Роздільнянський районний суд Одеської області
_______________________________________________________________________________________________
511/3663/14-к
Номер провадження: 1-кп/511/67/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження № 0000652 від 30.04.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоний Промінь Ворошиловградської області, громадянина України, одруженого, з середньою технічною освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 30.04.2013 року о 17 год 35 хв, керуючи технічно справним автомобілем TOYOTA HI ACE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по правій стороні автомобільної дороги в с. Нові Чобручі Роздільнянського району Одеської області, біля вул. Одеська навпроти будинку №1, не врахував дорожню обстановку, зокрема наявність пішоходів на проїзній частині дороги, які рухались по правому її краю , не вжив заходів для зменшення швидкості, зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив наїзд на пішохода - малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином водій ОСОБА_4 допустив грубі порушення вимог пунктів п.п.1.7, 12.1, 13.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано:

п.1.7 - водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності;

п.12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.;

п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Внаслідок наїзду малолітня пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому великогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині, закритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, садна в області лівої щоки, які згідно висновку судово- медичної експертизи №237 від 07.08.2013 року та комплексної судово-медичної і транспортно-трасологічної експертизи від 20.11.2014 року №384, заподіяні дією тупих предметів, якими могли бути частини рухомого автомобіля при наїзді на пішохода. Вказані тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог Правил дорожнього руху стало причиною виникнення цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені цього злочину не визнав та пояснив, що 30.04.2013 року біля 17 год 30 хв. він разом з дружиною та донькою на власному автомобілі рухались по вул.Новій з м.Роздільна в с. Нові Чобручі Роздільнянського району зі швидкістю 25-30 км на годину. В полі його зору була жінка з дитиною, які йшли по правій стороні проїзної частини дороги в попутному з ним напрямку. Він об`їхав їх зліва на відстані біля 2 метрів, тобто на небезпечній відстані і поїхав далі. Жінка тримала дівчинку за руку. Від`їхавши від них на відстань 5-10 метрів, почув крики жінки, яка йшла по дорозі . Він здав заднім ходом , під`їхав до жінки і побачив, що дівчинка лежала на землі , а жінка просила доправити їх в лікарню. На його автомобілі вони відвезли дитину в лікарню до приймального відділення. В приймальному відділенні він чув, як ОСОБА_6 розповідала, що її донька травмувалалсь, коли вона з дитиною йшли по узбіччю, злякалися собаки, тому вона відштовхнула дівчинку на проїзжу частину дороги і дівчинка впала. До нього потерпіла претензій не пред`являла. Таким чином заперечував, що він здійснив наїзд на малолітню ОСОБА_10 , так як виконав всі вимоги правил дорожнього руху та об`їхав дівчинку з матір`ю, а в лікарню відвіз їх лише з метою надати першу медичну допомогу. Мати травмованої дівчинки його по даній справі обмовлює.

Однак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується дослідженими судом і оголошеними в судовому засіданні доказами по справі.

Так згідно рапорту чергового Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 30.04.2013 року в Роздільнянський РВ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення від чергового лікаря Роздільнянської ЦРЛ про те, що 30.04.2013 року в лікарню була доставлена малолітня ОСОБА_8 із закритим переломом лівого стегна, отриманого внаслідок ДТП. Також в повідомлені вказано, що при виїзді на місце слідчо-оперативної групи , було встановлено, що 30.04.2013 року водій а/м Тойота ХІ АЙС д.н НОМЕР_1 ОСОБА_4 рухався по вул.Новій с.Н.Чобручі і неподалік будинку №1 скоїв наїзд на ОСОБА_8 , яка несподівано вибігла справа по руху автомобіля. (а.с.57)

Дані обставини та місце вчинення наїзду на ОСОБА_8 повністю підтверджується протоколом огляду місця події від 30.04.2013 року з фототаблицями, який проводився за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якого визначено ділянку дороги між вул.Сонячною та вул.Одеською, де було завдано травм малолітній ОСОБА_8 (а.с.58)

Факт заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій саме в результаті ДТП і причетність до вказаного злочину ОСОБА_4 підтвердила в суді представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 30.04.2013 року біля 17 години, коли вона з донькою ОСОБА_11 йшла по дорозі з м.Роздільна в с. Нові Чобручі, її дитину збив автомобіль під керуванням водія ОСОБА_4 . Вони йшли з дитиною по правому узбіччю дороги, дитина йшла поруч з нею з правої сторони. Коли вона побачила біля дороги собаку, сказала доньці перейти на другу частину дороги та йти біля неї ліворуч. Дівчинка так і зробила, однак вона не встигла їй подати руку, як почула удар, повернулась і побачила , що дитина впала на землю. В цей час біля дівчинки і біля неї в попутному напрямку проїзжала на великій швидкості машина і вона зрозуміла, що доньку збив автомобіль. Вона почала кричати навздогін водієві і той здав назад та зупинився біля них. З нього вийшла жінка та дівчина, за кермом сидів чоловік. Вони допомогли доставити доньку в лікарню. Лікарям та працівникам міліції вона пояснила, що дитину збила машина. Коли запитали у пасажирів автомобіля, хто був за кермом машини, ОСОБА_4 відповів, що він. В лікарні виявилось, що у дитини двійний перелом зі зміщенням на рівні лодижки лівої ноги. Приблизно через 1,5-2 тижні ОСОБА_4 приїхав до неї з донькою, привезли доньці продукти та 300 грн, також просив її написати заяву, що вона не має до нього претензій.

Такі ж покази потерпіла ОСОБА_6 надала і під час проведення слідчого експерименту 06.11.2013 року , що підтверджується протоколом його проведення, де вказувала, що саме правим кутом бампера машина зачепила її доньку, від чого остання впала на землю . (а.с.85)

Допитана в судовому засіданні в якості свідка слідчий Роздільнянського РВ ГУМВС України ОСОБА_12 , підтвердила, викладені в повідомлені факти і покази потерпілої , суду пояснила, що 30.04.2013 року надійшло повідомлення з лікарні, що поступила малолітня ОСОБА_8 з травмою ноги, після ДТП. Вона виїхала до Роздільнянської ЦРЛ. В розмові з ОСОБА_6 остання зразу ж повідомила, що наїзд на її дитину вчинив водій ОСОБА_13 , коли дівчинка хотіла перейти по узбіччю дороги і йти з нею з лівого боку. Вона спочатку почула удар, а потім побачила, що донька впала і біля неї проїхав автомобіль. У дівчинки була травма ноги. На автомобілі за кермом був водій ОСОБА_14 ОСОБА_4 та іншими працівниками слідчо-оперативної групи вони виїхали на місце ДТП, ОСОБА_4 вказав на місце, де лежала дівчинка з травмою. При цьому в своїх поясненнях не виключав, що можливо він своїм автомобілем зачепив дівчинку, але удару він наїзду на пішохода не було. Від підпису протоколу огляду місця події ОСОБА_4 відмовився.

Також допитаний по справі в якості свідка інспектор ДАЇ ОСОБА_15 пояснив, що також виїжджав на місце події , де зі слів потерпілої ОСОБА_6 її доньку збила машина під керуванням ОСОБА_4 , складав протокол огляду місця події без будь-яких видимих слідів дорожньо-транспортної пригоди, опитував ОСОБА_4 , який відповідав неоднозначно, говорив, що він об`їхав дитину і контакту з нею не було.

Також покази представника потерпілої ОСОБА_6 повністю підтверджуються висновком судово-медичної №237 від 07.08.2013 року, згідно якої у ОСОБА_8 були виявлені наступні ушкодження: закритий перелом нижньої третини лівої великогомілкової кістки, садни в області лівої щоки. Дані ушкодження утворились в зазначений вище період, а саме 30.04.2013 року в наслідок впливу тупих предметів і в умовах вказаної автотравми наїзд на пішохода.(а.с.71)

Крім цього повністю узгоджуються з показами потерпілої висновки комплексної судово-медичною і транспортно-трасологічної експертизи №384 від 22.10.2014 року, згідно яких експерти встановили, що у ОСОБА_8 були виявлені закритий косий перелом малоберцевої кістки лівої голені в нижній третині, закритий перелом малоберцової кістки лівої голені в нижній третині з зміщенням відломків, садни в області лівої щоки. Дані тілесні ушкодження могли бути завдані дією тупих предметів, якими могли бути частини рухаючогося автомобіля при наїзді на пішохода та дорожне покриття. Беручи до уваги факт травмування тільки лівої нижньої кінцівки постраждалої, факт відсутності будь-яких пошкоджень правої нижньої кінцівки, слід вважати, що в момент наїзду автомобілем, ОСОБА_8 перебувала у вертикальному положенні або близькому до нього положенні, в первинний контакт з автомобілем вступила виключно ліва половина тіла постраждалої. Такі тілесні ушкодження не могли бути заподіяні при первинному ударі автомобілем в ліву бічну поверхню тіла ОСОБА_8 (так як в цьому випадку травмованими були б як ліва, так і права нижня кінцівка). Дані переломи могли утворитись при крайовому контакті автомобіля з лівою нижньою кінцівкою постраждалої, при дії автомобіля на ліву ногу постраждалої ззаду (при русі автомобіля в попутному пішоходу напрямку), що відповідає встановленому механізму ДТП. Садно лівої щоки утворилось на наступних фазах ДТП, найімовірніше при падінні постраждалої на дорожнє покриття. (а.с.101)

Виявлені у ОСОБА_8 пошкодження кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості, за судово-медичним критерієм не відносяться до пошкоджень небезпечних для життя, тягнуть тривалий розлад здоров`я (більше 21 днів) та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом наїзду. (а.с.71)

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи №3877 від 05.08.2014 року водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та наїзду на пішохода ОСОБА_8 (а.с.89)

Дані судових експертиз повністю спростовують покази обвинуваченого та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які слідували в автомобілі ОСОБА_4 в якості пасажирів і також заперечували вчинення ОСОБА_4 наїзду на малолітню ОСОБА_18 стосовно того, що виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження завдані їй в результаті падіння, а підтверджують факт щодо наявного контакту автомобіля з дитиною, від яких у дівчинки специфічні для автотравми переломи кісток ніжньої кінцівки. В висновку судово-медичної експертизи повністю виключається можливість заподіяння такого характеру тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту.(а.с.71)

Також суд вважає, що відсутність на автомобілі ОСОБА_4 механічних пошкоджень не може свідчити, що те, що автомобіль не міг бути учасником дорожньо-транспортної пригоди , так як потерпіла ОСОБА_8 на момент вчинення ДТП була дитиною трирічного віку .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не здійснював наїзд на малолітню ОСОБА_8 , а тільки надав їй першу медичну допомогу, не підтвердились в суді і спростовані показами допитаних свідків та письмовими доказами, оскільки з моменту надходження дівчинки до лікарні отримані нею травми кваліфікувалися як отримані в результаті ДТП, а тому судом достовірно встановлено порушення ОСОБА_4 п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з наступившими суспільно-небезпечними наслідками. Його невизнання вини є захисною позицією по справі.

Крім цього ОСОБА_4 підтвердив в суді, що він бачив жінку з дитиною, які рухались по дорозі в попутному з ним напрямку, а тому повинен був дотриматись п.1.7 ПДД та врахувати дорожню обстановку, яка склалась на цій ділянці дороги.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання, наслідки злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , це вчинення злочину відносно малолітньої особи.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого , судом не встановлено.

Однак ОСОБА_4 вчинив ненавмисний злочин невеликої тяжкості, має задовільну характеристику по місцю проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

При призначенні покарання, суд приймає також до уваги позицію потерпілої, яка не заявляла цивільний позов по справі про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а бажає для обвинуваченого більш судоворого виду покарання.

Тому з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому за вчинений злочин необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів буде призначення покарання відповідно до санкції ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі , яке підлягає у триманні обвинуваченого в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства з призначеннм додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов по справі не заявлявся, речові докази не приєднувались, запобіжний захід не обирався.

По справі понесено судові витрати за проведення експертиз 440,10 грн (висновок №11/Ф-288 від 20.09.2013 року), 295,20грн (висновок судової автотехнічної експертизи №3877 від 05.08.2014 року), всього на суму 735,30 грн , які належить стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного ) року 6 місяців обмеження волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Срок відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з моменту поміщення його до кримінально-виконавчої установи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 735,30 грн.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили _____ ________ 2014 року
Суддя ______________ ОСОБА_1

Оригінал рішення знаходиться в суді
у справі за _______________,
провадження _______________
Голова Роздільнянського районного суду
Одеської області ___________________ ОСОБА_1