районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________
Справа № 1-789/11
ВИРОК

Іменем України

12 липня 2012 року
м.
Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -судді Чернієнка С.А.

при секретарі Пучко І.В.

за участю прокурора Філонок О.В.,

потерпілої ОСОБА_1 та
підсудного,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду кримінальну
справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.
Миколаєві, є громадянином України,
неодруженим, має повну загальну
середню освіту, не працює, є раніше
судимим 21 червня 2011 року Ленінським
районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 122
КК України до позбавлення волі строком
на три роки зі звільненням від
відбування цього покарання на підставі
ст. 75 КК України з випробуванням
строком на два роки, проживає за
адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2
ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У період часу з 25 листопада 2010 року по 04
грудня 2010 року ОСОБА_2, знаходячись за
адресою: АДРЕСА_2, діючи умисно з
корисливих мотивів, зловживаючи
довірою ОСОБА_3, заволодів грошовими
коштами останньої на загальну суму 2 250
грн., які потерпіла передала йому для
виготовлення меблів. Викраденими
коштами ОСОБА_2 розпорядився на власний
розсуд.

24 грудня 2010 року, у денний час, ОСОБА_2,
знаходячись у приміщенні магазину
«Мебельні технології», розташованому
за адресою: м. Миколаїв, вул. 12-та
Повздовжня, 63, повторно, діючи умисно з
корисливих мотивів, з метою
заволодіння чужим майном, зловживаючи
довірою та ввівши в оману ОСОБА_4, в її
присутності оформив на своє ім'я
замовлення на виготовлення двох
стільниць «Парадіз»на загальну суму 1
500 грн., які пообіцяв встановити вдома у
потерпілої і за які розплатилася
остання, а також попросив ОСОБА_4
передати йому 50 грн. для прискорення
процесу виготовлення зазначених
стільниць. Однак, того ж дня,
продовжуючи реалізацію свого
злочинного наміру, спрямованого на
заволодіння майном ОСОБА_4, ОСОБА_2,
відразу після того як потерпіла
залишила приміщення магазину, не
повідомивши її про це, скасував вказане
замовлення та отримавши з каси
магазину 1 500 грн. заволодів ними та
грошовими коштами у сумі 50 грн.,
одержаними ним за прискорення
виготовлення замовлення.

Також, наприкінці грудня 2010 року, у
денний час, ОСОБА_2, знаходячись у
будинку АДРЕСА_3, повторно, діючи умисно
з корисливих мотивів, зловживаючи
довірою ОСОБА_5, заволодів грошовими
коштами останнього на загальну суму 1 600
грн., які потерпілий передав йому для
виготовлення меблів. Викраденими
коштами ОСОБА_2 розпорядився на власний
розсуд.

Крім цього, 11 липня 2011 року, у денний
час, ОСОБА_2, знаходячись у будинку
АДРЕСА_4, повторно, діючи умисно з
корисливих мотивів, зловживаючи
довірою неповнолітньої ОСОБА_6 та
ввівши її в оману щодо отримання
дозволу старшої сестри і потерпілої
щодо виносу з будинку для ремонту
комп'ютера у зборі загальною вартістю 3
955 грн., який належить ОСОБА_1, винісши
останній з будинку, заволодів ним та
розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2
у пред'явленому йому обвинуваченні у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
190 КК України, винним себе визнав
повністю та повідомив, що дійсно у
листопаді 2010 року він з потерпілою
ОСОБА_3 уклали договір про виготовлення
меблів. ОСОБА_3 передала йому грошові
кошти в загальній сумі 2 250 грн., які він
витратив на придбання матеріалів для
виконання іншого замовлення, а
замовлення ОСОБА_3 не виконав. При цьому
він дійсно обіцяв привезти меблі 12
грудня 2010 року, однак так і не привіз, а
також не повернув грошей. У грудні 2010
року до нього звернулася потерпіла
ОСОБА_4 і замовила кухню. З нею він
поїхав до магазину «Мебельні
технології», де на його ім'я було
оформлено замовлення двох стільниць,
за що потерпіла заплатила 1 500 грн.. Крім
цього, тоді ж потерпіла передала йому
на його вимогу іще 50 грн. для того, щоб
домовитись про швидке виготовлення
стільниць. Через два дні, оскільки йому
були необхідні кошти на придбання
матеріалів для виготовлення іншого
замовлення, він скасував замовлення
стільниць і забрав 1 500 грн.. Потерпілу
ОСОБА_4 він про це не повідомив. Пізніше
після висунення ОСОБА_4 претензій, він
повернув їй 400 грн., але розписки про це
не брав, і підтвердити це нічим не може.
Наприкінці грудня 2010 року до нього
звернувся потерпілий ОСОБА_5 та зробив
замовлення міжкімнатних дверей і
заплатив за це 1 600 грн.. Дверей він
ОСОБА_5 не зробив і гроші, сплачені ним,
також витратив на придбання матеріалів
для виготовлення іншого замовлення. У
липні 2011 року він з будинку своєї
співмешканки ОСОБА_6 взяв комп'ютер,
який належить її матері, повідомивши
молодшій сестрі співмешканки, що бере
його для ремонту, і заклав за 500 грн.
своєму знайомому. Гроші витратив на
придбання матеріалів для виконання
замовлення на виготовлення меблів.

Крім власних показань підсудного, вина
останнього в інкримінованих йому
злочинах повністю знайшла своє
підтвердження у досліджених судом
доказах.

Так, у ході судового слідства потерпіла
ОСОБА_3 повідомила, що з травня 2010 року
на гаражі підсудного висіла вивіска
про те, що він виготовляє меблі на
замовлення. Вона звернулася до ОСОБА_2
для замовлення меблів. Підсудний
провів необхідні заміри в її будинку, і
в листопаді 2010 року вони уклали
контракт на виготовлення меблів.
Спочатку вона дала підсудному 1 000 грн.,
наступного дня -500 грн., а через тиждень
він сказав, що потрібні гроші ще й на
скло в сумі 750 грн. Всього вона передала
ОСОБА_2 гроші в загальній сумі 2 250 грн.
Підсудний сказав, що привезе меблі 12
грудня 2010 року, однак так і не привіз до
теперішнього часу. Грошей він також не
повернув.

Обставини, повідомлені підсудним і
потерпілою ОСОБА_3 об'єктивно
підтверджуються даними, що містяться у
договорі від 25.11.2010р. купівлі-продажу
кухні, укладеному між підсудним та
потерпілою ОСОБА_3 (а.с. 55), копії рахунку
від 25.11.2010р. (а.с. 54).

Допитана у суді потерпіла ОСОБА_4
повідомила, що підсудний проживав
неподалік від неї, і на двері його
гаражу була вивіска про те, що він
виготовляє меблі. 25 жовтня 2010 року вона
прийшла до підсудного і запитала, чи
зможе він зробити меблі для кухні. На це
ОСОБА_2 відповів, що зможе. 24 грудня 2010
року вона з підсудним поїхали за
меблями. Знаходячись у мебельному
магазині підсудний на своє ім'я оформив
замовлення двох стільниць, за що вона
заплатила 1 500 грн.. Усі квитанції
залишилися в ОСОБА_2. Крім цього, коли
вони вийшли з магазину, підсудний
сказав, що потрібно дати іще 50 грн. для
того, щоб домовитись про швидке
виготовили стільниць, і вона дала
ОСОБА_2 ці кошти. Потім підсудний
сказав, що поїде додому за
інструментами. Вона його чекала, однак
той не прийшов. Через день вона
звернулася до адміністратора
мебельного магазину, в якому вони
замовляли стільниці. Адміністратор їй
повідомив, що підсудний прийшов до них
та скасував замовлення, пояснивши, що
вона нібито від цього замовлення
відмовилася, і при цьому забрав кошти.
Коштів підсудний їй не повернув.

Свідок ОСОБА_7, яка у магазині «Мебельні
технології»працює
бухгалтером-касиром, в судовому
засіданні підтвердила факт скасування
підсудним замовлення стільниць та
повідомила, що з цього приводу були
складені відповідні бухгалтерські
документи, які вилучені працівниками
міліції.

Обставини, повідомлені підсудним,
потерпілою ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_7
об'єктивно підтверджуються даними, що
містяться у видаткових накладних №№
175645 та 175636 від 24.12.2010р. і поворотних
накладних №№ 7152 та 7171 від 24.12.2010р. (а.с.
104-107).

З оголошених у суді показань
потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 128) слідує, що
наприкінці грудня 2010 року на торці
одного з будинків по АДРЕСА_4 він
побачив оголошення про виготовлення на
замовлення меблів та, щоб замовити
міжкімнатні двері, зателефонував за
номером телефону, що був зазначений у
цьому оголошенні. 25 грудня 2010 року він
зустрівся з підсудним, замовив в нього
вказані двері і передав йому 1 600 грн. в
рахунок оплати замовлення. Пізніше він
зателефонував підсудному і спитав,
коли той виконає замовлення, на що
останній відповів, що скоро виконає.
Потім підсудний повідомив, що у нього
проблеми із міліцією, і гроші пішли на
оплату послуг адвоката. Після цього він
звернувся до міліції.

