Провадження № 11-кп/792/293/13
Справа № 688/2655/13-к
Головуючий в 1-й інстанції Колодяжний
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
Доповідач Кулеша Л. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Хмельницької
області в складі:

головуючого - судді Кулеші
Л.М.,

суддів Вітюк І.В.,
Латюка П.Я.,

з участю прокурора Лугового
О.П.,

секретаря
Купельської Н.П.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
апеляційні скарги обвинуваченого
ОСОБА_1 та прокурора, який брав участь у
розгляді кримінального провадження в
суді першої інстанції, на вирок
Шепетівського міськрайонного суду від
14 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Шепетівського міськрайонного
суду від 14 жовтня 2013 року ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Дальнєрєченськ Приморського краю
Російської Федерації, українця,
громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, неодруженого, не
працюючого, жителя АДРЕСА_1, судимого:
27.01.2012 року Шепетівським міськрайонним
судом Хмельницької області за ч.1 ст.309
КК України до штрафу в сумі 850 грн.,
штраф сплачено 02.02.2012 року,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5
років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено
від відбування покарання з
випробуванням, із встановленням
іспитового строку на 2 роки.

Зобов'язано ОСОБА_1, відповідно до ст.76
КК України, не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід, до вступу вироку в
законну силу, залишено попереднім -
особисте зобов'язання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2,
матеріальну шкоду в розмірі 10473,79 грн.

Цивільний позов прокурора
Шепетівської міжрайонної прокуратури
в інтересах Шепетівської ЦРЛ - залишено
без розгляду.

Цивільний позов прокурора
Шепетівської міжрайонної прокуратури
в інтересах Хмельницької обласної
лікарні - залишено без розгляду.

Як установив суд першої інстанції,
20.08.2012 року близько 02.00 год. ОСОБА_1 разом
із своїми товаришами відпочивав за
столиком на площадці поряд з магазином
„Яна", що по вул.400 років Шепетівці в
м.Шепетівка Хмельницької області, де за
іншим столом також відпочивала
компанія потерпілого. При вході в
магазин у ОСОБА_1 з ОСОБА_2, який
перебував в стані алкогольного
сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих
неприязних відносин, розпочався
конфлікт, який переріс у бійку, але
товариші останнього їх розборонили і
вони розійшлися. Проте, відразу ж
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, відійшовши на кілька
метрів в сторону від магазину, знову
стали шарпатись та битись, завдавши
один одному по кілька ударів кулаками.
Від одного з ударів, нанесеного ОСОБА_1,
кулаком в обличчя ОСОБА_2,
останній похитнувся вперед, впав на
коліно, а ОСОБА_1, в цей момент, умисно
наніс потерпілому удар ногою в
перенісся. Після цього бійка
припинилась, ОСОБА_1 із своїми друзями
залишив місце події, а ОСОБА_2, в якого
був гострий біль в ділянці носа і йшла
кров, сторонні допомогли піднятись і
викликати швидку допомогу.

В результаті удару ногою ОСОБА_2
спричинено тілесне ушкодження у
вигляді тупої закритої травми голови,
що супроводжувалась переломом лобної
та решітчастої кісток черепа, забоєм
головного мозку, переломами кісток
носа, підшкірними крововиливами
навколо обох очей та крововиливами під
кон'юктиви обох очей, яке, згідно
висновку судово-медичної експертизи
№260 від 07.05.2013 року, відноситься до
категорії тяжких тілесних ушкоджень,
за кваліфікуючою ознакою небезпеки для
життя. Також, у ОСОБА_2 виявлено тілесне
ушкодження у вигляді рубця в лівій
лобно-тім'яній ділянці голови, який є
наслідком загоювання рани, що за своїм
характером належить до категорії
тілесних ушкоджень легкого ступеня
тяжкості, як таке, що викликає
короткочасний розлад здоров'я.

Прокурор, в поданій апеляційній скарзі
просить вирок місцевого суду
скасувати, у зв'язку з неправильним
застосуванням закону про кримінальну
відповідальність та з невідповідністю
призначеного покарання тяжкості
кримінального правопорушення,
постановити новий вирок, яким ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.121 КК України та
призначити покарання у виді 5 років
позбавлення волі. Посилається на те, що
судом, при призначенні покарання, не
вмотивовано і необґрунтовано
застосовано ст. 75 КК України та
звільнено ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням, не
враховано особу обвинуваченого, який
раніше притягувався до кримінальної
відповідальності, вину не визнавав,
намагаючись ввести суд в оману,
тяжкість та суспільну небезпечність
злочину, відсутність пом'якшуючих
покарання обставин та залишено поза
увагою обтяжуючу обставину - рецидив
злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_1, в поданій
апеляційній скарзі, просить змінити
вирок місцевого суду в частині
правової кваліфікації на менш тяжке
кримінальне правопорушення,
передбачене ст.128 КК України. Вважає
вирок місцевого суду незаконним та
необґрунтованим, а призначене йому
покарання надто суворим, що не
відповідає тяжкості скоєного
кримінального правопорушення.
Посилається на те, що його вина у скоєні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.121 КК України не
доведена під час судового розгляду
справи та спростовується показами
потерпілого ОСОБА_2, який вказував, що
перебував в стані алкогольного
сп'яніння, сам розпочав з ним бійку, під
час якої падав, показаннями свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили,
що він, будучи спровокованим
поведінкою потерпілого, наніс
останньому декілька ударів лівою
рукою, внаслідок чого ОСОБА_2 впав та
отримав тяжкі тілесні ушкодження,
висновком експерта №260 від 30.04.2013 року
та показаннями експерта ОСОБА_7 щодо
можливості отримання потерпілим
ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок
падіння з висоти власного зросту. Крім
того, вказує, що судом в мотивувальній
частині вироку не було вирішено,
заявлене захисником клопотання про
перекваліфікацію його дій з ч.1 ст.121 КК
України на ст.128 КК України.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора, обвинуваченого та його
захисника, на підтримку поданих
апеляційних скарг, потерпілого про
законність та обґрунтованість вироку,
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що вони не
підлягають задоволенню.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_1 у заподіянні потерпілому ОСОБА_2
умисного тяжкого тілесного ушкодження,
небезпечного для життя в момент
заподіяння, за обставин, викладених у
вироку, ґрунтується на досліджених у
судовому засіданні доказах, відповідає
фактичним обставинам справи і є
обґрунтованим.

З такими висновками погоджується
колегія суддів.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про
те, що судом у вироку було
сформульоване обвинувачення, яке не
було доведене під час судового
розгляду, і його вина у вчиненні
вказаного злочину не підтверджена
дослідженими судом доказами, є
безпідставними, так як не ґрунтуються
на матеріалах справи.

Так, за показаннями обвинуваченого в
суді першої інстанції, він наносив
потерпілому ОСОБА_2 удари кулаками в
обличчя, у відповідь на його
неправомірну поведінку, оскільки той
його ображав і першим наніс удар
кулаком в обличчя. Вважає, що
потерпілий отримав тяжкі тілесні
ушкодження не від його ударів, а
внаслідок падіння.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції правильно не
погодився з доводами обвинуваченого і
підставно послався у вироку на
показання потерпілого ОСОБА_2,
відповідно до яких, при зазначених
обставинах, у нього з ОСОБА_1 виникла
сварка, під час якої вони почали
штовхатись та нанесли один одному
удари кулаками. До нього підбігли
хлопці, які були разом з обвинуваченим
і збили з ніг, а ОСОБА_1 завдав удар
кулаком в обличчя, і між ними знову
розпочалась бійка. Від одного з ударів
він впав на коліно, коли намагався
підвестись, ОСОБА_1 наніс йому
наступний удар ногою в перенісся. Від
цього удару він відчув різкий біль, в
нього помутніло в голові і пішла кров.

Ці показання потерпілого узгоджуються
з показаннями свідка ОСОБА_4, які суд
розцінив, як найбільш повні, послідовні
та спроможні, і такі, які в сукупності з
іншими дослідженими та перевіреними
судом доказами відповідають фактичним
обставинам події.

Крім того, об'єктивно вина ОСОБА_1 у
вчиненні вказаного злочину
підтверджується:

-даними висновку судово-медичної
експертизи №260 від 07.05.2013 року (а.с.47-49),
відповідно до якої у ОСОБА_2 виявлено
тілесні ушкодження у вигляді: тупої
закритої травми голови, що
супроводжувалось переломом лобної та
решітчастої кісток черепа, забоєм
головного мозку, переломами кісток
мозку, переломами кісток носа,
пішкірними крововиливами навколо обох
очей та крововиливами під коньюктиви
обох очей, що відноситься до категорії
тяжких тілесних ушкоджень, за
кваліфікуючою ознакою небезпеки для
життя, що могло виникнути в строк та при
обставинах, вказаних потерпілим;

-даними протоколу огляду місця події
від 15.04.2013 року та фото-таблиць до нього
(а.с.69-75), згідно яких потерпілий ОСОБА_2
розповів і показав як саме ОСОБА_1
наносив йому удари спочатку кулаками, а
коли він від одного з таких ударів впав
на коліно, наніс удар ногою в обличчя.
Пояснив, що саме від цього удару відчув
різкий біль, з носа пішла кров, було
відчуття вдавлення.

-даними протоколу слідчого
експерименту від 30.05.2013 року і фото
таблиць до нього (а.с.69-75), відповідно до
яких ОСОБА_2 розповів і показав як саме
ОСОБА_1 наносив йому удари спочатку
кулаками, а потім ногою.

Проаналізувавши докази в їх
сукупності, суд дав їм належну оцінку
та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1
ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне
ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в
момент заподіяння.

Посилання апелянта на те, що ногою
потерпілого він не бив, а нанесені ним
удари, не могли бути причиною отримання
останнім тяжких тілесних ушкоджень, не
заслуговують на увагу, спростовуються
зібраними по справі доказами.

Обставин, які б свідчили про вчинення
ОСОБА_1 необережного тяжкого тілесного
ушкодження, судом першої і апеляційної
інстанції не встановлено.

Суд обґрунтовано розцінив критично
покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9,
як такі, що не узгоджуються з
показаннями як потерпілого, так і
обвинуваченого і інших свідків.

Враховуючи наведені обставини, доводи
ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі,
позбавлені підстав.

Вирішуючи питання про вид та розмір
покарання, суд, першої інстанції, у
відповідності з вимогами ст.65
Кримінального кодексу України,
врахувавши молодий вік
обвинуваченого, обставини вчинення ним
злочину, пом'якшуючі і обтяжуючі
обставини, поведінку потерпілого, який,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, сам наражався на конфлікт з
ОСОБА_1, часткове відшкодування шкоди
потерпілому, а також думку останнього,
який просив суворо обвинуваченого не
карати, призначив його ОСОБА_1 в
мінімальних межах санкції ч.1 ст.121 КК
України, та, з врахуванням наведених
підстав, із застосуванням ст.75 КК
України, звільнив його від відбування
покарання з випробуванням та
покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом
належним чином мотивовано висновок про
можливість виправлення ОСОБА_1 без
реального відбування покарання і
застосування ст.75 КК України до
призначеного покарання, що не є явно
несправедливим чи недостатнім для
досягнення мети покарання та
попередження нових злочинів.

Про те, що ОСОБА_1 став на шлях
виправлення свідчить його
трудовлаштування з 16.09.2013 року в ПП
«Рембудсервіс» муляром-штукатуром та
позитивна характеристика з місця
роботи, про що він надав відповідні
докази при апеляційному розгляді
справи.

Вказану обставину колегія суддів
приймає до уваги на підтвердження
висновків суду про можливість
виправлення ОСОБА_1 без ізоляції від
суспільства.

З наведених підстав апеляція прокурора
не підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Вирок Шепетівського
міськрайонного суду від 14 жовтня 2013
року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а
апеляції прокурора та обвинуваченого
ОСОБА_1 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня
проголошення судового рішення.

Судді:

Вітюк І.В. Кулеша
Л.М. Латюк П.Я.