Справа № 161/6327/15-к
Провадження № 1-кп/161/316/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 07 травня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000253, що надійшов з прокуратури Луцького району 24.04.2015 з обвинувальним актом та угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, українця, гр.України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого підводчиком СТзОВ «Романів», мешканця АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України судимості не має;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 в період з 06 по 13 квітня 2015 року близько 08.30 год., перебуваючи на території СТзОВ «Романів», що по вул. Ставковій, 5 с. Романів Луцького району, являючись працівником даного підприємства, шляхом вільного доступу, намагався таємно викрасти з корівника 8 мішків концкормів загальною вагою 280 кг на загальну суму 518 грн., які виніс з приміщення та сховав в скирті соломи, щоб в подальшому відвезти додому, однак не довів свої дії до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений директором даного товариства ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 15ч.3, 185 ч.1 КК України, тобто таємно викрав чуже майно, однак не довів свої дії до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Під час досудового провадження між потерпілим СТзОВ « ОСОБА_6 », в особі директора ОСОБА_4 , та підозрюваним ОСОБА_5 , зокрема, 20.04.2015 укладено угоду про примирення. Згідно з угодою сторони погоджуються про відсутність, на час її складання, матеріальних і моральних претензій з боку потерпілого СТзОВ « ОСОБА_6 », в особі ОСОБА_4 , оскільки збитки повністю відшкодовані, та на об`єм визнання вини обвинуваченим, який повністю визнав винність у скоєнні інкримінованого злочину. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.1 КК України у виді 240 годин громадських робіт.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, а потерпілий СТзОВ « ОСОБА_6 », в особі директора ОСОБА_4 , розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст.56, 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання, відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим СТзОВ « ОСОБА_6 », в особі директора ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, залишити за належністю законному володільцеві.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 20.04.2015 у кримінальному провадженні №0000253, укладену між потерпілим СТзОВ « ОСОБА_6 », в особі директора ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.1 КК України, призначивши покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Речові докази 8 мішків з осипкою (концкормами), що передані на зберігання представнику потерпілого залишити за належністю законному володільцеві ОСОБА_4 .
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: