Справа № 183/143/15
№ 1-кп/183/156/15
В И Р О К
іменем України
06.02.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, із середньою-технічною освітою, раніше не судимого, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаю чого у військовій частині НОМЕР_1 (яка дислокується у АДРЕСА_2 ).

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
24 березня 2014 року наказом №63 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 парашутно-десантного відділення 1 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону.

Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

4 листопада 2014 року так і в подальшому старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, не з`явився вчасно на службу до Військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у м. Дніпропетровськ, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

12 січня 2015 року старший солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Таким чином, у період з 4 листопада 2014 року по 12 січня 2015 року, старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад 1 місяць.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувальний акт надійшов до Новомосковського міськрайонного суду з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої під час досудового розслідування підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, взяв зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального правопорушення, прокурор та підозрюваний узгодили покарання обвинуваченому з застосуванням ст. 60,69 КК України у виді арешту.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п.1 ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При цьому суд враховує, що обвинувачений раніше не був судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, приймав участь у антитерористичній операції на території Луганської та Донецької області, скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання визнається щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, тому з урахуванням визнання вини обвинуваченим, суд вважає за можливе призначити йому покарання з застосуванням ст.ст. 60,69 КК України.

При вирішенні питання про обрання до обвинуваченого запобіжного заходу, суд, виходячи з положень ст.ст. 177, 178 КПК України, враховує наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, та вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений, усвідомлюючи призначену йому реальну міру покарання у вигляді арешту, може перешкоджати виконанню вироку шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 січня 2015 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та ОСОБА_4 .

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст. 407 КК України з застосуванням ст.ст. 60,69 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили обрати до ОСОБА_4 запобіжний у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду негайно.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1