Справа № 297/224/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.04.2015 м. Ужгород
Згідно ухвали суду, підставами для повернення обвинувального акту прокурору стало те, що в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України в останньому не міститься викладу всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо викрадення обвинуваченим ОСОБА_6 майна з будівлі релігійної громади греко-католицької церкви по АДРЕСА_1 та викрадення якого саме майна; в порушення п.6 ч.2 ст.242 КПК України в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про проведення відповідної експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, які могли би бути заподіяні діями обвинуваченого; в порушення п.3 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено потерпілого, а тільки його представника адвоката ОСОБА_7 . За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту з додатками до нього прокурору для усунення вище зазначених недоліків.
Прокурором в апеляційній скарзі порушується питання про скасування зазначеної ухвали як незаконної в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону під час проведення підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору в порядку ст. 314 КПК України.
Посилання суду на порушення вимог ст.ст.109, 291 КПК України не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
З контексту даної норми слідує, що суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає ст.ст.291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Згідно ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Посилання в ухвалі суду на те, що в обвинувальному акті не вказано, яке саме майно намагався викрасти ОСОБА_6 з будівлі релігійної громади і який розмір матеріальних збитків спричинений його діями релігійній громаді та на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, апеляційний суд вважає недостатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору, з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України, огляду на таке.
З обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вбачається, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Акт направлено до суду у відповідності до вимог кримінального процесуального закону .
Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення або прокурор має право змінити обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України. Суд дане положення закону проігнорував, вийшов за межі підготовчого судового засідання, вдавшись до надання оцінки фактичним обставинам по кримінальному провадженню та наперед вирішуючи питання правильності правової кваліфікації дій підозрюваного.
В свою чергу, зазначаючи однією з підстав для повернення обвинувального акту прокурору, невідповідність зазначених даних щодо потерпілої особи, а саме, зазначення представника юридичної особи, а не найменування самої юридичної особи, суд не врахував положення ч.2 ст.58 КПК України, згідно якої представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути, зокрема особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.
Судження суду про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, які могли би бути заподіяні діями обвинуваченого, є формальним, позаяк у відповідності до ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити, зокрема, номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, а визначення повноти проведеного в кримінальному провадженні досудового розслідування має бути предметом судового слідства у справі і не підлягає вирішенню в ході підготовчого судового засідання. З контексту ст.ст.291, 314 КПК України, слідує, що суд першої інстанції за результатами підготовчого судового засідання може прийняти, зокрема, рішення про повернення саме обвинувального акту, з підстав його невідповідності вимогам КПК України. Положень про повернення обвинувального акту, з підстав невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам процесуального законодавства, ст.314 КПК України не містить.
Отже, викладені в ухвалі суду першої інстанції обставини, які слугували підставою поверненню обвинувального акту прокурору, не передбачені ст. 291 КПК України, а тому не можуть бути визнані такими, що дають підстави суду повернути обвинувальний акт прокурору, відтак доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині заслуговують на увагу.
В той же час, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
В матеріалах кримінального провадження (а.с.13) наявне клопотання обвинуваченого, зокрема, про відвід захисника ОСОБА_8 та призначення йому іншого захисника в порядку ст.54 КПК України, однак ні справа, ні журнал судового засідання від 03.03.2015 року, не містять жодних відомостей про вирішення даного клопотання судом. Крім того, підготовче судове засідання, всупереч вимогам ч.2 ст.314, ст.324 КПК України проведено за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_8 і з журналу судового засідання від 03.03.2015 року не вбачається, що судом питання про можливість проведення підготовчого судового засідання у відсутності захисника обвинуваченого ставилось на обговорення учасників процесу, чим на думку колегії суддів, суттєво обмежено право обвинуваченого на захист, гарантоване законом.
Згідно ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Тому, все вище наведене, дає судовій колегії зробити висновок про те, що вказані порушення кримінального-процесуального закону є істотними і перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування ухвали Берегівського районного суду від 03.03.2015 року та повернення матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції слід звернути увагу на неухильне дотримання вимог кримінального процесуального закону під час судового провадження і забезпечення гарантованих законом процесуальних прав учасників справи.
Керуючись ст. ст. 404, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: