У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка
К.Т.,

суддів за
участю прокурора

Канигіної
Г.В., Пошви Б.М. Вергізової Л.А.

розглянула у
судовому засіданні у м. Києві 19 липня 2007 року кримінальну праву за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від
13 вересня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
7 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2.

Вироком місцевого суду

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця м. Догубайазит Турція,

жителя м. Херсона,

судимості не має,

засуджено до
позбавлення волі:

- за ч.3 ст.355 КК України на чотири роки;

- за
ч.3 ст.186 КК України на чотири роки.

Відповідно до ст.70 КК України ОСОБА_2 за сукупністю
злочинів призначено чотири роки два місяці позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від
відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_2 зобов'язано не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи та повідомляти цей орган про зміну місця
проживання.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_3, судові рішення щодо
якого не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
7 листопада 2006 року апеляції ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_1 залишені
без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Сімферополя - без
зміни.

Як визнав суд, 30 червня 2003 року,
ОСОБА_2 для здійснення спільної
підприємницької діяльності у кафе “Істамбул” та магазинах “Балмод”,
розміщених на Центральному ринку у м. Сімферополь та у м. Ялта, передав ОСОБА_5
гроші у сумі 38 536 дол. США, про що останній написав розписку.

22 серпня 2003 року на зборах учасників
прийнято рішення про перереєстрацію фірми “Модель” на ТОВ “Модель”. До складу
засновників вказаного товариства увійшли ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які мали
по 49% внесків, а ОСОБА_6 - 2% долі.
Відповідно домовленості, ОСОБА_5 зобов'язався виплачувати ОСОБА_2 50% прибутку
від господарської діяльності ТОВ “Модель”. Однак ОСОБА_5 цих умов не
дотримувався і обумовлену долю прибутку
ОСОБА_2 не виплачував.

У лютому 2004 року ОСОБА_3 (брат
ОСОБА_2) передав ОСОБА_5під реалізацію 42 тони родзинок, на суму 20 000 дол.
США. Але ОСОБА_5 гроші за реалізований товар ОСОБА_3 не повернув.

Свої боргові зобов'язання перед ОСОБА_2
та ОСОБА_3 у сумі 80 000 дол. США, у присутності ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_5 підтвердив розпискою від 20 березня 2004
року, відповідно до якої обіцяв повернути вказану суму до 20 травня 2004 року.

10 травня 2004 року, у приміщенні ГУ
МВС України в АР Крим, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 погодилися відкласти ОСОБА_5 виплату
боргу. Однак, цього ж дня, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 за
попередньою змовою із ОСОБА_3 та особою, невстановленою слідством, у приміщенні
магазину “Балмод”, що на території Центрального ринку у м. Сімферополь,
погрожуючи насильством ОСОБА_5та його сім'ї, приставивши до обличчя потерпілого
ножиці, змусили ОСОБА_5 написати боргову розписку на суму 20 000 дол. США., які
необхідно повернути у період з 30 вересня по 30 жовтня 2004 року, заподіявши
потерпілому велику шкоду.

Крім того, 11 травня 2004 року,
приблизно о 13 годині 30 хвилин,
ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3 та особою, невстановленою
слідством, перебуваючи на території Залізничного вокзалу у м. Сімферополь, із
застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров'я потерпілого,
відкрито заволоділи грошима ОСОБА_5 в сумі 1 600 дол. США, спричинивши ОСОБА_5
значної шкоди.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу щодо нього закрити.
Вважає, що у справі неправильно застосовано кримінальний та істотно порушено кримінально-процесуальний
закони.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала, що дії обох винних слід
перекваліфікувати з ч.3 на ч.2 ст.355 КК України, залишивши призначену міру
покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги
захисника, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Висновок суду, щодо доведеності винності
ОСОБА_2 у вчинені злочинів, за які його засуджено, стверджується сукупністю
зібраних у справі та перевірених судом доказів.

На обґрунтування свого висновку суд підставно
послався на показання потерпілого ОСОБА_5, котрий стверджував, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 вимагали від нього повернення боргу у сумі 80 000 дол. США.
Непогодившись із вимогами засуджених, 10 травня 2004 року, він звернувся до
співробітників міліції і у приміщенні УКР ГУ МВС України в Автономній
Республіці Крим засуджені погодилися відкласти термін повернення боргу. Однак,
цього ж дня вони прийшли у магазин
“Балмод”, де у його робочому кабінеті, приставивши до обличчя ножиці та
погрожуючи розправою, змусили написати розписку про те, що він поверне 20 000
дол. США до вересня 2004 року.
Наступного дня, коли він перебував на Залізничному вокзалі у Сімферополі, до
нього підійшли ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інша особа. Вказані особи заломили йому руки
за спину, декілька раз вдарили по тілу та відкрито заволоділи його грошима у
сумі 1 600 дол. США.

Показання потерпілого є послідовними та
повністю узгоджуються із іншими доказами у справі, і зокрема, із показаннями
свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17,
даними, що є у протоколах огляду місця події, виїмки та огляду речових
доказів, очних ставок, відтворення обстановки та обставин пригоди, предўявлення
фотознімків для впізнання та іншими доказами у справі, яким суд дав належну
оцінку.

За таких обставин посилання захисника на те,
що винність ОСОБА_2 у вчинені злочинів не доведена, позбавлене підстав.

Сукупність зібраних та досліджених у судовому засіданні
доказів, дала суду усі підстави зробити обґрунтований висновок щодо винуватості
ОСОБА_2 та кваліфікувати його злочинні дії за ч.3 ст.186 КК України.

Суд, кваліфікував злочинні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також
за ч.3 ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових
зобовўязань поєднане із погрозою застосування насильства до потерпілого та його
близьких родичів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою
вбивством, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоровўя
потерпілого, що завдало великої шкоди.

Як убачається зі справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
попередньою змовою між собою та іншою особою, вимагаючи повернути їм борг,
погрожували ОСОБА_5 та його родичам розправою, при цьому засуджені приставили
до його обличчя ножиці. Однак, дані які свідчили б про те, що винні
застосовували до потерпілого фізичне насильство, у справі відсутні.

Крім того, своїми злочинними діями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
інша особа, змусили потерпілого написати розписку про повернення їм боргу у
сумі 20 000 дол. США до вересня 2004 року, що не заперечував ОСОБА_5. Проте, як
убачається із показань ОСОБА_5, реальної матеріальної шкоди йому цими діями
заподіяно не було.

З огляду на наведене, висновок суду щодо наявності у діях
засуджених таких ознак злочину, як застосування насильства, що не є небезпечним
для здоровўя потерпілого, а також - що завдало великої шкоди, (ч.3 ст.355 КК
України), не можна визнати обгрунтованим і правильним, оскільки він не
відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджений доказами.

У звўязку із неправильним застосуванням
кримінального закону, вирок Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від
13 вересня 2006 року та ухвала Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
7 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у порядку передбаченому ст.395
КПК України, підлягають зміні. Дії винних необхідно перекваліфікувати з ч.3 на
ч.2 ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових
зобовўязань з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами,
вчинене за попередньою змовою групою
осіб та призначити їм покарання у межах санкції даної статті, відповідно до
вимог ст.65 КК України.

Підстав для помўякшення покарання не
знайдено.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону у
справі, що тягнуть зміну чи скасування судових рішень, не виявлено.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від
13 вересня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
7 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з ч.3 на
ч.2 ст.355 КК України та
призначити їм покарання за цим законом - три
роки позбавлення волі, кожному. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю
злочинів, передбачених ч.3 ст.186 та ч.2 ст.355 КК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3у
призначити чотири роки позбавлення волі кожному. У решті судові рішення
залишити без зміни.

Судді:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В.
Пошва Б.М.