У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р. і Школярова В.Ф.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 27 лютого 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Святошинського
районного суду м. Києва від 7 липня
2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2005 року,

в с т а н о в и л а :

цим вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше
судимого:

- 22.06.1998
року за ч.3 ст.101 КК України на 6
років позбавлення волі, звільненого 17.08.2001р. умовно-достроково на 2 роки 3
міс. 9днів за Законом України “Про амністію” від 05.07.2001р., -

- за ч.
1 ст. 187 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- за
ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим ОСОБА_1. визначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

ОСОБА_1. засуджено за вчинення злочинів за таких
обставин.

27.02.2005 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_1, будучи в
стані алкогольного сп'яніння, у під'їзді будинку №АДРЕСА_1 в м. Києві із
застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я, наніс удар
кулаком у голову ОСОБА_2, від чого останній втратив свідомість, та заволодів
його мобільним телефоном „Нокіа 3220” із сім-картою на загальну суму 1328 грн.

07.04.2005 року близько 00 год.15 хв. ОСОБА_1.,
перебуваючи біля кафе „Пул бар”, що знаходиться по вул. Семашко, 7 в м. Києві,
вирвав з рук ОСОБА_3. жіночу сумку і повторно відкрито заволодів майном
потерпілої на суму 692 грн.64 коп.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1. залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 стверджує, що його винуватість у
вчиненні розбою недоведена, і його в цій частині засуджено незаконно. З урахуванням
цього просить судові рішення щодо нього змінити, скасувати їх в частині його
засудження за ч.1 ст.187 КК України та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.186
КК України на ч.1 ст.186 КК України з призначенням більш м'якого покарання за
цією статтею.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості
ОСОБА_1. у вчиненні розбою щодо ОСОБА_2 відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну
оцінку, і є обґрунтованим.

Посилання засудженого ОСОБА_1. у касаційній
скарзі на те, що нападу на ОСОБА_2 з метою заволодіння його майном та із
застосуванням насильства, небезпечного для здоров'я потерпілого, він не вчиняв,
спростовані дослідженими судом доказами, зокрема, неодноразовими показаннями
ОСОБА_2, даними ним на досудовому слідстві, в тому числі при проведенні очної
ставки із ОСОБА_1., і в суді, не довіряти яким у колегії суддів підстав немає.

Так,
потерпілий ОСОБА_2. послідовно та незмінно зазначав, що 27.02.2005 року він
зустрів наглядно знайомого ОСОБА_1., з яким розпивав спиртне. У процесі цього
останній дізнався про наявність мобільного телефону у потерпілого і, пройшовши
разом з ним до будинку №АДРЕСА_1, став вимагати, щоб той надав йому мобільний
телефон для здійснення дзвінка, на що останній не погоджувався. Тоді ОСОБА_1
наздогнав потерпілого у під'їзді і
вдарив його рукою по голові, від чого потерпілий втратив свідомість, а
потім виявив зникнення мобільного телефону „Нокіа 3220”.

Ті обставини, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2.
27.02.2005 року разом розпивали спиртне та були в під'їзді будинку по АДРЕСА_1
засудженим ОСОБА_1. у судовому засіданні не заперечувалися.

Твердження про невинуватість у вчиненні
злочину ОСОБА_1 висловлював у суді першої і апеляційної інстанцій, які їх
ретельно перевірили та обґрунтовано визнали такими, що не відповідають матеріалам
справи.

Свої висновки
щодо отриманих доказів та їх оцінки в сукупності з іншими наведеними у вироку
доказами суди належним чином мотивували. З цими висновками погоджується і колегія суддів. У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 не навів ніяких інших доводів, які б
спростовували висновки суду першої та апеляційної інстанцій за обговорюваними
питаннями.

Всебічно дослідивши та оцінивши всі
докази у сукупності, суд дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1.
щодо ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

З урахуванням цього і визнання
ОСОБА_1. винуватості у вчиненні грабежу ОСОБА_3. суд правильно кваліфікував
його дії за цим епізодом за ч.2 ст. 186
КК України за ознакою повторності.

Підстав для зміни судових рішень не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_1. суд урахував ступінь
тяжкості вчинених злочинів, особу засудженого і призначив йому покарання
відповідно до вимог ст. 65 КК України. Це покарання є необхідним і достатнім
для виправлення ОСОБА_1. і попередження нових злочинів.

Підстав для
призначення справи до розгляду з повідомленням осіб, визначених ст. 384 КПК
України, немає.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а :

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

Паневін В.О.
Кліменко М.Р.
Школяров В.Ф.