Справа № 489/1637/15-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/249/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ;

обвинуваченого: ОСОБА_4 ;

потерпілої: не з`явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Градениці, Біляєвського району, Одеської області, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, є неповнолітня дитина на утриманні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.10.2012 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;

- 17.06.2014 р. Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.11.2014 р. близько 08:00 год., ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав належні ОСОБА_6 мобільний телефон "НТС 700" та ноутбук марки "Dell" загальною вартістю 11000 грн., завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

З урахуванням вищевикладеного суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою вину визнав повністю, показав, що познайомився із потерпілої на сайті знайомств, приїхав до Миколаєву, де зняв квартиру. В зазначеній квартирі він та потерпіла відпочивали та разом проводили час. 01.11.2014 р., зранку, він забрав мобільний телефон "НТС 700" та ноутбук марки "Dell", які належали потерпілій, зачинив квартиру та поїхав до міста Одеси, де викраденим розпорядився на власний розсуд - продав на ринку.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, окрім визнання вини самим обвинуваченим, також підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_6 просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 01.11.2014 р. близько 08:15 год. у квартирі АДРЕСА_3 шляхом вільного доступу заволоділа її майном: мобільний телефон "НТС 700" та ноутбук марки "Dell" загальною вартістю 11000 грн.

Протоколом огляду місця події від 01.11.2014 р. відповідно до якого слідчим в присутності понятих було оглянуто квартиру АДРЕСА_3 . При досліджені зазначеного доказу обвинувачений підтвердив, що це саме та квартира з якої він викрав ноутбук та телефон.

Товарним чегом відповідно до якого вартість мобільного телефону "НТС" та ноутбуку становить 11000 грн.

Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що вина обвинуваченого за вказаним обвинуваченням, доведена сукупністю досліджених судом доказів, а саме: показами обвинуваченого, протоколом огляду місця події, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Сукупність цих доказів, суд вважає такою, що поза розумним сумнівом доводить вину обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) в обсязі встановленому судом.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він із середньою освітою, не працює, розлучений, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується задовільно, вчинив злочин під час випробувального терміну.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, який є умисним, особистість обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання - не встановлено.

Враховуючи вищезазначене та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.374, 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2014 р., остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки і 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя