У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Вус С.М., Косарєва В.І.

за участю прокурора потерпілого
та представника потерпілого

Вергізової Л.А., ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 20 травня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 5 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Бориспільського міськрайонного
суду Київської області від 29 червня 2007 року

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Москва, Росія,

жителя м. Києва, громадянина України,

такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного
покарання з іспитовим строком 3 роки. На засудженого покладено обов'язки
передбачені ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з нього на користь потерпілого ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди
5904 грн. та моральної шкоди - 35000 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 5 вересня 2007 року
зазначений вирок змінено. Виключено з нього застосування до ОСОБА_3 додаткової
міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та
зменшено розмір стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_1 до
20000 гривень. В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_3 засуджено за те, що він 22 червня 2006 року
приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
керуючи власним автомобілем „Мазда'' НОМЕР_1, рухаючись по дорозі „Водозахисна
дамба Осокорки - Проців'' Київської області в бік м. Києва, порушив п.п. 2.3,
2.9, 11.2 та 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті допустив занос
автомобіля та виїзд його на ліве по ходу свого руху узбіччя, де зіткнувся зі стоячим
автомобілем ЗАЗ НОМЕР_2. Внаслідок даного ДТП водій автомобіля ЗАЗ - ОСОБА_1
отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир даного автомобіля -ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 вказує на те, що в результаті ДТП
ним були отримані серйозні ушкодження, які потягли за собою тривале лікування,
що поєднувалося зі стійким хвилюванням за можливі негативні наслідки для його
здоров'я, суттєво вплинули на ритм життя та звички потерпілого. А тому вважає
необґрунтованим зменшення розміру відшкодування йому моральної шкоди.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно виключив з вироку
призначене ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати
транспортними засобами, оскільки засуджений скоїв злочин в стані алкогольного
сп'яніння, що є обтяжуючою вину обставиною. Просить ухвалу апеляційного суду
скасувати.

Заслухавши доповідь судді, виступи потерпілого ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2, які підтримали касаційну скаргу та просили скасувати ухвалу
апеляційного суду, думку прокурора про обґрунтованість касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК України в ухвалі апеляційного
суду повинні бути проаналізовані і співставленні з наявними в справі і додатково
поданими матеріалами всі доводи апеляції.

У висновках
ухвали повинні бути посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон.

При зміні вироку
в ухвалі повинно бути зазначено, які статті закону порушенні і у чому пролягають
ці порушення.

Однак, з огляду
на зміст ухвали, зазначивши про недостатню мотивацію прийнятого місцевим судом рішення
при призначенні засудженому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування
транспортними засобами та стягненні з нього 35 000 гривень моральної шкоди, апеляційний
суд сам допустився порушень чинного законодавства.

Зокрема, змінюючи
рішення місцевого суду в частині додаткового покарання, апеляційний суд вдався до
іншої оцінки обставин, ніж та, яка була дана судом першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин з необережності у стані алкогольного
сп'яніння, з метою запобігання вчиненню нових злочинів проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, суд призначив йому додаткове покарання та позбавив
права керувати транспортними засобами на час випробування, тобто на 3 роки.

Виключаючи з
вироку додаткове покарання, апеляційний суд послався на те, що стан здоров'я ОСОБА_3 є складним і він потребує досить частих відвідувань лікаря,
тобто необхідності користування транспортним засобом.

Однак, такий
висновок апеляційного суду не випливає з наявних у справі матеріалів.

Так, з довідки
Інституту онкології від 13.06.2007 р. вбачається, що ОСОБА_3 був прооперований
з приводу субтотальної резекції шлунку 15.05.2001 р., лікувався і перебував на обліку
в лікувальному закладі по 24.04.2003 р., обслідувався і перебував на реабілітації 04.09.2006р. (а.с. 309).

Інших даних,
які би підтверджували твердження апеляційного суду про систематичну необхідність
ОСОБА_3 відвідувати лікаря, у справі немає.

Зменшуючи розмір
стягнень з ОСОБА_3 моральної шкоди на користь потерпілого
ОСОБА_1, апеляційний суд не навів переконливих мотивів свого рішення,
обмежився лише посиланням на загальні принципи розумності і справедливості.

Разом з тим,
з матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_1, який користувався
автомобілем ЗАЗ-968М, у зв'язку з обмеженими фізичними можливостями, в результаті
вчиненого ОСОБА_3 ДТП, отримав тяжкі тілесні ушкодження,
ставши інвалідом другої групи, позбавлений можливості користуватися транспортним
засобом для пересування, оскільки його автомобіль пошкоджений.

Потерпілий переніс
кілька тяжких операцій, потребує стороннього догляду у зв'язку з чим ні він, ні
його дружина не можуть приступити до роботи, залишились без опіки та матеріальної
допомоги його старі матір та теща, які страждають рядом тяжких хронічних захворювань.

За таких обставин,
ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний
розгляд, під час якого слід врахувати наведене та прийняти законне і обґрунтоване
рішення.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів
-

у х в а л и л а :

касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 5 вересня 2007 року щодо
ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд іншим
складом суду.

Судді: