У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 р.
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кульбаби В.М.,суддів
Квасневської Н.Д., Бех М.О.,за участю
прокурора Саленка І.В.захисника
ОСОБА_5 розглянула в судовому
засіданні кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6
на вирок Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 23
серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 05
грудня 2013 року щодо нього.

Вироком Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 23
серпня 2013 року засуджено

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

в силу ст. 89 КК України такого, що не має
судимості,

- за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України на 4
роки 6 місяців позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади в
органах місцевого самоврядування,
пов'язані з організаційно-розпорядчими
та адміністративно-господарськими
функціями, на 2 роки.

- за ч. 2 ст. 28 ст. 366 КК України на 3 роки
позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими
функціями, на 1 рік.

- за ч. 1 ст. 126 КК України до 100 годин
громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України
остаточно ОСОБА_6 визначено 4 роки 6
місяців позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади в
органах місцевого самоврядування,
пов'язані з організаційно-розпорядчими
та адміністративно-господарськими
функціями, строком на 2 роки.

На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК
України ОСОБА_6 звільнено від
призначеного покарання за ч. 1 ст. 126 КК
України у зв'язку із закінченням
строків давності.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 за ч.2
ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК
України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2
ст. 366, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та
ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч.
2 ст. 366 КК України, щодо яких судові
рішення в касаційному порядку не
оскаржуються.

У справі вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05
грудня 2013 року вирок залишено без
зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджений за
те, що він, будучи службовою особою,
обіймаючи посаду сільського голови с.
Тюдів, порушив ст. ст. 116, 118, 119, 122,
Земельного кодексу України, п. 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України та ст. 42 Закону України
"Про місцеве самоврядування", з метою
незаконного заволодіння і набуття у
власність земельних ділянок із земель
запасу Тюдівської сільської ради, у
жовтні 2007 року вступив в злочинну змову
з землевпорядником Тюдівської
сільської ради ОСОБА_7, який згідно з
розробленим планом мав брати участь у
підготовці матеріалів для
виготовлення правоустановчих
документів на землю, організувати
виготовлення завідомо неправдивої
технічної документації із землеустрою,
що посвідчує право власності на
земельні ділянки на підставну особу, а
ОСОБА_6 своїми підписами затвердити
фіктивну технічну документацію із
землеустрою та державні акти на право
власності на земельну ділянку, без
розгляду на сесії сільської ради та
видати фіктивне рішення сесії
сільської ради про передачу земель у
власність на підставну особу. Для цього
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залучили до своєї
злочинної діяльності начальника
Косівського відділення
Івано-Франківської регіональної філії
ДП "Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельних ресурсах" ОСОБА_8,
який не був обізнаний про їхні злочинні
наміри, для проведення кадастрової
зйомки земельних ділянок, що нібито
виділялись мешканцям АДРЕСА_1 ОСОБА_10,
ОСОБА_11 для ведення особистого
селянського господарства та
виготовити технічну документацію від
імені працівників ПП "Карпатгеосервіс",
що в м. Косів, із землеустрою, щодо
складання документів, які посвідчують
право на земельну ділянку, внаслідок
чого незаконно набув права власності
на земельні ділянки з земель запасу
Тюдівської сільської ради на земельні
ділянки загальною площею 0,2100 га та 0,9307
га, чим заподіяв інтересам громади с.
Тюдів матеріальну шкоду відповідно в
розмірі 95720 грн. та 329737 грн., що
спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, ОСОБА_6 у грудні 2007 року діючи
умисно, з метою набуття права власності
на земельні ділянки, які відносяться до
земель запасу Тюдівської сільської
ради, виготовив два завідомо фіктивних
рішення сесії Тюдівської сільської
ради від 04.12.2007 року про дачу дозволу
ОСОБА_12, яка є його дружиною, на
виготовлення проектів відведення
земельних ділянок площею 2 га для
ведення селянського господарства та 0,25
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку в с. Тюдів, по вул.
Шевченка, які особисто підписав та
завірив печаткою Тюдівської сільської
ради, переконав свою дружину ОСОБА_12 в
законності прийнятих рішень, яка не
будучи обізнаною в злочинних намірах
свого чоловіка, надала вказані рішення
для виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок, які
подала на затвердження в Тюдівську
сільську раду. ОСОБА_6, зловживаючи
своїм службовим становищем, у січні 2008
року виготовив два завідомо
неправдивих рішення сесії Тюдівської
сільської ради від 24.01.2008 року про
затвердження названих проектів
землеустрою, підписав їх, завірив
печаткою Тюдівської сільської ради та
передав ОСОБА_12, остання отримала в
Косівському районному відділі
земельних ресурсів два заповнені
бланки державних актів на право
власності на земельні ділянки, які
подала в Тюдівську сільську раду, де
ОСОБА_12 завірив їх своїм підписом та
печаткою Тюдівської сільської ради, а
згодом від імені дружини продав ці
земельні ділянки загальною площею 2,25
га, чим інтересам громади с. Тюдів,
заподіяно шкоду в розмірі 790130 грн., що
спричинило тяжкі наслідки.

Також, ОСОБА_6, за попередньою змовою зі
спеціалістами-землевпорядниками
Тюдівської сільської ради Косівського
району ОСОБА_7, а пізніше ОСОБА_9,
всупереч інтересам служби, з
корисливих мотивів та в інтересах
третіх осіб, в період з листопада 2005
року по червень 2009 року, без розгляду на
засіданнях сесій Тюдівської сільської
ради, незаконно виготовив, підписав,
скріпив печаткою Тюдівської сільської
ради та видав, надавши статусу
офіційного документа, вісім завідомо
фіктивних рішень сесії Тюдівської
сільської ради від 10.08.2004, 29.11.2006, 21.03.2007,
04.10.2007, 23.05.2008, 04.09.2008 про передачу у
власність семи особам - ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та
ОСОБА_19 дванадцяти земельних ділянок
на території с. Тюдів Косівського
району загальною площею 3,0547 га, на
підставі яких було видано державні
акти на право власності на дані
земельні ділянки, що призвело до
незаконного набуття права власності на
земельні ділянки з земель запасу
Тюдівської сільської ради, чим
інтересам громади с. Тюдів заподіяно
шкоду на загальну суму 2 044 828 грн., що
спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, 5 лютого 2010 року ОСОБА_6, на
грунті неприязних стосунків із ОСОБА_20,
наніс йому побої, а саме, у приміщенні
«Будинку побуту" по вул. Шевченка в с.
Тюдів, під час конфлікту умисно п'ять
разів вдарив останнього руками у
голову та груди, завдавши фізичний біль
і не спричинивши тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі та доповненні до
неї засуджений ОСОБА_6 порушує питання
про скасування судових рішень щодо
нього та направлення справи на новий
судовий розгляд. Посилається на
порушення кримінально-процесуального
закону, однобічність і неповноту
судового слідства, невиконання судом
вказівок вищестоящого суду під час
нового судового розгляду, порушення
права на захист, у зв'язку з тим, що в
судовому засіданні більшість свідків
не допитані, речові докази не
досліджені, в основу вироку судом
покладено неналежні докази, а справа
розглядалась за первинним
обвинуваченням, хоч воно було змінене
прокурором. Вказує, що суд,
перекваліфікувавши його дії з ч. 2 ст. 350
КК України на ч. 1 ст. 126 КК України,
прийняв необгрунтоване рішення про
призначення покарання та звільнення
від його відбування за строками
давності, оскільки мав закрити справу у
зв'язку з відсутністю скарги
потерпілого. Вказує, що порушення вимог
закону, допущені районним судом,
залишилися поза увагою суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
захисника на підтримання касаційної
скарги засудженого, думку прокурора
про необхідність залишення касаційної
скарги без задоволення, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а судові
рішення без зміни з таких підстав.

Як убачається з матеріалів
кримінальної справи, доводи касаційної
скарги засудженого аналогічні доводам
його апеляційної скарги, були
предметом перевірки суду апеляційної
інстанції та визнані необгрунтованими,
оскільки не знайшли свого
підтвердження.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_6 у вчиненні службових злочинів
підтверджується сукупністю доказів,
яким суд дав належну оцінку:
показаннями свідків в судовому
засіданні та оголошеними в порядку ст.
306 КПК України 1960 року: ОСОБА_19, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_16, ОСОБА_32, ОСОБА_15, ОСОБА_17,
ОСОБА_34, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_11, ОСОБА_38 та інших;
вилученими у Тюдівській сільській раді
підробленими заявами ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, рішеннями сесії сільської ради
про передачу земельних ділянок у
власність; вилученою в управлінні
Держкомзему Косівського району
фіктивною документацією з землеустрою
та актами на право власності на
земельні ділянки; вилученою в
Косівському районному відділі
Івано-Франківської регіональної філії
ДП «Центр державного земельного
кадастру» технічною документацією із
землеустрою висновками судових
почеркознавчих експертиз, які свідчать
про те, що зазначені в документах особи
їх не підписували; висновками експерта
щодо фактичної вартості земельних
ділянок; іншими доказами.

Винуватість ОСОБА_6 в умисному
нанесенні ОСОБА_20 побоїв, які завдали
фізичного болю і не спричинили
тілесних ушкоджень, підтверджується
показаннями потерпілого ОСОБА_20 про
обставини, за яких засуджений під час
конфлікту наніс йому удари руками у
голову та груди, завдавши фізичний
біль. Посилання засудженого на те, що
наявність у ОСОБА_20 тілесних ушкоджень
не підтверджується медичною
документацією, не є підставою вважати
незаконним висновок суду про участь
ОСОБА_6 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
оскільки у заподіянні потерпілому
тілесних ушкоджень засуджений не
обвинувачувався.

З протоколу судового засідання видно,
що судом досліджено всі обставини, які
могли мати значення для справи,
проаналізовано докази та надано їм
належної оцінки.

Докази, на яких побудовані висновки
суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні
інкримінованого злочину є належними,
допустимими, достатніми і
достовірними.

Таким чином, суд повно і всебічно
дослідив зібрані у справі докази, дав
їм належну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні
інкримінованих злочинів. Дії
засудженого правильно кваліфіковані
за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364; ч. 2 ст. 28 ст. 366 та ч.
1 ст. 126 КК України. Покарання призначене
відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК
України.

Доводи у касаційній скарзі ОСОБА_6 про
те, що суд безпідставно не закрив
справу в частині його обвинувачення за
ч. 1 ст. 126 КК України у зв'язку з
відсутністю скарги потерпілого, є
необгрунтованими. Так, з матеріалів
справи видно, що справа не розглядалась
судом в порядку ст. 27 КПК України 1960
року, а дії ОСОБА_6 в судовому засіданні
були перекваліфіковані з ч. 2 ст. 350 КК
України на ч. 1 ст. 126 КК України, тому
суд прийняв обґрунтоване рішення про
призначення засудженому покарання за
ч. 1 ст. 126 КК України та звільнив від
його відбування у зв'язку із
закінченням строку давності.

Як убачається зі змісту протоколу
судового засідання, судом були
розглянуті всі клопотання засудженого,
в тому числі і щодо виклику свідків в
судове засідання, у відповідності з
вимогами ст. 296 КПК України 1960 року.

З матеріалів справи видно, що під час
судового засідання обговорювалося
питання про можливість оголосити
показання відсутніх у засіданні
свідків, які вони давали на досудовому
слідстві, і суд обгрунтовано прийшов до
висновку про можливість оголосити їх
показання в порядку ст. 306 КПК України
1960 року. Тому посилання у касаційній
скарзі на неповноту судового слідства
у зв'язку з тим, що у судовому засіданні
не були допитані всі свідки по справі,
пояснення яких мають істотне значення,
є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи,
зауважень на протокол судового
засідання засудженим подано не було.

Доводи засудженого про те, що він був
позбавлений можливості захищатися від
пред'явленого обвинувачення, оскільки
справа розглядалась судом без
урахування змін, внесених до
обвинувачення прокурором, є не
обгрунтованими. З матеріалів справи
убачається, що обвинувачення
змінювалося прокурором в порядку ст. 277
КПК України 1960 року під час
попереднього розгляду справи, за
результатом якого був постановлений
вирок, що в подальшому був скасований
судом апеляційної інстанції із
направленням справи на новий судовий
розгляд, після чого справа
розглядалася з початку із дотриманням
вимог глав 25-28 КПК України 1960 року. Під
час нового судового розгляду судом
першої інстанції належним чином
виконані вказівки апеляційного суду,
які були зазначені в ухвалі про
скасування попереднього вироку у
справі, тому доводи щодо недотримання
судом першої інстанції вимог ст. 375 КПК
України 1960 року є необгрунтованими.

Зі змісту ухвали суду апеляційної
інстанції убачається, що апеляційний
суд, розглядаючи справу за апеляцією
ОСОБА_6, відповідно до вимог ст. 377 КПК
України 1960 року, належним чином
проаналізував доводи апеляції щодо
незаконності вироку суду першої
інстанції, дав відповіді на доводи
апеляції і обґрунтовано залишив її без
задоволення.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону
органом досудового слідства або судом,
які б були підставою для скасування
постановлених щодо ОСОБА_6 судових
рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 394-396, 398 КПК України
від 28 грудня 1960 року та пунктами 11, 15
Перехідних положень КПК України від 13
квітня 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6
залишити без задоволення.

Вирок Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 23
серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 05
грудня 2013 року щодо ОСОБА_6 залишити без
зміни.

С у д д і :

М.В. Кульбаба Н.Д. Квасневська М.О. Бех