Справа № 748/2630/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/30/2015
Категорія - ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000481, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , відносно якого застосовані примусові заходи медичного характеру, на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 , особи, відносно якого застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу суду захисником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що суд не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_7 з 15 по 22 вересня 2014 року добровільно пройшов курс лікування. Після його проходження останній був здатний правильно сприймати обставини, що мають значення для кримінального провадження та давати по ним свідчення. Тому, відповідно до ч.4 ст. 513 КПК України, до останнього не можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Прокурором подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що факт проходження Гутником лікування та покращення його стану здоров`я не може бути доказом видужання останнього від хвороби, яка відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 488 від 26 серпня 2014 року має хронічний характер та таких змін у стані його здоров`я, за яких відпала потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що в середині червня 2014 року, у вечірній час, ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов до господарства АДРЕСА_1 , де через незачинені двері проник до приміщення сараю, звідки таємно викрав велосипед марки «Салют», що належить ОСОБА_10 , вартість якого, згідно висновку експерта № 357 від 05 серпня 2014 року, становить 841,81 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. Дане суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_11 скоїв у стані неосудності.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених підстав, просив ухвалу скасувати, враховуючи і висновки експертизи, призначеної апеляційним судом та закрити кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, пояснення ОСОБА_7 , який підтримав вимоги та доводи свого захисника, думку прокурора, який вважає ухвалу суду обґрунтованою і законною, просив залишити її без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного в ухвалі суспільно-небезпечного діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 488 від 26 серпня 2014 року, у ОСОБА_7 мають місце клінічні ознаки параноїдної шизофренії (F20.00 - за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок чого він був позбавлений здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється і йому показано застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом (а.п.55-59).

Суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що довідка адміністрації Чернігівської обласної лікарні про перебування ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні з 15 по 22 вересня 2014 року та повідомлення Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні щодо виписки останнього в стані покращення (а.п.60,65) не є доказом видужання ОСОБА_11 від хвороби, яка має хронічний характер, та таких змін у стані його здоров`я, за яких відпала потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Крім того, висновком судово-психіатричної експертизи № 30 від 03 лютого 2015 року, яка була призначена апеляційним судом за клопотанням захисника ОСОБА_6 , було підтверджено наявність у Гутника параноїдної шизофренії, а також показання щодо застосування відносно останнього саме примусових заходів медичного характеру (а.п. 109-111).

Зазначені вище висновки експертиз є доказом психічного стану ОСОБА_7 , оскільки вони науково обґрунтовані і будь-яких сумнівів у правильності таких висновків суд не має.

Враховуючи висновки експертиз, виходячи з його пояснень апеляційному суду, сприйняття їм ситуації, його мислення, пов`язані з розглядом даної апеляційної скарги, обставин даного кримінального провадження, колегія суддів погоджується з рішенням суду 1 інстанції про потребу в застосуванні до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад зі звичайним наглядом.

Таким чином, ухвала суду є обґрунтованою, мотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни ухвали, не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4