Справа № 511/3862/14-к
Номер провадження: 1-кс/511/432/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ст.107 ч.1 КПК України без застосуванням засобів фіксування кримінального провадження клопотання слідчого ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке, Роздільнянського району Одеської області, не працюючого, є військовослужбовцем 17-ї танкової бригади в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ,являється командиром бойової техніки на базі танка (артилерист) та на теперішній час перебуває в зоні АТО, у цивільному шлюбі, громадянин України, який має середню освіту, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального злочину за ст. 122 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
23 грудня 2014року слідчий звернувся до суду із клопотанням, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального злочину за ст. 122 ч.1 КК України за наступних обставин.

Згідно подання та матеріалів вбачається, що 02.05.2012 року біля 02 години 30 хвилин ОСОБА_6 знаходячись у міському парку в м. Роздільна, Одеської області, зустрів ОСОБА_7 , в результаті неприязнених відносин між ними, у ОСОБА_6 виник злочинний намір направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 кулаком правої руки наніс ОСОБА_7 декілька ударів по обличчю, в результаті чого останній впав на землю та втратив свідомість.

Своїми навмисними діями ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу мозку, закритого перелому верхньої щелепи та кісток носу, синець та садно обличчя, які згідно висновку експерта Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи № 1878 від 07.08.2014 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

На думку досудового слідства своїми навмисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України, кваліфікований як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Подання слідчого обґрунтовано тим, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі строком до трьох років.

28.10.2014 о 11год. 15 хв. повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, було вручено його матері ОСОБА_8 , для подальшого сповіщення ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що останній за місцем мешкання не проживає.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому, що не одноразово підозрюваний ОСОБА_6 викликався до СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області поштою, виклик на 19.11.2014 та на 08.12.2014, однак на виклики слідчого не прибув, про причини своєї неявки не повідомив, також, згідно характеристики Старастинської сільської ради Роздільнянського району ОСОБА_6 перебуває в зоні антитерористичної операції.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили суд обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний на виклики не з`являвся та може знову переховуватися від слідства та суду. Захисник та підозрюваний в судовому засіданні просили в задоволенні клопотання відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, даних проте що він переховувався в матеріалах провадження відсутні, він є військовослужбовцем НОМЕР_2 танкової бригади в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ,являється командиром бойової техніки на базі танка (артилерист) та на теперішній час перебуває в зоні АТО та буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Перевіривши наданні матеріали та дослідивши докази по даним матеріалам, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження зареєстроване за №0000039 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

18.12.2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області було винесено ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6

22.12.2014 року о 22 годині 05 хвилин ОСОБА_6 був затриманий за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , та доставлений до Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Відносно ОСОБА_6 є обґрунтована підозра щодо причетності до скоєння вказаного кримінального злочину.

Оскільки в судовому засіданні сторона обвинувачення не довела факт переховування підозрюваного від слідства, підозрюваний на даний час вже протягом 9 місяців є військовозобов`язаним та знаходився в зоні АТО, має постійне місце реєстрації та знаходиться у цивільному щлюбі, його дружина є вагітною, після скоєння вказаного злочину нових злочинів на протязі більш 2,6 років не вчиняв, крім того враховуючи тяжкість покарання, передбаченого вказаною статтею та фактичні обставини скоєного, тому суд вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є необгрунтованими та недоведеними.

Вказаний висновок суду грунтується на тому, що тримання під вартою має застосовуватись лише у виняткових випадках як крайня міра, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження , що повинно враховуватися судами у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України та Рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ассенов та інші проти Болгарії".

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Аналізуючи вказані норми закону та практику ЕСПЛ слід зазначити, що слідчий суддя, суд з урахуванням положень, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні. В такому випадку суд, керуючись вимогами ч. 4 ст. 194 та пунктами 3 - 5 ч. 1 ст. 196 КПК, має зазначити у резолютивній частині ухвали про обрання запобіжного заходу певного виду, а у мотивувальній - зазначити, чому вважає недоведеними обставини, що свідчать про обґрунтування застосування саме такого запобіжного заходу та недостатність застосування для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні більш м`яких їх видів, визначених у ч. 1 ст. 176 КПК.

Згідно до ст. 181 ч. 1 та 2 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, суд вбачає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід - домашній арешт з покладенням на нього обов`язків передбачених статтею 181 КПК України в межах строку досудового розслідування.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

У відповідності до ст. 194 п. 5 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом та т.і.,

Згідно ч. 6 вказаної статті обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Таким чином при обрані запобіжного заходу судом враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення, той факт, що підозрюваний є військовозобов`язаним та перебував в зоні АТО, має постійне місце проживання та не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

На підставі викладеного, суд вбачає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту.

У відповідності до ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:

1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово;

2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

З урахуванням вищевикладеного, та приймаючи до уваги ст. ст. 8, 9, 206 КПК України суд вважає за необхідне підозрюваного з залу суду звільнити негайно.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 183, 184, 193-194, 196, 202, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 відмовити у повному обсязі.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 на строк вісім днів терміном до 30 грудня 2014 року включно.

Заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 21.00 до 06.00 години.

Це зобов`язання застосовується до підозрюваного на строк у вісім днів з дати винесення цієї ухвали до 30 грудня 2014 року, в межах строку досудового слідства.
Порушення умов особистого зобов`язання у вигляді домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення у розмірі 20 розмірів мінімальної заробітної плати та до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Органу внутрішніх справ за місцем проживання ОСОБА_6 негайно поставити його на облік, як особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого або суд.

Підозрюваного ОСОБА_6 звільнити з залу суду негайно.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1