У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Філатова В.М.,

суддів за участю прокурора

Кліменко М.Р. і Пекного С.Д., Сухарєва О.М.

розглянула в
судовому засіданні 26 серпня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на вирок Міловського районного суду Луганської області від 30 січня 2008 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

раніше не судимого,

- за ч.2 ст.307 КК України до
позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1/2 частини належного
йому майна.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з
покладенням обов'язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він 18.07.2007
року близько 12 год., перебуваючи по місцю свого проживання
у с. Мусіївка Міловського району Луганської області, збув ОСОБА_2 за 6 грн. і ОСОБА_3
за 9 грн. і пляшку вина не висушені рослини коноплі, вагою 375 гр., тобто особливо-небезпечний
наркотичний засіб канабіс (марихуану не
висушену), яку незаконно зберігав на городі та для збуту особисто нарвав
і дозволив це зробити ОСОБА_2.

У
апеляційному порядку справа не розглядалась.

У касаційному поданні заступник прокурора Луганської області, не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК
України, стверджує, що вирок суду підлягає скасуванню
в зв'язку з невідповідністю призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого злочину внаслідок м'якості та неправильним застосуванням кримінального закону, а саме: призначенням засудженому додаткового покарання у виді конфіскації майна при звільненні його від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що в
мотивувальній частині вироку не вказано, в чому полягало зберігання ОСОБА_1
особливо небезпечного наркотичного засобу та мета цих його дій. Просить вирок щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурора на підтримання касаційного подання в частині необхідності
зміни вироку з виключенням на підставі ст. 77 КК України призначення
засудженому додаткового покарання у виді конфіскації майна та залишення в решті
вироку без зміни, перевіривши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню частково з наступних
підстав.

Висновок
суду про винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджений доказами, дослідженими
судом у встановленому законом порядку, і не заперечується у касаційному
поданні.

Дії засудженого правильно
кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України.

Твердження прокурора про те, що у вироку
не зазначено, які саме дії і з якою метою вчинені ОСОБА_1 по зберіганню особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, безпідставні, оскільки в
мотивувальній частині вироку вказано, що ОСОБА_1 мав город, на якому росла
дикоростуча конопля, яку засуджений не виполював, тобто
незаконно її зберігав, і частину
збув ОСОБА_2 і ОСОБА_3 під час здійснення ними оперативної закупівлі
зазначеного наркотичного засобу.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які б давали підстави
для зміни чи скасування вироку,
перевіркою матеріалів справи не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого
злочину, який є тяжким, дані про особу засудженого, який характеризувався
задовільно, злочин учинив вперше, пом'якшуючі покарання обставини, а саме те,
що він повністю визнав вину, щиро
розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, та обтяжуючу його
покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин є
необґрунтованими посилання прокурора на те, що при призначенні ОСОБА_1
покарання судом не було враховано тяжкості вчиненого засудженим злочину та
того, що злочин він учинив у стані алкогольного сп'яніння.

Також безпідставним є і твердження
прокурора про те, що суду при призначенні покарання належало врахувати, що
ОСОБА_1 не займався суспільно-корисною працею.

Як видно зі справи і побутової
характеристики ОСОБА_1, він працював за
наймом, вів домашнє господарство, жив на
періодичні заробітки та дохід з присадибної ділянки, є інвалідом з
дитинства.

Урахувавши всі ці обставини та дані
про особу засудженого в сукупності, суд обґрунтовано, у відповідності до вимог
ст. 65 КК України, призначив ОСОБА_1 основне покарання в межах санкції ч.2 ст.307 КК України і на
законних підставах прийняв рішення про
застосування ст. 75 КК України і звільнення
його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Таке покарання є необхідним й
достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а тому
немає підстав вважати його м'яким. Окрім того, у касаційному поданні не йдеться
про те, що виправлення ОСОБА_1 не можливе
без ізоляції від суспільства.

Однак є слушним твердження
прокурора про порушення судом вимог ст. 77 КК України при призначенні ОСОБА_1
додаткового покарання у виді конфіскації майна при звільненні його від
відбування покарання з
випробуванням.

Зокрема, судом не дотримано вимог
ст. 77 КК України та не враховано
роз'яснень, що містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7
від 24.10.2003р. “Про практику призначення судами кримінального покарання”,
відповідно до яких конфіскація майна як
додаткове покарання не може бути призначена при звільненні особи від відбування
покарання з випробуванням.

З огляду на викладене, вирок щодо ОСОБА_1 у цій частині підлягає
зміні з виключенням із вироку рішення суду про призначення засудженому
додаткового покарання у виді конфіскації майна за ч.2 ст.307 КК України.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне
подання заступника прокурора Луганської області задовольнити частково.

Вирок
Міловського районного суду Луганської області від 30 січня 2008 року щодо ОСОБА_1 змінити: на підставі ст.77 КК України
виключити призначення йому за ч. 2 ст.307 КК України додаткового покарання у виді конфіскації ½ частини
належного йому майна.

У решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Філатов В.М. Кліменко М.Р. Пекний С.Д.