Провадження № 11-кп/779/68/2015
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та подану в його інтересах апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2014 року у кримінальному провадженні № 0001758 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 31.10.2006 року Івано-Франківським міським судом до одного року позбавлення волі, 06.02.2007 року Івано-Франківським міським судом до одного року шести місяців позбавлення волі, 08.04.2009 року Івано-Франківським міським судом до трьох місяців двох днів арешту, 07.02.2011 року Івано-Франківським міським судом до одного року обмеження волі, 19.06.2012 року Івано-Франківським міським судом до одного року десяти днів позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вироком Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.

Строк відбуття покарання обвинуваченому постановлено рахувати з 26.09.2014 року.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь держави 3441 грн. 36 коп. за проведення судово-трасологічних та судово-дактилоскопічних експертиз.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого на її користь 3985 грн. спричиненої злочином матеріальної шкоди, цивільний позов Житлово-експлуатаційної організації № 9 про стягнення на її користь 1207 гривень та позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення на його користь 2900 грн. спричиненої злочином матеріальної шкоди.

Вирішено питання про речові докази у відповідності з ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись із зазначеним вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 , що діє в його інтересах, подали апеляційні скарги, у яких, не оспорюючи кваліфікації вчиненого, вважають вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим та просять оскаржуваний вирок змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання. Зазначають, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не було враховано ряд істотних обставин та можливість призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 09.07.2014 року близько 04.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 проник у кладове приміщення, яке знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_2 та належить Івано-Франківській житлово-експлуатаційній організації № 9, звідки таємно викрав майно на загальну суму 614 грн.

02.08.2014 року близько 23.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 проник у кладове приміщення, яке знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав велосипед марки «Dunlop DS20LDS Mountain Bike», чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1846 грн.

Крім цього, в період часу з 20.00 год. 11.08.2014 року по 17.00 год. 12.08.2014 року обвинувачений проник у кладове приміщення, яке знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав майно на загальну суму 1397 грн., а також у кладове приміщення, яке знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_5 та належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав майно на загальну суму 7553 грн.

11.09.2014 року близько 02.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 проник у кладове приміщення, яке знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_6 та належить ОСОБА_12 , звідки таємно викрав майно на загальну суму 1431 грн.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи поданих ним та його захисником апеляційних скарг, пояснив, що вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та усвідомив протиправний характер своїх дій, просить пом`якшити призначене йому покарання;

- захисник просить змінити вирок відносно обвинуваченого та пом`якшити призначене судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України;

- прокурор вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, доводи обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на належно досліджених й правильно оцінених доказах, не оспорюються і апеляційному перегляду згідно ст. 404 КПК України не підлягають.

Що стосується покликання обвинуваченого та його захисника на суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України загальними принципами призначення покарання, є призначення покарання в межах санкції статті КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням положень загальної частини КК України, а також ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам вказаної статті та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання». При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також пом`якшуючі покарання обставини, зокрема ті, на які покликається захисник у поданій апеляційній скарзі, а саме: повне визнання вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Отже, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 судом призначене покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а з огляду на наявність пом`якшуючих покарання обставин та даних, що характеризують особу обвинуваченого в тому числі і те, що він неодноразово судимий, однак на шлях виправлення не став, відсутні підстави для пом`якшення призначеного покарання і застосування ст. 69 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для зміни вироку, оскільки вважає, що зазначене покарання є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 404, 405, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та подану в його інтересах апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - з часу отримання копії ухвали.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2