Справа № 480/2140/14-к
В И Р О К
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , а також його законного представника ОСОБА_8 і захисника адвоката ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_10 , представника кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_11 ,

розглянувши 28 травня 2015 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, учня Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

в с т а н о в и в :

Обставини визнані судом доведеними
1) В першій декаді червня 2014 року (точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені) ОСОБА_6 вступив у попередню змову із неповнолітнім ОСОБА_7 , спрямовану на крадіжку чужого майна.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись незачиненими дверима приміщення гаражу № НОМЕР_1 , розташованого біля с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області, належного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 проник до вказаного гаражу, звідки таємно викрав металевий швелер довжиною 7 метрів, вартістю 1000 гривень та металеву калитку, вартістю 300 гривень.

Після цього, продовжуючи діяти з єдиним умислом, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 аналогічним чином спільно проникли до приміщення вище зазначеного гаражу, де за допомогою підшуканих на місці підручних засобів демонтували та таємно викрали металеві гаражні ворота, вартістю 3000 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з місця пригоди переховалися та розпорядилися ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4300 грн.

2) Крім того, ОСОБА_6 , достеменно знаючи, що його знайомий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неповнолітньою особою, в першій декаді червня 2014 року (точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені), втягнув останнього у злочинну діяльність, яка полягала у вчиненні ними за попередньою змовою таємного викрадення майна ОСОБА_5 з приміщення гаражу № НОМЕР_1 , розташованого біля с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області на загальну суму 4300 грн.

Виклад доказів, їх аналіз та правова кваліфікація
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1 КК України визнав і пояснив, що його знайомий ОСОБА_12 , який є власником автомобіля Жигулі, надав йому доступ і право керування зазначеним транспортним засобом. В один з днів, на початку червня 2014 року він зустрівся зі своїм приятелем ОСОБА_13 в районі гаражів на околиці с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області. Приблизно о 14.00 год., йдучи додому вони побачили, що ворота одного з гаражів відчинені. На той момент вони не знали, що цей гараж належить потерпілому ОСОБА_5 і явних ознак зламу воріт він не побачив. Тоді вони вирішили дізнатися що в гаражі і зазирнули всередину. Там були якісь дошки і ящики. Побачивши занедбаний стан гаражу вони вирішили зняти металеві ворота. Так за допомогою підшуканої палиці вони підняли і демонтували спочатку одну стулку воріт, а потім і другу. Зняті стулки воріт вони завантажили до багажника, розташованого на даху автомобіля Жигулі і відвезли до с. Велика Корениха, де продали їх на пункті приймання металобрухту приблизно за 400-500 грн. Крім того, десь за день до цього він узяв металевий швелер, а також металеву калитку, які знаходились у вищезазначеного гаража, і аналогічним чином відвіз їх на автомобілі до пункту приймання металобрухту, де продав. Іншого майна, а саме: двигуна від автомобіля, заднього мосту від автомобіля, автомобільні металеві диски ані самостійно, ані разом зі ОСОБА_13 він не викрадав. В подальшому потерпілому були повернуті викрадені ними стулки воріт та металевий швелер. Крім того, вчиняючи крадіжку воріт він знав, що ОСОБА_13 є неповнолітнім. Але про це він на той момент не замислювався.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України визнав і пояснив, що в один з днів, на початку червня 2014 року, в районі гаражів на околиці с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області він зустрівся із ОСОБА_14 . По дорозі додому вони побачили незачинені ворота одного з гаражів. Тоді вони зазирнули всередину і побачили там дошки, ящики і пластмасовий ковпак від автомобільного колеса. Він потребував грошей на розваги і разом з ОСОБА_14 вони вирішили викрасти гаражні ворота. За допомогою палиці вони по-черзі демонтували обидві стулки воріт, завантажили їх в багажник автомобіля, розташований на даху. При цьому він кинув на зняті ворота і ковпак від автомобільного колеса. Викрадене вони відвезли на пункт приймання металобрухту до с. Велика Корениха, де продали за 425 грн. В подальшому потерпілому ОСОБА_5 були повернуті стулки воріт. Що стосується двигуна від автомобіля, заднього мосту від автомобіля, автомобільних металевих дисків то їх ані самостійно, ані разом з ОСОБА_6 він не викрадав.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 їх вина також повністю підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що у його власності мається гараж на околиці с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області. В гаражі він зберігав двигун від автомобіля Volksvagen, задній міст від цього автомобіля, а також 4 металеві автомобільні диски. В один з днів червня 2014 року він знаходився вдома, коли до нього прийшов його тесть і повідомив, що його гараж зламаний та в ньому нічого немає. В останнє гараж також відвідував тесть за тиждень до крадіжки і все було в порядку. Після цього повідомлення він зі своїм приятелем поїхали шукати викрадене по пунктах приймання металобрухту. Так в с. Велика Корениха вони знайшли викрадені гаражні ворота. При цьому внутрішній замок на воротах мав сліди пошкоджень. Того ж дня, із розмови з приймальницею металобрухту він дізнався яка машина привозила викрадене у нього майно і зрозумів, що крадіжку вчинили обвинувачені. Після цього він відшукав обвинувачених і став розпитувати їх про вчинення крадіжки. Спочатку ті відпиралися, а потім поступово визнали, що викрали ворота, а крім того належні йому металевий швелер і металеву калитку. Частина викраденого майна йому повернута.
З заяви потерпілого ОСОБА_5 від 10.06.2014 р.; протоколу огляду місця події від 10.06.2014 р.; протоколу огляду предметів від 10.06.2015 р. вбачається, що в період з 03.06.2014 р. по 10.06.2014 р. з належного потерпілому гаражу, що знаходиться на околиці с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області були викрадені: металевий швелер довжиною 7 метрів, вартістю 1000 гривень; металева калитка, вартістю 300 гривень; металеві гаражні ворота, вартістю 3000 гривень; а також двигун від автомобіля «Volksvagen», вартістю 15000 гривень; задній міст від автомобіля «Volksvagen», вартістю 7000 гривень і автомобільні металеві диски в кількості 4 шт., по 625 гривень на суму 2500 гривень.

