справа № 164/406/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
представника Маневицької ВК № 42 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
1) 25 листопада 1974 року Підволочинським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 140 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 6 березня 1976 року по відбуттю строку покарання;
2) 26 жовтня 1977 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 15 жовтня 1979 року умовно достроково на 2 роки 3 місяці 12 днів;
3) 27 січня 1983 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ст. 17, ч. 3 ст. 117, ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ст. 42 КК України на 8 років позбавлення волі. Звільнений 15 листопада 1990 року по відбуттю строку покарання;
4) 23 червня 1999 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 226-6, ст. 14 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 7 квітня 2000 року виправні роботи на 7 місяців 18 днів з відрахуванням 20 % в дохід держави;
5) 30 червня 2006 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Тернопільського обласного суду від 29 листопада 2006 року вирок змінено вважати засудженим за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 3 червня 2010 року виправні роботи на 7 місяців 11 днів з відрахуванням 20 % в дохід держави. Звільнений 14 березня 2011 року по відбуттю виправних робіт;
6) 10 серпня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 19 грудня 2012 року вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі;
засудженого 1 квітня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 10 липня 2013 року вирок змінено вважати засудженим за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,
про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, -
Початок строку - 5.04.2012 року. Кінець строку - 5.11.2015 року.
1 квітня 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд із вказаною заявою, яку мотивував тим, що на його думку, є всі законні підстави для застосування відносно нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання, а тому просив заяву задовольнити.
Заслухавши пояснення засудженого, який просить застосувати відносно нього умовно дострокове звільнення від відбування покарання, думку представника адміністрації Маневицької виправної колонії УДПтС України у Волинській області № 42, який заяву не підтримав, висновок прокурора, який заперечував щодо застосування відносно даного засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заяву засудженого ОСОБА_5 слід повернути засудженому з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим…не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Частинами 3, 7 ст. 154 КВК України унормовано, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. У разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
В судовому засіданні встановлено, що комісією Маневицької ВК № 42 10 вересня 2013 року ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, як такому, що не підлягає переведенню до дільниці соціальної реабілітації. 28 січня 2014 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення. 26 серпня 2014 року ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що він не довів свого виправлення, комісією установи відмовлено у застосуванні відносно нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
Із довідки Маневицької ВК № 42 про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 від 7 квітня 2015 року вбачається, що на момент розгляду справи накладені на нього три стягнення у встановленому законом порядку погашені, за сумлінну поведінку та участь у покращенні комунально побутових умов відділення один раз заохочувався адміністрацією установи.
Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання, мають відповідати вимогам, передбаченим ст. 110 Виправно-трудового кодексу України. Коли ці вимоги не виконано (характеристика не відображає процесу виправлення засудженого або стосується не всього періоду відбування ним покарання, немає даних про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків, не подано витяг із рішення спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх тощо) і заповнити ці прогалини в судовому засіданні неможливо, суддя на стадії підготовки справи до розгляду повертає матеріали для відповідного оформлення, а коли недоліки виявлено в судовому засіданні, - ухвалює відповідну постанову, в якій зазначає підстави для повернення матеріалів.
За вимогами ч. 3 ст. 154 КВК України клопотання про умовно дострокове звільнення подається органом або установою виконання покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
В даному випадку замість органу, що відає виконанням покарання до суду із клопотанням про умовно дострокове звільнення звернувся сам засуджений, що суперечить вимогам вищевказаної статті.
А тому, зважаючи на вищевикладене, та беручи до уваги зміст ч. 7 ст. 154 КВК України, відповідно до якої в разі прийняття рішення про відмову в умовно достроковому звільненні засуджений ОСОБА_5 зможе повторно звернутися до суду з аналогічним клопотанням не раніше ніж через рік після відмови суду щодо такого звільнення, тобто, таким чином погіршиться становище засудженого, суд приходить висновку про доцільність повернення даної заяви засудженому ОСОБА_5 .
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. 369, 537 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання повернути засудженому.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду ОСОБА_1