№ 5 - 2150 ск 15
Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_7,
суддів:ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянула в судовому засіданні 21 травня 2015 року в м. Києві касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 1 квітня 2015 року.

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 1 квітня 2015 року вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 14 жовтня 2014 року, приблизно об 11 год. 45 хв., в м. Славута по вул. Соборності неподалік від кафе «Батискаф» незаконно збув за 100 грн. легендованій особі під псевдонімом ОСОБА_6, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 1,513 г.

Крім того, 2 листопада 2014 року, приблизно о 16 год. 30 хв., в м. Славута по вул. Кузовкова, незаконно збув за 200 грн. легендованій особі під псевдонімом ОСОБА_6, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 3,52 г.

Крім того, 3 листопада 2014 року, приблизно о 16 год. 50 хв., в м. Славута по вул. Кузовкова, поблизу міського спорткомплексу, незаконно збув за 100 грн. легендованій особі під псевдонімом ОСОБА_6, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 3,08 г.

У касаційних скаргах засуджений та його захисник порушують питання про зміну судових рішень у зв'язку невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості. При цьому посилаються на те, що суди не врахували у повній мірі особу засудженого, в результаті чого призначили занадто суворе покарання. Просять застосувати до засудженого положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Перевіривши доводи касаційних скарг, дослідивши додані до них копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доводи касаційних скарг засудженого та його захисника про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначені засудженому покарання суди врахували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дані про особу засудженого.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_4 та призначаючи йому покарання, з урахуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суди виходили з того, що засуджений вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає разом з матір'ю, бабою та дідом, виховувався у неповній сімʼї без батька, відсутність тяжких наслідків від злочину, враховано поведінку засудженого після вчинення злочину, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення. Також судами враховано конкретні обставини кримінального провадження. Обставинами, що пом'якшують покарання засудженому, визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення вперше. Обставин, що обтяжують покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, у тому числі на які засуджений та його захисник посилаються у касаційних скаргах, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та призначив покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

На думку колегії суддів, суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, вимог статей 65-67, 69 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначають засуджений та його захисник у касаційних скаргах, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом'якшення.

При розгляді апеляцій засудженого та його захисника, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарг, аналогічні доводам викладеним у касаційних скаргах, належним чином вмотивував своє рішення. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 1 квітня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9