Згідно заяви від 10.06.2014 р. ОСОБА_15 видала співробітникам міліції викрадені у ОСОБА_5 металеві ворота, які вона придбала у двох наглядно знайомих хлопців 09.06.2014 року. При цьому в ході пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками ОСОБА_15 12.06.2014 року упізнала фотознімки з зображенням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , як осіб в яких вона придбала викрадені у ОСОБА_5 ворота та швелер.

Згідно розписки від 11.06.2014 року потерпілий ОСОБА_5 отримав від співробітників міліції раніше викрадені у нього металевий швелер довжиною 7 метрів і двостулкові гаражні ворота.

Таким чином, оцінюючи у сукупності зібрані в ході кримінального провадження докази, які повністю узгоджуються між собою, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 3 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до іншого приміщення. Крім того, дії ОСОБА_6 також слід кваліфікувати за ст. 304 ч. 1 КК України, тобто втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність.

Разом із тим, суд знаходить недоведеним обвинувачення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в частині інкримінованого їм викрадення двигуна від автомобіля «Volksvagen», вартістю 15000 гривень; заднього мосту від автомобіля «Volksvagen», вартістю 7000 гривень; автомобільних металевих дисків в кількості 4 шт., вартістю 625 гривень кожний.

Так в своїх поясненнях обвинувачені зазначили, що на момент викрадення швелера, калитки та воріт з приміщення гаража належного ОСОБА_5 , зазначених автомобільних запчастин там не було.

Під час досудового розслідування місце знаходження автозапчастин не встановлено та вони не знайдені. Не виявлено органом досудового розслідування і осіб які б свідчили про викрадення автозапчастин ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Крім того, з пояснень потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що з моменту останнього відвідування його гаража та до моменту виявлення крадіжки минув приблизно тиждень. Під час останнього відвідування гараж був зачинений його родичем на замок, а при знайденні ним викрадених воріт замок мав сліди пошкоджень. При цьому ОСОБА_6 і ОСОБА_7 показали, що вони проникали до вже відчиненого гаражу, в якому автозапчастин не було. Це вказує на злам і проникнення до гаражу інших осіб і раніше аніж обвинуваченні. Отже зазначені обставини дають підстави вважати, що викрадення автозапчастин вчинено іншими особами, ніж ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

За такого з обвинувачення належить виключити вказівку про викрадення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 двигуна від автомобіля «Volksvagen», вартістю 15000 гривень; заднього мосту від автомобіля «Volksvagen», вартістю 7000 гривень; автомобільних металевих дисків в кількості 4 шт., вартістю 625 гривень кожний.

Призначення покарання, інші процесуальні рішення
При призначенні обвинуваченим покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини встановлені в ході судового розгляду, відомості про особи ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а також ролі кожного з них при вчиненні кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 раніше не судимі, характеризується позитивно. При цьому ОСОБА_7 навчається у Миколаївському професійному ліцеї торгівлі та ресторанного сервісу, а ОСОБА_6 по завершенні навчання в Надбузькому професійному аграрному ліцеї у 2014 році в даний час офіційно не працевлаштований.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинувачених є визнання ними своєї вини, щире каяття, часткове відшкодування заподіяної майнової шкоди потерпілому, позитивні характеристики, а також вчинення ними злочину вперше. Також обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є вчинення ним злочину у неповнолітньому віці.

Обставин що обтяжують покарання обвинувачених не вбачається.

Виходячи з викладеного та, беручи до уваги низку обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_6 . ОСОБА_7 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій відповідних статей кримінального закону з одночасним встановленням іспитового строку у поєднанні з обов`язками згідно ст. ст. 75, 76 КК України, а для ОСОБА_7 також з урахуванням вимог ст. 104 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не розглядався. Судові витрати відсутні. Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

П р и с у д и в :

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1 КК України і призначити йому покарання:

- за ст. 185 ч. 3 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ст. 304 ч. 1 КК України 3 роки позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_17 визначити остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавленні волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_16 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи і повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_18 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи і повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не обирати.

Речові докази по справі: гаражні ворота та металевий швелер залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1

________________________________________________________________________________________________

Згідно ст. 376 ч. 3 КПК України обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

28.05.2015