шкоду
потерпілому,потерпілий претензій до нього не має,тому на даний час ОСОБА_1 перестав бути суспільно небезпечним і його діяння
втратило суспільну небезпечність.

Адвокат потерпілого ОСОБА_2 згодна щоб справу було закрито.

Суд,розглянувши матеріали справи,заслухавши думку сторін по заявленому
клопотанню і вважає його обгрунтованим,оскільки ст.122 ч.1 КК України
відноситься до злочинів середньої тяжкості,підсудний усвідомив свої
протиправні дії,щиро кається,позитивно характеризується по місцю проживання, також суд враховує і ту обставину,що
підсудний відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому і
останній претензій до нього не має,тому вчинене діяння ОСОБА_1 внаслідок зміни обстановки втратило суспільну небезпечність і
ОСОБА_1 перестав бути суспільно
небезпечним і з цих підстав провадження по справі підлягає закриттю.

2

Керуючись ст.7
КПК
України,ст.48 КК України, суд-ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КК України провадженням
закрити.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 у
вигляді підписки про невиїзд - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області
протягом семи діб з дня її винесення.
В И Р О К
№ 1 - 137/2008

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
квітня 2008 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі :

головуючого - судді
Завадської О.П.

при секретарі Матвіюк О.В.

з участю
прокурора Стефанського С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старокостянтинові
Хмельницької області кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки АДРЕСА_1, українки,
громадянки України, з неповною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, проживаючої
в АДРЕСА_1, несудимої,

у скоєні злочину,
передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України,

встановив:

Підсудна ОСОБА_1 з листопада 2003 року по січень 2008
року злісно ухилялась від утримання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває на її утриманні.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 вину визнала і
пояснила, що з листопада 2003 року по даний час кошти, які вона отримувала на
свою неповнолітню дочку ОСОБА_2, витрачала на власні потреби, в тому числі на
спиртні напої та цигарки, оскільки ніде не працює, немає підсобного
господарства, зрідка щось купляла для дитини. В подальшому зобов'язується
турбуватися дочкою.

Оскільки підсудна ОСОБА_1 визнала свою вину, то суд за
згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно
фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались і обмежився допитом
підсудної та дослідженням характеризуючи її даних.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд
вважає, що вина підсудної ОСОБА_1 в злісному ухиленні від утримання неповнолітньої
дитини, яка перебуває на її утриманні доведена і тому її дії за ст. 164 ч. 1 КК
України кваліфіковані вірно.

Обираючи покарання підсудній ОСОБА_1, суд врахував характер і ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної, обставини, що пом'якшують та
обтяжують її покарання, зокрема те, що вона по місцю проживання
характеризуються негативно.

Обставинами, що пом'якшують його покарання суд визнає
щире каяття у скоєному злочині.

Обставин, що обтяжують його покарання судом не
встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає, що
виправлення та перевиховання підсудної ОСОБА_1 можливе без ізоляції від
суспільства і рахує за можливе звільнити її від покарання з випробуванням
згідно ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,

засудив:

ОСОБА_1 визнати винною за ст. 164 ч. 1 КК України і
обрати їй покарання у виді обмеження волі строком один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити її від покарання
з встановленням іспитового строку один рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов'язати її не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчого системи;
повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально
- виконавчої системи.

Вирок може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного
суду протягом 15 діб з моменту його проголошення через Старокостянтинівський районний суд.

Суддя __________
Справа № 1-21908рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2008 року
Комсомольський районний суд м.
Херсона у складі:

головуючого - судді
Мусулевського Я.А.

при секретарі - Сікора
О.В.

за участю прокурора -
Радецької С.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Херсоні постанову слідчого СВ
Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області Децик А.А., погоджену
з прокурором Комсомольського району м. Херсона, про закриття кримінальної
справи № 02148-93р у зв'язку із закінченням строків давності,

в с т а н о в и
в :

18.01.1993 року о 20.00 год в під»їзді будинку
№6 по вул. Дорофеєва не встановлена
слідством особа вилив в обличчя ОСОБА_1 кислоту, спричинив тим самим спричинив
останньому тяжкі тілесні ушкодження.

01.02.1993 року
за даним фактом слідчим СВ Комсомольського РВВС м. Херсона порушено кримінальну
справу за ст.102 КК України (в редакції
1960 року).26.02.2008року дії невідомої особи було перекваліфіковано з ст. 101 ч.1
КК України на ст. 185 ч.3 КК України в редакції 1960року

Оскільки на
теперішній час закінчилися строки давності притягнення до кримінальної
відповідальності, слідчий просив суд вирішити питання про закриття кримінальної
справи № 02148-93р у зв'язку із закінченням строків давності.

Вивчивши
матеріали справи та вислухавши думку прокурора, який підтримав постанову
слідчого, суд, зважаючи на те, що у даній кримінальній справі осіб, які вчинили
злочин, не встановлено і з дня вчинення злочину минуло понад 15 років, вважає
необхідним зазначену кримінальну справу закрити у зв'язку із закінченням
строків давності.

На
підставі викладеного і керуючись ст. 49 КК України та ст. 11-1 КПК України, суд

П О С Т А Н О В
И В :

Кримінальну
справу № 02148-93р., порушену 01.02.1993 року за ознаками ст. 102 КК України (в редакції 1960 року)
закрити у зв'язку із закінченням строків давності.

На постанову
протягом 7 діб з дня її винесення може бути подана апеляція в апеляційний суд
Херсонської області.

Суддя Я.А.
Мусулевський
Справа № 4- 1560/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2008 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Карабань В.М.

при секретарі - Ілляш С.І

за участю прокурора - Таргонія О.В

розглянувши подання слідчого в
особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Горбатюка С.В. про
проведення обшуку житла,

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м.
Києва надійшло подання слідчого в особливо важливих справах Генеральної
прокуратури України Горбатюка С.В., погоджене заступником Генерального
прокурора України Пшонкою В.П., про надання дозволу на проведення обшуку в
будинку та підсобних приміщеннях за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, яке є
приватним володінням ОСОБА_1, у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи
№49-2216, яка порушена за фактом замаху на заволодіння чужим майном шляхом
зловживання службовим становищем службовими особами підприємства «ППК»,
заснованого на власності громадської організації інвалідів «РАД», за ознаками
злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 191 ч.5 КК України.

З матеріалів кримінальної справи
вбачається, що скоєння вищезазначених злочинів пов'язане з імпортом товару: а
саме, при митному оформленні імпорту товарів, службові особи підприємства «ППК»
та ТОВ «ВКФ «Алів» ухилялися від сплати податку на додану вартість, шляхом
надання у якості оплати податку на додану вартість податкових векселів з сумами
незаконно сформованого податкового кредиту. Крім того, в у ході слідства
встановлено, щодо скоєння вищезазначених злочинів мають відношення службові
особи ТОВ “ВКФ «Алів», які при митному оформлені імпортованої продукції, з
метою ухилення від сплати податку на додану вартість, користувалися послугами
фіктивних підприємств.

Крім того, в у ході слідства встановлено,
що до скоєння вищезазначених злочинів має відношення директор ТОВ “ВКФ «Алів» Івченко
Л.Є., яка при митному оформлені імпортованої продукції, з метою ухилення від сплати
ПДВ, користувалася послугами фіктивних підприємств.

У ході слідства встановлено, що
матір ОСОБА_2. - ОСОБА_1. мешкає в належному їй будинку, за адресою: м. Одеса,
АДРЕСА_1 і там можуть знаходитися бухгалтерські документи, печатки підприємства
«ППК» та ТОВ ВКФ «Алів», а також інші предмети та цінності здобуті злочинним
шляхом.

Вивчивши матеріали подання,
вислухавши пояснення слідчого та думку прокурора, суд вважає, що подання
підлягає задоволенню, оскільки з кримінальної справи вбачається наявність
достатніх підстав вважати, що в будинку та підсобних приміщеннях за адресою: м.
Одеса, АДРЕСА_1, в якому мешкає матір ОСОБА_2. - ОСОБА_1. можуть знаходитися
бухгалтерські документи, печатки підприємства «ППК» та ТОВ ВКФ «Алів», предмети
та цінності здобуті злочинним шляхом а також інші документи, предмети, котрі
мають значення для встановлення істини по справі.

Враховуючи наведене,
керуючись ст. 177 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання слідчого задовольнити.

Надати дозвіл на проведення обшуку
в будинку та підсобних приміщеннях за адресою: м.Одеса, АДРЕСА_1, яке є
приватним володінням ОСОБА_1.

Постанова
оскарженню не підлягає.

Суддя
В.Карабань