Справа № 183/2723/15
№ 1-кп/183/422/15
В И Р О К
іменем України
17 липня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі Новомосковського міськрайонного суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000194 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, холостого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

встановив:

наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 73 від 04 квітня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) та призначений на посаду навідника зенітно-артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), яка дислокується у АДРЕСА_2 . Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

З 24 вересня 2014 р. по 21 жовтня 2014 р., старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) умисно, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у м. Дніпропетровськ, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

21 жовтня 2014 р. старший солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частин НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) та заявив про себе. Таким чином, у період з 24 вересня 2014р. по 21 жовтня 2014 р., старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) та ухилявся без поважних причин від проходження військової служби тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставини справи не оспорює. У скоєному щиро кається, розуміє що вчинив порушення закону.

Суд визнав, відповідно до ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів, щодо обставин справи як обвинувачення так і захисту, оскільки учасники судового провадження проти цього не заперечують, та обставин справа не оспорюють.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, самостійне заявлення про вчинене правопорушення, дані про особу обвинуваченого.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, у скоєному злочині, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, визнані своєї вини, також суд враховує участь ОСОБА_4 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України враховує, що призначення покарання штрафу в мінімальному розмірі буде достатнім для виправлення засудженого і запобігання їм нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити покарання 510 грн. штрафу на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя