Справа №1-93/2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007 року Кіровоградський
районний суд Кіровоградської

області в
складі:

головуючого - судді
Пономаренко В.Г.,

при секретарі - Мартинюк Є.Я.,

за участю
прокурора - Варакін
О.В.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Туліголово Кролевецього району, Сумської області ,
мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта повна
загальна середня, розлученого, проживаючого у незареєстрованому шлюбі, не працюючого, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст.
164 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів) за таких обставин.

Відповідно
до рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11.12.2000 року ОСОБА_1 зобов"язаний до сплати
коштів (аліментів) на утримання свого сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь колишньої дружини
ОСОБА_3 в розмірі 14 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи виплату з 27.11.2000 року і до
повноліття дитини.

Разом з
тим, починаючи з 27 листопада 2000 року
(4 дні) і протягом грудня 2006 року (31 день),
12 місяців (365 днів) 2001 року,
12 місяців (365 днів) 2002 року,
12 місяців (365 днів) 2003 року,
12 місяців (366 днів) 2004 року,
12 місяців (365 днів) 2005 року,
12 місяців (365 днів) 2006 року,
січня 2007 року (31 день), лютого
2007 року (28 днів), березня 2007 року
(31 день), квітня 2007 року (30 днів) та
15 днів травня 2007 року, а всього на
протязі 6 років 5 місяців 19 днів (2361 день) ОСОБА_1 злісно ухилявся від
сплати аліментів на утримання сина, а
саме: перебуваючи працездатним, з метою
ухилення від сплати аліментів, маючи
доходи від неофіційних заробітків протягом зазначеного періоду: з 27 листопада
2000 року по 15 травня 2007 року, ніяких
грошових перерахувань і передач на адресу сина та колишньої дружини ОСОБА_3 не
здійснював, будь-якої матеріальної
допомоги їм не надавав, участі в
матеріальному утриманні свого сина ОСОБА_2,
не приймав, на неодноразові
попередження державного виконавця про кримінальну відповідальність за ухилення
від сплати аліментів не реагував. Заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за
період з 27.11.2000 року по 15.05.2007 року в грошовому
виразі становить 7199 грн.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю і
пояснив, що з листопада 2000 року за рішенням
суду він зобов"язаний до сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_2, 1996
року народження, який проживає разом
з його колишньою дружиною ОСОБА_3, шлюб
з якою було розірвано в 1997
році. До 2000 року він
допомагав матеріально своїй колишній дружині утримувати сина і нарікань від неї
з цього приводу не було. За рішенням суду він аліменти не сплачував, оскільки на той час він

2

зійшовся
з іншою жінкою і треба було піклуватися про свою нову сім"ю. У зазначений
період часу він неодноразово змінював місце роботи, працював у різних місцях, мав неофіційні заробітки, але матеріальної допомоги на утримання сина
ОСОБА_2 не надавав. Про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати
аліментів він був попереджений, але
цьому значення не придав. Винним себе визнає і у вчиненому щиро кається. Надалі
буде сплачувати аліменти регулярно і погасить заборгованість.

Суд
визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно обставин справи які ніким
не оспорювалися, проти чого учасники
судового розгляду не заперечували. Дослідивши обставини справи у відповідності
з вимогами ст. 299 КПК України, суд приходить до висновку про доведеність
вини підсудного у вчинені злочину і вважає правильним кваліфікацію його дій за
ч.1 ст.
164 КК України, так як він
вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів).

Призначаючи
підсудному покарання, суд виходить із
вимог ст. 65
КК України, щодо ступеню тяжкості
вчиненого ним злочину, особи винного та
обставин, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Підсудним
вчинено злочин, який згідно до ст. 12 КК України є
злочином невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного
ОСОБА_1, суд у відповідності зі ст. 66 КК України, визнає його щире каяття, вчинення злочину вперше.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Враховуючи
конкретні обставини справи, а також
особу підсудного, який характеризується
позитивно, вчинив злочин вперше, у вчиненому щиро покаявся, суд приходить до висновку про можливість
виправлення підсудного без ізоляції від суспільства і вважає за можливе
звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.
ст. 321-324 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним за ч. 1 ст. 164 КК України і
піддати покаранню у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

На
підставі ст. 75
КК України ОСОБА_1 від відбування призначеного йому покарання звільнити з
випробуванням строком на Ірік.

У
відповідності зі ст. 76
КК України, зобов'язати ОСОБА_1п
овідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця
проживання, роботи, періодично з'являтися для реєстрації в
зазначені органи.

На
період апеляційного оскарження обрати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через
Кіровоградський районний суд протягом 15
діб з моменту його проголошення.