У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Канигіної Г.В.,
Лавренюка М.Ю.

розглянула у судовому засіданні у
м. Києві 1 лютого 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 20 вересня 2005 року.

Зазначеним
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, судимого: 29.07.1994 року за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 143 КК
України - на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 18.02.1998 року за ч. 3 ст.
140, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 193 КК України - на 4 роки позбавлення волі;
26.05.1999 року за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК України - на 9 років
позбавлення волі, постановою від 29.07.2003 року невідбуту частину покарання у
виді позбавлення волі замінено на обмеження волі, звільненого 08.04.2004 року
умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 19 днів,

засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі.

За сукупністю вироків
на підставі ст. 71 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено покарання 2 роки 6 місяців
обмеження волі.

На відшкодування
шкоди, завданої злочином, з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 постановлено
стягнути 774 грн.

В апеляційному
порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_1
засуджено за те, що він 11 липня 2005 року поблизу будинку АДРЕСА_1, шляхом
обману та зловживаючи довірою, повторно, заволодів мобільним телефоном
потерпілого ОСОБА_2 вартістю 774 грн.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на
те, що злочину він не вчиняв, а на досудовому слідстві визнав себе винуватим у
його вчиненні внаслідок незаконних методів ведення слідства, та на істотні
порушення вимог кримінально-процесуального
законодавства, просить скасувати вирок, а справу направити на нове
розслідування.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Твердження
засудженого про те, що його показання на досудовому слідстві, в яких він визнав
себе винуватим у вчиненні злочину, органами досудового слідства отримані
незаконно, є безпідставними.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 на
досудовому слідстві визнавав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому
злочину. Визнаючи себе винуватим у вчиненні злочину в судовому засіданні,
ОСОБА_1 не скаржився на застосування до нього таких заходів на досудовому
слідстві й не оспорював фактичні обставини справи. З огляду на це, суд за
згодою учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів
стосовно всіх фактичних обставин справ. При цьому ОСОБА_1 було належним чином
роз'яснено зміст ч. 3 ст. 299 КПК України, що підтверджується даними протоколу
судового засідання, на який не принесено зауваження та розпискою ОСОБА_1 (а.с.
49, 51).

Встановлені по
справі фактичні обставини свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, за який його засуджено, а його дії за ч. 2 ст. 190 КК України
кваліфіковано правильно.

Призначене
ОСОБА_1 як за ч. 2 ст. 190 КК України, так і на підставі ст. 71 КК України,
покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні суд урахував
ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що
пом'якшують покарання.

Не можна погодитись
із іншими доводами ОСОБА_1 про порушення як органами досудового слідства так
і судом вимог кримінально-процесуального закону.

Зі справи видно, що,
оголосивши обвинуваченому про закінчення досудового слідства, слідчий надав ОСОБА_1 можливість
ознайомитись з матеріалами справи. Таким правом ОСОБА_1
скористувався, про що свідчить підписаний останнім відповідний протокол (а.с.
38).

Крім того, з
протоколу судового засідання та заяви ОСОБА_1 вбачається, що копію
обвинувального висновку йому вручено з дотриманням вимог ч.ч. 2, 3 ст. 286 КПК
України.

Не
порушено судом і вимог законодавства щодо обов'язковості вручення ОСОБА_1 копії
вироку.

Оскільки
засуджений не знаходився під вартою, а при постановленні вироку як запобіжний
захід йому було визначено підписку про невиїзд, ОСОБА_1 не був позбавлений
можливості отримати копію вироку в суді.

Перевіркою
матеріалів справи не встановлено процесуальних порушень при дослідженні і
оцінці наведених у вироку доказів, які ставили б під сумнів правильність
висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
зазначеного у вироку злочину.

Підстави для
призначення справи до розгляду в касаційній інстанції Верховного Суду України з
повідомленням учасників процесу не встановлено.

Керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

засудженому
ОСОБА_1 в задоволенні його касаційної скарги відмовити.

С У Д Д І :

КРАВЧЕНКО К.Т. КАНИГІНА Г.В. ЛАВРЕНЮК М.Ю.