Допитана у суді потерпіла ОСОБА_1
повідомила, що підсудний був
співмешканцем її дочки ОСОБА_6. Якось
вона пішла на роботу, а коли
повернулася, то виявила пропажу
комп'ютеру, вартістю 3 955 грн., що
знаходився вдома. ОСОБА_2 прийшов і
сказав, що він забрав комп'ютер щоб його
відремонтувати. До цього вона
заборонила підсудному брати комп'ютер.
У той момент, коли ОСОБА_2 забирав
комп'ютер, її дочка вже вирішила з ним
розійтися. На момент виносу підсудним
комп'ютера у будинку була її молодша
дочка, якій він повідомив, що забирає
комп'ютер для ремонту. Пізніше ОСОБА_2
приніс їй системний блок, клавіатуру і
мишку від іншого комп'ютера, але вони є
значно дешевшими за той, який він виніс.

Неповнолітня свідок ОСОБА_9 суду
повідомила, що якось вона знаходилася
вдома. Прийшов підсудний, який був
співмешканцем її старшої сестри, і
повідомив, що забирає комп'ютер для
ремонту, що мати і сестра про це знають
і не заперечують. Він забрав комп'ютер.
Пізніше мати повернулася додому і
повідомила, що не дозволяла ОСОБА_2
забирати комп'ютер.

Допитана у суді свідок ОСОБА_6
підтвердила, що ні вона, ні мати не
дозволяли підсудному забирати з
будинку для ремонту комп'ютер і нічого
про це не знали.

Наведені вище докази узгоджуються між
собою, доповнюють одні одних, та
беззаперечно доводять вину ОСОБА_2 у
вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Дії підсудного досудовим слідством
правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК
України, як шахрайство -заволодіння
чужим майном шляхом обману чи
зловживання довірою, -вчинене повторно.

При призначенні покарання підсудному
суд, відповідно до ст. 65 КК України,
враховує, що він вчинив умисні
середньої тяжкості корисливі злочини,
його особу, а саме те, що він є раніше
судимим, не працює, має постійне місце
проживання, за місцем колишнього
проживання характеризується
задовільно, відсутність обставин, що
обтяжують та пом'якшують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за необхідне призначити ОСОБА_2 за
вчинені ним злочини покарання у виді
позбавлення волі строком на три роки,
яке вважає таким, що відповідає особі
підсудного та тяжкості вчинених ним
злочинів.

За сукупністю вказаних вище злочинів
та злочинів, за які його до чотирьох
років позбавлення волі засуджено
вироком Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13.02.2012р., оскільки перші
вчинено ним до ухвалення вказаного
вироку, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України,
суд вважає за необхідне, застосувавши
принцип поглинання менш суворого
покарання більш суворим, призначити
ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення
волі строком на чотири роки, яке вважає
необхідним та достатнім для
виправлення підсудного і попередження
вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 321-324, 330-335, 338, 343 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК
України, і призначити йому покарання у
виді позбавлення волі строком на три
роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим за сукупністю вказаних
вище злочинів та злочинів, за які
вироком Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13.02.2012р. йому призначено
покарання у виді чотирьох років
позбавлення волі, призначити ОСОБА_2
покарання у виді позбавлення волі
строком на чотири роки.

Строк відбування призначеного
покарання засудженим ОСОБА_2
відраховувати з 12 липня 2012 року.
Зарахувати у строк відбування
зазначеного вище показання відбуту
частину покарання, призначеного
вироком Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13.02.2012р., -у період з 14
серпня 2011 року по 11 липня 2012 року.

Речові докази у справі -видаткові
накладні №№ 175645 та 175636 від 24.12.2010р. і
поворотні накладні №№ 7152 та 7171 від
24.12.2010р., що зберігаються у справі,
-зберігати у справі.

Запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд, обраний щодо засудженого
ОСОБА_2 під час досудового слідства, до
набрання вироком законної сили
-змінити на взяття під варту.

На вирок може бути подано апеляцію до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Центральний районний суд
м. Миколаєва протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошення, а
засудженим -у той же строк з моменту
вручення йому копії вироку.

Головуючий: