провадження № 1/229/71/12 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2012 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Гарник М.С.

при секретарі Добровольській М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чечельник кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки та мешканки селище Чечельник , Вінницької області, вулиця Леніна, 52/12, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонерка, не судима у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

з письмової скарги ОСОБА_2 вбачається, що 23.03.2011 року біля 15 години у її власній квартирі в селищі Чечельник, по вулиці Леніна, 52/10, ОСОБА_1 з неприязненого мотиву спричинила її умисні легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою розладу здоров"я, нанісши декілька ударів взуттям, яке тримала в руці, в область лівого ока та в інші частини тіла. Просила порушити щодо ОСОБА_1 кримінальну справу за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала свою скаргу і пояснила, що проживає з підсудною ОСОБА_1 в одному будинку . Їхні квартири знаходяться на одній площадці. ОСОБА_2 та ОСОБА_1тривалий час перебувають в неприязнених стосунках.

23.03.2011 року після 15 години ОСОБА_1 після словесної суперечки безпідставно забігла в коридор її квартири, м"яким предметом вдарила кілька раз у ліве око. За нею у квартиру забігла дочка ОСОБА_1 ОСОБА_3, яка вдарила кілька раз ОСОБА_2 головою об стіну. В той же день ОСОБА_2 зверталася в міліцію зі скаргою на дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Наступного дня за медичною допомогою зверталася до окуліста в Чечельницьку районну лікарню. Окуліст спочатку не хотіла надавати їй будь-якої допомоги і лише потім дала направлення в обласну лікарню. У квітні місяці 2011 року лікувала очі в обласній лікарні ім.Пирогова. На лікування витратила значні кошти. Просить стягнути з ОСОБА_1 897.17 гривень матеріальної та 3000 гривень моральної шкоди.

Підсудна ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала і пояснила, що ніколи будь-яких ударів ОСОБА_2 не заподіяла. Підтвердила, що дійсно між нею і ОСОБА_2 мав місце словесний конфлікт 23.03.2011 року, ініціатором якого була ОСОБА_2, яка знаходиться в неприязнених стосунках зі всіма сусідами будинку і намагається зі всіх стягнути матерільну та моральну шкоду. Постійно пише скарги в міліцію на ОСОБА_1 та сусідів, а фактично ОСОБА_2 міг заподіяти ушкодження син - алкоголік. Просить її виправдати.

Відповідно до вимог ст.27 КПК України справи про злочини, передбачені ст.125 КК України щодо дій, якими заподіяно шкоду правам та інтересам окремих громадян, порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, якому і належить в у такому разі право підтримувати обвинувачення.

Отже, ОСОБА_2 звертаючись до суду зі скаргою про обвинувачення ОСОБА_4 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, зобов"язана була у скарзі вказати докази винності ОСОБА_4, а також доказати винність ОСОБА_4 під час судового слідства. Суд вважає, що ОСОБА_2 ні в своїй скарзі до суду, ні під час судового слідства цього не довела.

Так, потерпіла ОСОБА_2 під час судового слідства вказує, що 23.03.2011 року після 15 години внаслідок суперечки підсудна ОСОБА_1 завдала їй легкі тілесні ушкодження, нанісши м"яким предметом удар у ліве око, а ОСОБА_3 вдарила кілька раз головою об стіну.

Ці покази потерпілої ОСОБА_2 спростовує підсудна ОСОБА_1

Також ці покази потерпілої ОСОБА_2 спростовуються записом в амбулаторній карточці ОСОБА_2Р лікаря-травматолога від 17.03.2011 року, якому вона пояснила, що 17.03.2011 року її побила сусідка. При огляді цим лікарем було виявлено садно в ділянці перенісся, садно в ділянці нижньої повіки cправа, скальповані рани в ділянці лівої щоки ( а.с.24, зворотна сторона).

Із запису в амбулаторній карточці ОСОБА_2 ( а.с.24), дата якого виправлена, вбачається, що ОСОБА_2 скаржилася лікарю на різко понижений зір на ліве око після удару по голові ( зі слів хворої). Під час судового слідства ОСОБА_2 пояснила, що головою об стіну її била ОСОБА_3, а не ОСОБА_1.

Із акта №54 судово-медичного освідування від 29.03.2011 року , із заключення експерта (експертиза по медичних документах) від 24.01.2012 року вбачається, що станом на 29.03.2011 року у потерпілої ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження у вигляді саднин на правій кисті, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров"я. Будь-яких пошкоджень в області лівого ока не встановлено. Виставлений в амбулаторній картці діагноз: "Частковий гемофтальм" до уваги прийнятий бути не може,оскільки об"єктивно не підтверджений.

Відповідно до ст.76 КПК України лише експерт може встановити тяжкість і характер тілесних ушкоджень.

ОСОБА_2 посилаючись у скарзі на акт №54 від 29.03.2011 року судово-медичного освідування, яким ніби-то підтверджується, що ОСОБА_1 заподіяла її легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою розладу здоров"я, не вказує, що ОСОБА_1 завдала їй легкі тілесні ушкодження у виді садин на правій кисті. Про це вона також не заявила під час судового слідства.

Тобто ні в скарзі, ні під час судового слідства ОСОБА_2 не підтвердила суду, що ОСОБА_4 завдала їй легкі тілесні ушкодження у виді часткового гемофтальму лівого ока.

Під час судового слідства судом досліджено документ, який є доказом по справі - виписка з медичної картки стаціонарного хворого (а.с.9). Зміст даної виписки вказує, що хвора ОСОБА_2 з 04.04. по 22.04.2011 року лікувала післятравматичний гемофітальм лівого ока, але він ніяк не вказує, що цю травму ОСОБА_2 спричинила ОСОБА_4, оскільки з акту судово-медичного дослідження №54 від 29.03.2011 року вбачається, що у ОСОБА_2 на цю дату будь-яких ушкоджень на обличчі та на лівому оці не виявлено.

До закінчення судового слідства ОСОБА_2 не заявляла клопотань в порядку доповнень про витребування чи дослідження інших доказів.

Також вона заявила, що не потрібно викликати свідків працівників міліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, лікаря ОСОБА_7, оскільки вони не підтвердять вини ОСОБА_4 Отже, оцінивши надані ОСОБА_2 докази по справі, суд вважає, що ці докази не підтверджують винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме у заподіянні ОСОБА_2 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили післятравматичний гемофтальм лівого ока, а тому ОСОБА_4 необхідно виправдати, оскільки в її діях немає складу злочину.

Інші належні докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_4 інкримінованого її діяння, по справі відсутні, і можливість збору нових доказів, що могли б дійсно підтвердити вину підсудньої, вичерпані.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час судового слідства покази ОСОБА_2 досить суперечливі, протирічать один одному.

Суд з власної ініціативи не може збирати докази винності підсудної ОСОБА_4

Цивільний позов необхідно залишити без задоволення як недоведений.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст. ст. 321, 323,324,327 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1, яка звинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, виправдати, оскільки в її діях відсутній склад злочину.

Цивільний позов необхідно залишити без задоволення .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області на протязі п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: підпис

Вірно:суддя ОСОБА_8