Справа № 559/627/13-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2013 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя: Юзьвяк Б.Г.,

за участю прокурора: Сабада О.М.,

при секретарі: Свирида М.І.,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області лейтенанта міліції ОСОБА_1, погоджене з прокурором Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_2, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не судимого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

Клопотання обгрунтовується наступними доводами. 21 лютого 2013 року, близько 00.15 години ОСОБА_3, перебуваючи на вулиці Грушевського м.Дубно, керуючись корисливим мотивом, вирішив вчинити крадіжку чужого майна з приміщення магазину «Продукти», що знаходяться по вул. Кременецька м. Дубно, Рівненської області.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3, 21 лютого 2013 року, біля 01.00 години, скориставшись відсутністю охорони магазину та сторонніх осіб на вулиці, шляхом пошкодження захисного ролету та склопакету вхідних дверей у магазин, проник в середину приміщення магазину «Продукти», що в м. Дубно по вул. Кременецька, 4 Рівненської області, звідки таємно викрав гроші в сумі 200 гривень та картки поповнення рахунків мобільних операторів стільникового звязку на суму 250 гривень, які належать ОСОБА_4.

Внаслідок скоєння даного злочину ОСОБА_4 було спричинено матеріальної шкоди на загальну суму 450 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України. Дії кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана із проникненням у інше приміщення.

В ході досудового розслідування було встановлено, номер однієї із карток поповнення рахунку, яка була викрадена із приміщення магазину «Продукти» і в результаті чого встановлено й абонентський номер телефону, яким поповнювався рахунок із використанням здобутої злочинним шляхом картки. Далі було встановлено, що абонентський номер рахунок якого було поповнено належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5.

ОСОБА_3, будучи допитаним як підозрюваний визнав факт вчинення крадіжки з магазину та дав вичерпні показання з приводу обставин її вчинення.

21 лютого 2013 року за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, в порядку ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не судимого, одруженого, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Підозрюваний ОСОБА_3 на даний час не судимий, але раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ряду крадіжок чужого майна поєднаних із проникненням у різні приміщення та знову вчинив тяжкий корисливий злочин, який відповідно до ч.3 ст. 185 КК України карається позбавленням волі на строк до 6 років, а це свідчить, про те, що перебуваючи на волі у нього є підстави переховуватися від органів досудового слідства, продовжити злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення з метою припинення якої слідчий вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід тримання під вартою. Крім того, відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно останнього може бути застосований.

Оскільки не було встановлено місця знаходження викрадених у магазині «Продукти» карток поповнення операторів мобільного звязку та грошових коштів то слідчий вважає, що існує ризик, знищення, переховування чи спотворення речей, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Проведеним про справі досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_6, але за даною адресою він не проживає, а фактично проживає за іншою адресою де не зереєстрований, що свідчить про те, що ОСОБА_3 може покинути місце свого проживання і тим самим перешкоджати встановленню істини у справі.

Перебування на волі надасть ОСОБА_3 можливість незаконно вплинути на потерпілого примушуючи його до дачі неправдивих показів. Підозрюваний ОСОБА_3 на даний час ніде не працює, що може спонукати його до вчинення нових злочинів та продовження злочинної діяльності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п.2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування кримінального правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-які речі які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити ряд інших кримінальних правопорушень чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Вищеописане на думку слідчого свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш мякого із передбачених запобіжних заходів, тому слідчий звернувся з клопотанням щодо застосування запобіжного заходу - тримання під вартою.

Прокурор висловив думку, що клопотання є обґрунтованим, та просив його задоволити з наведених у клопотанні підстав.

Затриманий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він не заперечує своєї вини у скоєнні інримінованого йому правопорушення, розкаюється, має бажання відшкодувати збитки для потерпілого, від слідства ухилятися наміру немає. Має місце проживання, живе з дружиною та двома малолітніми дітьми, працює неофіційно. Просить не обирати самий суворий запобіжний захід.

Вислухавши пояснення затриманого ОСОБА_3, доводи прокурора, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що клопотання про обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою є необгрунтованим та не підлягає до задоволеня.

За змістом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п'ять років.

Відповідно до змісту ст.89 КК України ОСОБА_3 є особою що не має судимості, оскільки судимості погашені, але санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання понад п'ять років позбавлення волі.

У якості наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, слідчий вказує те, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування кримінального правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-які речі які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити ряд інших кримінальних правопорушень чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Крім того слідчий наводить обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, а саме, що підозрюваний хоча одружений, але не проживає за місцем реєстрації а за іншою адресою, ніде не працює.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м'який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов'язки, передбачені частиною п'ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В даному випадку на думку суду прокурором доведено обставини передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст.194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В даному випадку такі ризики що наведені слідчим, як вчининення іншого кримінального правопорушення, можливість переховуватись від слідства, незаконний вплив на потерпілого по справі є лише ймовірними, які можуть бути у кожного підозрюваного і об'єктивно нічим не підтверджені, хоча вони існують як допущення. Рапорти оперативних працівників мілії щодо отримання відомостей про можливість переховування ОСОБА_3 від слідства суд рахує просто формальними.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні одного епізоду і викраденні майна на суму 450 гривень, що не є значною. Підозрюваний має місце проживання, хоча зареєстрований за місцем проживання батьків, але проживає з дружиною, має двох малолітніх дітей, має сім'ю, тобто не втратив соціальних зв'язків, за місцем проживання характеризується позитивно.

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що немає необхідності в застовуванні такого найбільш суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Зважаючи на викладене та відповідно до змісту ч.5 ст.194 КПК України вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного такий запобіжний захід як особисте зобов'язання.

Відповідно до вказаної норми на підозрюваного необхідно покласти обов'язки передбачені пунктами 1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178 179, 183, 194, 196, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - відмовити за необгрутованістю клопотання.

Застосувати до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не судимого, одруженого, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_7 запобіжний захід - особисте зобов'язання.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов'язки:

1. Прибувати на виклик слідчого та суду за першою вимогою;

2. Не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований (м. Дубно по вул. М. Грушевського 177/56, Рівненської області) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. Повідомляти слідчого, прокурора та суд, в провадженні яких знаходиться справа про зміну місця свого проживання та роботи.

Обов'язки зазначені вище покладаються на підозрюваного строком на два місяці, починаючи з 22 лютого 2013 року і можуть бути продовженні за клопотанням прокурора в порядку ст.199 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваному для відому та ознайомлення з покладеними на нього обов'язки.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п'яти днів з дня проголошення.

Суддя: