АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6753/13-к Номер провадження 11-кп/786/229/2013Головуючий у 1-й інстанції Микитенко Віталій Михайлович Доповідач ап. інст. Гавриш В. М.
Категорія ст. 289 ч. 2 КК Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді Гавриша В.М.

суддів Довгаль С.А. Костенко В.Г.

при секретарі Гринь А.В.

з участю прокурора Гомля О.В.

захисника ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Октябрського району м. Полтави та обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02 липня 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Кочубеївка, Чутівського району, Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, студент Державного національного курсового комбінату, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого,-

визнаний винним та засуджений:

за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на 3 роки.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець с.м.т. Велика Багачка, Полтавської області, українець, громадянин України, працюючий токарем Полтавського автоагрегатного заводу, проживаючий в АДРЕСА_1, раніше не судимий,-

визнаний винним та засуджений:

за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на 3 роки.

По справі вирішено питання речових доказів.

Вироком суду встановлено, що наприкінці березня 2013 року в нічний час ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4, перебуваючи поблизу будинку № 2/14 по вул. Станіславського в м. Полтава намагалися незаконно заволодіти належним потерпілому ОСОБА_7 транспортним засобом марки ЗАЗ 110240 д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 800 грн., однак не довели свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Крім того, 05.04.2013 року у нічний час ОСОБА_5 одночасно за попередньою змовою з ОСОБА_4, перебуваючи поблизу будинку № 5-а по вул. Освітянській в м. Полтава намагалися повторно та незаконно заволодіти транспортними засобами: автомобілем марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_6, вартістю 12 878 грн. 61 коп., що належить потерпілому ОСОБА_8, автомобілем марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_7, вартістю 11 336 грн. 06 коп., що належить потерпілому ОСОБА_9, автомобілем марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_5, вартістю 13 560 грн. 49 коп., що належить потерпілому ОСОБА_10 однак не довели свої злочинні наміри до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Продовжуючи злочинну діяльність обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4, із автомобіля марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_5 належного ОСОБА_10, в цієї ж ночі, за попередньою змовою між собою, таємно і одночасно викрали автомобільні колонки «Blaupunkt GT -1 E100w», вартістю 160 грн., чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вироком суду, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнані винними також в тому, що 05.04.2013 року у нічний час, за попередньою змовою між собою, біля будинку № 5-а по вул. Освітянській в м. Полтава, незаконно заволоділи транспортним засобом марки ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_4, вартістю 9 944 грн.57 коп., що належить потерпілому ОСОБА_11 після чого були затримані працівниками правоохоронних органів.

На вирок суду прокурорам Октябрської прокуратури м. Полтави подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду скасувати у звязку з мякістю призначеного обвинуваченим покарання та неправильного застосування кримінального закону, тобто ст. 69 КК України, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.2 ст. 289 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України і за сукупністю злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.

Одночасно прокурор просить новим вироком призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч 2 ст.289 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України і за сукупністю злочинів остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.

В поданій апеляції прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили ряд тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, на момент вчинення злочинів ніде не працювали, не мали постійного джерела доходу та міцних соціальних звязків, що дає підстави вважати про необхідність призначення їм більш суворого покарання.

Крім того, прокурор звертає увагу апеляційної інстанції на те, що при застосування ч.1 ст. 70 КК України судом першої інстанції не вирішено питання про застосування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна.

В поданій апеляційні скарзі, обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи обставини вчинених злочинів, їх доведеність та вірність кваліфікації, просить апеляційну інстанцію помякшити призначене покарання, посилаючись на те, що він визнав вину повністю, щиро кається у вчинених злочинах, не був ініціатором їх вчинення, а за час перебування під вартою усвідомив негативність своєї поведінки, що, на його думку, дає підстави до застосування ст. 75 КК України і та враховано судом першої інстанції.

Інші учасники процесу, в тому числі потерпілі, вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора Гомлю О.В., яка підтримала подану апеляційну скаргу в частині призначеного покарання та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_5, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_4 і в його інтересах захисника ОСОБА_2, які заперечували проти задоволення скарги прокурора, обговоривши обґрунтування поданих апеляційних скарг та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не знаходить підстав до їх задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції її розгляд, у відповідності до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, проводився за спрощеним порядком дослідження доказів, оскільки обвинуваченими та іншими учасниками процесу не оспорювалися обставини вчинених злочинів і розмір завданих збитків, юридична кваліфікація вчиненого, а вина у їх вчиненні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнана повністю.

За таких умов, обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинувачених в апеляційній інстанції не оскаржується та не переглядається.

Стосовно міри та виду призначеного судом покарання обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_4 колегія суддів вважає, що місцевим судом в повній мірі та обєктивно враховані характеризуючи дані щодо обвинувачених осіб та обставини вчинення ними кримінальних правопорушень.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не має судимостей, позитивно характеризується з місць навчання, зокрема з Чутівського ПТУ-55 та Полтавського державного навчально-курсового комбінату агропромислового комплексу, студентом якого ОСОБА_5 є і на теперішній час, на обліку в Полтавських обласних наркологічному та психоневрологічних диспансерах не перебуває.

/ т.2 а. с. 69, 71-72, 74 -75 /

З моменту затримання, при проведенні досудового слідства і в суді ОСОБА_5 свою вину у вчинених злочинах визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розслідуванню.

Аналогічним чином суд першої інстанції при призначенні покарання обгрнутованої врахував і позитивні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4, який також раніше не судимий, на обліку в Полтавських обласних наркологічному та психоневрологічних диспансерах не перебуває, вину визнав повністю, у вчинених злочинах щиро кається.

/ т.2а.с.78-79, 86 -87/,

Досудовим слідством та судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце роботи токаря Полтавського автоагрегатного заводу та міцні соціальні звязку, а тому твердження прокурора в апеляційній скарзі про протилежне, не відповідає дійсності.

/ т. 2 а. с. 61, 99 /

Нарешті досудовим слідством в обвинувальному акті зазначено, що завдана обвинуваченими матеріальна шкода має незначний розмір та потерпілими повністю відшкодована, а обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не встановлено.

/ т. 3 а. с. 101 102 /

Враховуючи сукупності перелічених обставин та позитивних даних про обвинувачених, суд першої інстанції обгрунтовано призначив реальне покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 69 КК України, а тому, на переконання апеляційної інстанції, воно є законним і справедливим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим судом в повній мірі дотримані вимоги ст. 65 КК України, яка встановлює загальні засади призначення покарання, а саме призначене обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, нижче від найнижчої межі є достатнім для їх виправлення та запобігання вчинення ним інших злочинів.

За таких умов, колегія суддів не знаходить підстав до скасування вироку у звязку з призначенням надмірно мякої міри покарання, постановлення нового та задоволення апеляції прокурора.

Поряд з цим, колегія суддів не знаходить підстав до задоволення апеляції і обвинуваченого ОСОБА_5, оскільки ним вчинено 6 злочинів, із яких, відповідно до ст. 12 КК України, два злочини є тяжкими та становлять підвищену суспільну небезпеку, злочини були припинені внаслідок втручання правоохоронних органі, а тому застосування ст. 75 КК України, як про це він просить в апеляції, не буде відповідати вимогам ст. 65 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення, в тому числі вирок повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Із мотивувальної частини вироку вбачається, що при вирішенні питання про призначення додаткової міри покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вигляді конфіскації майна, суд не знайшов підстав до його застосування і такий висновок належним чином вмотивував, при цьому послався на відсутність тяжких наслідків, думку потерпілих, наявність декількох помякшуючих покарання обставин та конкретні обставини по справі.

/ т. 3 а. с. 56 /

Поряд з цим, в резолютивній частині вироку, суд, призначаючи покарання обвинуваченим по кожній з інкримінованих їм статтям, які передбачають можливість застосування додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, зрозуміло вказав, що зазначена додаткова міра покарання судом не призначається, а тому не застосовував додаткового покарання у виді конфіскації майна,

За таких умов, відсутність вказівки суду про не призначення цієї ж додаткової міри покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі ч.1 ст. 70 КК України, не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального Кодексу, яке б тягло за собою скасування вироку, оскільки, виходячи з його змісту, таке судове рішення зрозуміле та належним чином вмотивоване.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Октябрського району м. Полтави та обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02 липня 2013 року стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4- без змін.

С У Д Д І:

ГАВРИШ В.М. ДОВГАЛЬ С.А. КОСТЕНКО В.Г.