Броварський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-449/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» вересня 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого: судді Пошкурлата О.М.,

при секретарях - Краснощокій Н.А., Німчук О.В.,

за участю прокурора Кравчук Л.В.,

потерпілих - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника інтересів потерпілих ОСОБА_3,

захисника адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_5, який народився 09 серпня 1974 року в м. Будапешт, Угорщина, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, працюючого директором ТОВ «Термоізоляція», м. Бровари, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не засудженого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 135 КК України,

в с т а н о в и в :

підсудний по справі ОСОБА_5, 28 червня 2011 року, близько 23-30 год., керуючи власним технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN Т4», без реєстраційного номера, та рухаючись вул.. Броварська, що в смт. В.Димерка, Броварського району, в бік центра селища, поблизу будинку № 23, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив злочинну недбалість до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, чим поставив під загрозу життя та здоров»я громадян, при виявленні на проїжджій частині небезпеки для руху, яку йому становив пішохід, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного, для інших учасників руху, об»їзду перешкоди, і скоїв наїзд на ОСОБА_6 В»ячеславівну, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка рухалася в попутному напрямку.

Після наїзду на пішохода підсудний ОСОБА_5, свідомо розуміючи, що він допустив дорожньо транспортну пригоду та те, що пішохід міг, в звязку з цим, отримати тілесні ушкодження та перебувати у небезпечному для житті стані, з місця пригоди зник, залишивши потерпілу у такому стані.

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_6, згідно висновку судово медичної експертизи № 35/279 від 20.07.2011, отримала тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів у м»які покрови в потиличній ділянці з права; розриву атланто окципітального зчленування з права; субарахноїдальних крововиливів в скроневій, тім»яній і потиличній ділянках з права; вогнища забоїв на ділянках стовбура та Варолієвого мосту головного мозку, що призвели до розвитку набряку речовини головного мозку; перелому правої здухвинної кістки; розриву лонного зчленування; плямистих крововиливів біля основи судинного пучка серця та в ділянці коренів легень; рваної рани у середній третині правого стегна; садна в ділянках правого стегна обох колінних суглобів; синців в ділянках обличчя, правого плеча та правого стегна, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя і перебувають у прямому причинному звязку з настанням смерті такої 28.06.2011, близько 00 год. в кареті швидкої медичної допомоги під час транспортування її до Броварської ЦРЛ.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель ОСОБА_6 за обставин, викладених в обвинувальному висновку, а також в описовій частині вироку, визнав повністю, факт та обставини злочину підтвердив, у скоєному щиро розкаявся.

Судом, відповідно до вимог ч. 3 ст. 299 КПК України, за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин, за яких трапилася дорожньо-транспортна подія, й обставин загибелі ОСОБА_6 При цьому зясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій не має, а також розяснено, що у такому випадку вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Так, підсудний ОСОБА_5 суду показав, що у своїй приватній власності має автомобіль «Фольксваген Т4», який щойно пригнав з-за кордону, розмитнив, проте поставити на облік у МРЕВ ДАІ ще не встиг. 28 червня 2011 року, близько 23-30 год. він на вказаному автомобілі, який перебував у технічно справному стані, виїхав з дому та рухався до автозаправної станції, що розташована на автодорозі сполученням Київ-Чернігів, неподалік від повороту до заводу «Кока-Кола». Під час керування транспортним засобом він перебував у тверезому стані. Швидкість керованого ним автомобіля складала близько 60 км/год. У автомобіля було ввімкнене ближнє світло фар і видимість складала близько 20-25 м. Дорога була мокрою і на ній, а також на узбіччі, були калюжі. Рухаючись по вул.. Броварській, що в смт. В.Димерка, Броварського району, по правій смузі для руху транспортних засобів, побачив у світлі фар двох пішоходів, які рухалися у попутному напрямку по смузі зустрічного руху. Пішоходами були хлопець та дівчина. Хлопець йшов ближче до лівого краю дороги, тримаючи у руках велосипед, а дівчина з права, майже на середині проїжджої частини. Як тільки-но він їх побачив, як дівчина почала рухатися в бік правого узбіччя, виходячи на смугу руху, по якій рухався він. Застосувавши екстрене гальмування він змістився трохи правіше, проте, з врахуванням малої відстані, на якій він побачив пішоходів, уникнути наїзду на дівчину не вдалося, в звязку з чим він збив останню лівою передньою частиною автомобіля. Проїхавши декілька метрів, зупинився та побачив, що до дівчини підбіг хлопець. Маючи за мету привезти на місце ДТП лікаря продовжив рух, проте дорогою зрозумів, що не мав права залишати місце пригоду, в звязку з чим почав розвертатися, щоб повернутися до того місця, де збив дівчину. Памятає, що в звязку з розворотом застряг у калюжі. Що було далі не пам»ятає, оскільки був схвильований. В подальшому йому стало відомо, що збита ним дівчина померла в Броварській ЦРЛ.

Свою вину у скоєному визнає повністю, щиро розкаюється.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_5, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель ОСОБА_6, на думку суду, містять склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України; а також завідоме залишення без допомоги ОСОБА_6, яка на момент ДТП перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, оскільки він, залишив потерпілу без допомоги, сам поставив таку в небезпечний для її життя стан, містять склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України.

Про обставини скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України ОСОБА_5 послідовно дав покази, які узгоджуються між собою і сумнівів у своїй достовірності не викликають.

За таких обставин суд вважає, що підсудний ОСОБА_5 своїми діями, що виразилися в порушенні п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме, під час керування автомобілем «VOLKSWAGEN T4 без номерного знаку, 28.06.2011, близько 23-30 год., рухаючись по вул. Броварський, смт. В.Димерка, Броварського району у напрямку центра села, проявив злочинну недбалість до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, чим поставив під загрозу життя та здоров»я громадян, при виявленні на проїжджій частині пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди, та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 В»ячеславівну, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після цього, розуміючи, що допустив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пішохід міг отримати тілесні ушкодження та перебувати у небезпечному для себе стані, ОСОБА_5 з місця пригоди зник, чим завідомо залишив потерпілу без допомоги в небезпечному для її життя стані.

Грубе порушення підсудним ОСОБА_5 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, знаходяться в прямому причинному звязку зі смертю ОСОБА_6

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують й обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_5 суд визнає, як щире каяття у вчиненому злочині та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного як на досудовому слідстві, так і у судовому засіданні, не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_5 суд враховує також сукупність всіх обставин вчиненого ним злочину, дані про особу підсудного, те, що за місцем проживання та роботи він характеризується позитивно (а.с. 175), вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.с. 171), має сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.229), також має хворобливий стан, згідно довідки лікаря від 10.08.2011 (а.с. 231), думку потерпілого, який просить суд не обирати підсудному покарання, повязане з позбавленням волі.

Виходячи з наведеного суд вважає, за вчинений ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням його права керувати транспортними засобами, зі звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку, якщо протягом якого підсудний не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки. .

Саме таким покаранням буде досягнута мета, передбачена ст. 50 КК України, і саме таке покарання суд визнає як необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_5 й попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає, що в даному конкретному випадку ОСОБА_5 не є особою небезпечною для суспільства, а тому знаходить за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст.ст. 91, 93 КПК України судові витрати складаються із сум, що мають бути видані експертам, спеціалістам, із сум, витрачених на дослідження речових доказів. Судові витрати покладаються на засуджених.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

За змістом ст.81 КПК України питання про речові докази вирішується вироком суду, при цьому речі, які не мають ніякої цінності і не можуть бути використані, знищуються, а у випадках, коли заінтересовані особи просять про це, можуть бути передані їм; гроші, цінності та інші речі, які були обєктом злочинних дій, повертаються їх законним володільцям, а якщо їх не встановлено, то ці гроші, цінності та речі переходять у власність держави. Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Речові докази, що проходять по справі: уламки скла та світловідбивача фари транспортного засобу, волосину з темним пігментом, три стрічки з мікроволокнами, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Броварського МВ знищити; автомобіль марки «VOLKSWAGEN T4 без номерного знаку повернути ОСОБА_5; велосипед спортивний «Марс Стар», що знаходиться на зберіганні ОСОБА_8 залишити в законному володінні та користуванні такого; сліди пальців рук, що знаходяться в матеріалах кримінальної справи № 1-449/11 залишити при таких.

Керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років з позбавленням його права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік; за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 70 КК України визначити засудженому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років з позбавленням його права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі строком на пять років ОСОБА_5 звільнити, встановивши іспитовий строк в 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину та виконає обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, які суд покладає на засудженого.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік - підлягає реальному виконанню.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, після набрання вироком законної сили, покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу засудженому до набрання вироком суду законної сили у виді підписки про невиїзд залишити без зміни.

Речові докази, що проходять по справі: уламки скла та світловідбивача фари транспортного засобу, волосину з темним пігментом, три стрічки з мікроволокнами, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Броварського МВ знищити; автомобіль марки «VOLKSWAGEN T4 без номерного знаку повернути ОСОБА_5; велосипед спортивний «Марс Стар», що знаходиться на зберіганні ОСОБА_8 залишити в законному володінні та користуванні такого; сліди пальців рук, що знаходяться в матеріалах кримінальної справи № 1-449/11 залишити при таких.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку із тим, що вони ніким не оспорювалися, - не може бути оскаржений учасниками судового розгляду, в іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: суддя О.Пошкурлат