У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.

суддів

Мороза М.А., Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним
поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на
вирок Октябрського районного суду м. Полтава
від 25 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судиму: вироком Октябрського районного суду м. Полтава
від 30.08.2000 року за ч.2 ст.229-6 КК України на 2 роки позбавлення волі; вироком
Ленінського районного суду м. Полтава від 16.11.2001 року за ч. 2 ст.309 КК України
на 2 роки 6 місяців позбавлення волі,

за ч.2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення
волі, ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення
волі, ч.2 ст.317 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 роки позбавлення
волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, судиму вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 14.12.2000 року
за ч.2 ст.229-6 і ч.1 ст.229-1 КК України на 3 роки позбавлення волі; вироком цього
ж суду від 26.02.2004 року за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення
волі,

за
ч.2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі, ч.3 ст.307 КК України із застосуванням
ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно ст.70 КК України ОСОБА_3 остаточно призначено 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком 3 роки. До них також застосовано вимоги ст.76 КК України;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_3, судиму вироком Полтавського районного суду Полтавської області
від 24.02.2006 року за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі, відповідно
до ст.75 КК України звільнену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 роки,

за ч.2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення
волі, ч. 3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки 3 місяці
позбавлення волі, ч.2 ст.317 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки
позбавлення волі.

На підставі
ст.70 КК України ОСОБА_2
призначено покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі, а згідно зі ст.
71 КК України остаточно - 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винуватими в тому, що влітку
2006 року в м. Полтава повторно без мети збуту ОСОБА_1 знайшла три, а ОСОБА_2 - чотири кущі маку, які перевезли до місця свого проживання,
а потім виготовили з них відповідно 2 мл., і 6 мл. опію ацетильованого, 3 мл. якого
вжили одразу, а решту залишили для зберігання. У той же час ОСОБА_3 придбала в невстановленої слідством особи 15,54 грами канабісу,
який зберігала за місцем свого проживання для власного вживання.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджено також за те, що вони у серпні
2006 року повторно незаконно з метою збуту
в складі організованої групи купували у невстановленої
слідством особи макову солому, перевозили її та виготовляли з неї наркотичний засіб
- опій ацетильований, який в період з 8 по 14 серпня 2006 року збули ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ще й за те, що вони
протягом указаного часу в м. Полтава організували та утримували місце для незаконного
виготовлення наркотичних засобів з корисливих мотивів.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись
на безпідставність застосування при призначенні ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 покарання ст.ст.69,75 КК України та невідповідність
призначеного їм покарання ступені тяжкості злочину та їх особам внаслідок м'якості,
просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали
справи, доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання
прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Твердження прокурора у касаційному поданні про те, що призначене ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 покарання не відповідає ступені тяжкості вчинених ними злочинів та їх особам внаслідок м'якості, ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цих вимог закону не враховано судом при призначенні ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 покарання.

Як убачається з вироку, суд, стверджуючи
про можливість призначення ОСОБА_3,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч.3 ст.307 КК України, а
останнім двом ще й за ч.2 ст.317 КК України на підставі ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої
межі, встановленої санкціями цих законів, та виправлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства і застосуванням
щодо них ст. 75 КК України, виходив лише з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають на утриманні малолітніх дітей, остання брала участь у вчиненні злочинів як виконавець,
усі вони, у тому числі й ОСОБА_3, щиро розкаялися й
активно сприяли розкриттю злочинів. Урахував суд також вік та стан здоров'я
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ту обставину, що всі засуджені вчинили злочин на ґрунті
залежності від опіоїдів.

З наведеного вбачається, що суд усупереч вимог закону одночасно застосував
положення ст.69 та ст.75 КК України на підставі одних і тих же пом'якшуючих
обставин.

Разом з тим, для призначення покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої в санкції статті Особливої частини КК України та звільнення особи
від відбування покарання з випробуванням, необхідно враховувати не тільки
обставини, що пом'якшують покарання, а і дані про особу винного, які б свідчили
про те, що призначене йому покарання, в тому числі зі звільненням від його
відбування з випробуванням, буде необхідним і достатнім для виправлення та
попередження вчинення ним нового злочину.

Як убачається з матеріалів справи і визнав суд, ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_2
характеризуються негативно; вчинили у складі організованої групи 12 епізодів
незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та інші злочини,
пов'язані з їх незаконним обігом; ці злочини скоїли на ґрунті залежності від
опіоїдів; ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають непогашені та не зняті у встановленому
законом порядку судимості за злочини, пов'язані з незаконним обігом наркотичних
засобів, а ОСОБА_2 учинила злочин у період іспитового строку.

Всі ці обставин залишились без належної оцінки суду, тоді як наведене в
сукупності свідчить про стійке небажання засуджених вставати на шлях
виправлення, а також про їх підвищену суспільну небезпечність і неможливість виправлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без
відбування покарання, а ОСОБА_2 у межах призначеного строку.

Отже, наведені в поданні доводи про м'якість призначеного ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 покарання є обґрунтованими, у зв'язку з чим відповідно до ст.ст.
398, 371, 372 КПК України вирок суду щодо них підлягає скасуванню,
а справа направленню на новий судовий розгляд через неправильне застосування кримінального закону та м'якість призначеного засудженим покарання.

При новому розгляді кримінальної справи
суд має ретельно перевірити зібрані в справі докази, дати їм належну оцінку і при
доведеності винності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вчинені інкримінованих злочинів призначити їм покарання відповідно до вимог ст.65 КК
України.

На підставі наведеного й, керуючись статтями
395 і 396 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, задовольнити.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 25 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд
у той же суд в іншому складі.

Судді:

СКОТАРЬ А.М.
КУЗЬМЕНКО О.Т. МОРОЗ М.А.