справа № 488/5248/14-к
провадження № 1-кп/488/46/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2015 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю
прокурора:ОСОБА_3
обвинувачених:ОСОБА_4 ОСОБА_5
потерпілого:ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, освіта середня, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

· 14.05.2008 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 186, частиною 3 статті 185, статтями 357, 304 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України був звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки;

· 09.07.2009 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнився 06.09.2013 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, освіта неповна середня, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:

· 07.07.2010 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186, статтею 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнився 24.12.2013 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 15 частини 3 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
26.08.2014 року в період з 23:00 до 24:00 години обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою, керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом пошкодження вікна, проникли до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали належну потерпілому ОСОБА_6 пральну машину фірми «Samsung», вартістю 2.700,00 гривень, скрившись з нею з місця вчинення злочину та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Окрім того, 27.08.2014 року в період з 01:00 до 02:00 години, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою, керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом пошкодження вікна, проникли до будинку АДРЕСА_4 , звідки намагалися таємно викрасти належний потерпілому холодильник «Indesit», вартістю 3.500,00 гривень, проте свій злочинний намір до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки, після того, як вони винесли зазначений холодильник з будинку та пішли у пошуках транспортного засобу з метою його подальшого транспортування, зазначений холодильник був виявлений сусідом потерпілого ОСОБА_11 , який переніс його до свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_4 та повідомив про факт крадіжки потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 заперечив свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень та повідомив суду, що 26.08.2014 року він разом із обвинуваченим ОСОБА_13 пив пиво в барі, при чому ОСОБА_9 випив 7-10 пляшок пива по 0,5 літрів кожна. Коли в обвинувачених закінчилися гроші, ОСОБА_14 запропонував ОСОБА_15 , взяти в квартирі, яку він ( ОСОБА_14 ) орендує, належне йому майно, щоб продати та продовжити відпочивати, на що ОСОБА_9 погодився, після чого вони разом направилися до будинку, на який ОСОБА_14 вказав, як на свій.

На той час обвинувачені були знайомі один з одним близько півроку, ОСОБА_14 був знайомий ОСОБА_16 , оскільки жив з ним у одному дворі в квартирі своєї дівчини.

Оскільки у ОСОБА_17 не виявилося із собою ключа, у будинок вони проникли, перелізши через тин та відкривши вікно, через яке потрапили всередину будинку. ОСОБА_14 , знаходячись у будинку, сказав, що можна взяти пральну машину та продати її, повідомивши, що ця машина належить йому. Обвинувачені її взяли та винесли крізь вікно, при цьому ОСОБА_14 вів себе так, ніби це його будинок, а у ОСОБА_18 , який та той час перебував у стані алкогольного сп`яніння, не було в цьому сумнівів. Сам ОСОБА_9 з будинку, окрім пральної машини та холодильника, нічого не брав, так само не бачив, що ОСОБА_14 щось шукав у шухлядках чи тумбочках всередині будинку.

Пральну машину обвинувачені завантажили у таксі та продали раніше незнайомій особі за 500,00 гривень. При чому ОСОБА_9 повідомив таксисту, що пральна машина належить йому, оскільки потрібно було скоріше її продати. Виручені гроші витратили та знову поїхали до того ж будинку викрасти холодильник, але після того, як витащили його та повернулися знову, вже на таксі, щоб його забрати, побачили, що там знаходяться співробітники міліції, після чого розвернули таксі та поїхали звідти.

Потерпілого ОСОБА_9 до цього знав наглядно, як особу, якій належить одна з палаток, де вони із ОСОБА_13 пили пиво, навіть не знав його ім`я, дома в нього ніколи не був, корисливого умислу у нього не було, оскільки вважав, що допомагає ОСОБА_19 забрати належне тому майно.

Обвинувачений ОСОБА_20 вину у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень визнав частково та пояснив, що 26.08.2014 року він зустрівся із ОСОБА_21 , вони разом сиділи в барі, пили пиво. Раніше були знайомі близько півроку зв`язку з тим, що ОСОБА_14 періодично мешкав неподалік від ОСОБА_18 у своєї дівчини. Між обвинуваченими були дружні стосунки, ОСОБА_14 казав ОСОБА_16 , що сам з села, а тут, в місті, орендує для свого проживання будинок.

В той день ОСОБА_14 випив декілька пляшок пива по 1,0 літру кожна та стакан вина. Коли скінчилися гроші, вирішив викрасти з будинку потерпілого, якого він знав близько року, належне тому майно, але ОСОБА_16 сказав, що хоче поїхати по гроші до себе додому. Приїхавши до будинку потерпілого, переліз через тин, відкрив ворота, вони разом зайшли у двір, відкрили вікно, залізли через нього в будинок, де ОСОБА_14 запропонував ОСОБА_16 забрати пральну машину, вказавши, що вона належить йому.

По дорозі назад, у таксі, запропонували водієві придбати її, той знайшов покупця свого друга, продали тому машинку за 500,00 гривень та пішли далі пити. При чому ОСОБА_14 повідомив таксисту, що пральна машина належить ОСОБА_16 , оскільки потрібно було скоріше її продати. Згодом вирішили забрати ще й холодильник, для чого повернулися до будинку, винесли холодильник на двір до воріт. Після цього обвинувачені пішли за таксі, а коли поверталися побачили співробітників міліції.

Винність обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, попри надані ними показання, підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що раніше був знайомий із обвинуваченими, вони відпочивали у барі, де працював потерпілий, ОСОБА_14 декілька разів був у потерпілого вдома, де той мешкав разом із дружиною. ОСОБА_9 не знав, де живе потерпілий.

27.08.2014 року, біля 02:00 години, коли потерпілий працював в барі, йому подзвонила мати свідок ОСОБА_22 та сказала, що сусід телефоном повідомив її про вчинену в їх будинку крадіжку що ворота відкриті, речі розкидані на вулиці, у дворі стоїть холодильник із продуктами.

Потерпілий відразу поїхав додому на таксі, зайшовши в будинок, побачив, що в будинку безлад були відкриті двері, висунуті шухлядки у шафах, розбите скло у вікні, на вулиці лежав пилосос, який до того був у коридорі, частина речей з шаф та тумбочок були розкидані, це було добре видно навіть з прихожої, була відсутня пральна машинка. Після того, як приїхала міліція, бачив, що до будинку наближався автомобіль «ВАЗ», але не доїжджаючи до будинку, розвернувся та поїхав у протилежному напрямку. Трохи пізніше приїхала його мати ОСОБА_22 .

В цю ніч потерпілий бачив обвинувачених у барі, в тому числі після того, як повернувся на роботу з будинку та відразу подумав, що це могли бути вони, оскільки біля бару побачив такий самий автомобіль «ВАЗ», як той, що під`їжджав до його будинку, але розвернувся та поїхав.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показала, що ввечері поїхала з будинку, а вночі їй подзвонив сусід та сказав, що будинок обкрадають. Свідок подзвонила синові та поїхала на таксі до будинку. Приїхавши до будинку, побачила на дворі холодильник, він був винесений разом із їжею та пилосос.

Вхідні двері в будинок були зачинені, але було розбите скло, скинуті квіти на підвіконні, не було пральної машини. Усі шафи були відкриті, як в кімнатах, так і в прихожій.

Таким чином, показання потерпілого та свідка ОСОБА_22 узгоджуються між собою, не містять суперечностей та підтверджуються інформацією, що викладена у протоколі огляду місця події від 27.08.2014 року (а.п. 59-61).

Свідок ОСОБА_24 суду повідомив, що він заробляє гроші перевезенням пасажирів на власному автомобілі. Коли він в ніч з 26.08.2014 року на 27.08.2014 року знаходився на зупинці «Артема» по проспекту Жовтневому у Корабельному районі міста Миколаєва, чекаючи клієнтів, під`їхало таксі, з якого вийшли обвинувачені та вивантажили пральну машину.

Після цього вони підійшли до свідка та інших таксистів, що стояли біля зупинки та запропонували її купити за 700,00 чи 800,00 гривень. Свідок зацікавився такою пропозицією, але в нього не було достатньої суми грошей. Не дивлячись на це обвинувачені вмовляли його придбати в них пральну машину.

Оскільки все це відбудувалося вночі, у свідка виникла підозра, чи не викрали обвинувачені пральну машину і він їх про це спитав. У відповідь на це обвинувачений ОСОБА_9 запевнив свідка, що пральна машина належить йому, в нього є всі необхідні документи технічний паспорт, гарантійний талон, які він готовий віддати свідку наступного дня, а продає пральну машину тому що терміново потрібні грошові кошти. Слова ОСОБА_18 підтвердив обвинувачений ОСОБА_14 також вони пропонували придбати холодильник, але свідка це не зацікавило, оскільки в нього не було достатньо грошей. За пральну машину свідок запропонував 500,00 гривень, на що обвинувачені погодилися та завантажили її у автомобіль свідка, який відвіз вказане майно до себе додому, де зберігав його до видачі співробітникам міліції. Гроші, що були ним сплачені за пральну машину, були після цього повернуті свідку ОСОБА_13 .

Показання свідка узгоджуються із дослідженими судом письмовими доказами. Так, зі змісту протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.09.2014 року вбачається, що свідок впізнав ОСОБА_18 (а.п. 69-70) та ОСОБА_25 (а.п. 71-72), як осіб, у яких він придбав пральну машину «Самсунг», яка стала предметом кримінального правопорушення. З заяви ОСОБА_24 від 10.09.2014 року (а.п. 62) вбачається, що вказана пральна машина була ним добровільна видана слідчому, а пізніше - оглянута (а.п. 63-66), визнана речовим доказом (а.п. 67) та передана на зберігання потерпілому (а.п. 68).

Окрім того, в обвинувальному акті в якості свідка вказаний ОСОБА_11 , однак в ході судового розгляду кримінального провадження прокурор відмовився від допиту вказаної особи в якості свідка.

Таким чином, враховуючи, що показання потерпілого, допитаних свідків узгоджуються між собою та з усіма дослідженими судом письмовими доказами, суд вважає їх правдивими. У той же час, суд критично ставиться до показань обвинувачених в частині, що не підтверджується іншими доказами.

Так, на переконання суду, не є відвертими, правдивими та спрямовані виключно на ухилення від відповідальності за власні протизаконні дії показання обвинуваченого ОСОБА_18 стосовно того, що він не розумів, що він вчиняє разом із ОСОБА_26 крадіжку. Така позиція суду ґрунтується на наступних висновках.

Будучи тривалий час знайомим із ОСОБА_26 та знаючи про те, що той живе зі своєю дівчиною за іншою адресою, ОСОБА_9 , враховуючи обраний обвинуваченими спосіб проникнення в житло потерпілого через вікно, створений ними безлад у приміщеннях будинку, явно пов`язаний із пошуками цінних речей, не міг сприймати як правдиві слова ОСОБА_25 про те, що цей будинок знаходиться у користуванні останнього, а майно, що стало предметом кримінального правопорушення, належить йому.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що свідку ОСОБА_24 сам ОСОБА_9 повідомив, що пральна машина, яку вони із ОСОБА_26 намагалися продати, належить саме йому ( ОСОБА_16 ).

Усе викладене у сукупності спростовує показання обвинувачених стосовно того, що ОСОБА_10 вчинив злочини самостійно, не вступаючи у змову із ОСОБА_21 .

Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину ОСОБА_18 , ОСОБА_25 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень (злочинів). Дії обвинувачених за епізодом від 26.08.2014 року, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло суд кваліфікує за частиною 3 статті 185 КК України, а за епізодом від 27.08.2014 року, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_18 встановлено, що він повнолітній (а.п. 102), раніше судимий, останній раз звільнився з місць позбавлення волі менше ніж за рік до вчинення нового кримінального правопорушення (а.п. 103-104, 106, 107), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 109, 110) та лікаря-психіатра (а.п. 111, 112) не перебуває, за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується негативно (а.п. 113).

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_25 встановлено, що він повнолітній (а.п. 114), раніше судимий, останній раз звільнився з місць позбавлення волі менше ніж за рік до вчинення нового кримінального правопорушення (а.п. 115, 116, 117-119), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 120, 121) та лікаря-психіатра (а.п. 122, 123) не перебуває, за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується посередньо (а.п. 124).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до категорії тяжких, сукупність усіх обставин, що характеризують дані кримінальні правопорушення, яки є умисними, корисливими, особистість обвинувачених, про що детально вказано вище.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_25 , суд визнає часткове визнання ним вини та його каяття, яке відобразилося у відшкодуванні ним свідкові ОСОБА_24 грошей, сплачених останнім за викрадену обвинуваченими пральну машину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, у відповідності до пункту 15 частини 1 статті 67 КК України, суд вважає вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не заперечувалася самими обвинуваченими, які вказали що ввечері 26.08.2014 року, безпосередньо перед вчиненням кримінальних правопорушень, вони вживали пиво та вино.

Таким чином, суд доходить до висновку про неможливість виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства та про призначення їм покарання у вигляді позбавлення волі у розмірі, що буде достатнім як для покарання обвинувачених, так і для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ними, так і іншими особами.

При вирішенні питання про призначення покарання за сукупністю злочинів (кримінальних правопорушень), суд, з урахуванням частини 1 статті 70 КК України визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід до обвинувачених в рамках даного кримінального провадження не обирався, однак з урахуванням вимог підпункту 9 пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, суд, з урахуванням обраного виду покарання та існуванням ризиків переховування обвинувачених від суду та вчинення ними нових кримінальних правопорушень, вважає за необхідне обрати щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання:

· за частиною 3 статті 185 КК України позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

· за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_16 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Обрати ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття ОСОБА_21 призначеного покарання обчислювати з моменту взяття обвинуваченого під варту з 29.04.2015 року.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання:

· за частиною 3 статті 185 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

· за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_27 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Обрати ОСОБА_27 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття ОСОБА_26 призначеного покарання обчислювати з моменту взяття обвинуваченого під варту з 29.04.2015 року.

Речові докази, а саме пральну машину фірми «Samsung» залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 (а.п. 67, 68).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1