У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Вус С.М. ,

за участю прокурора Морозової
С.Ю.,

розглянувши в
судовому засіданні в м. Києві 2 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Чернігівської області на вирок
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку с.
Блажове Рокитнівського району Рівненської області, жительку с. Терешівка
Ніжинського району Чернігівської області,

раніше не судиму,

засуджено:

- за
ч. 1 ст. 191 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі без позбавлення права
обіймати посади, пов'язані з управлінням та розпорядженням матеріальними
цінностями;

- за ч. 1 ст. 358
КК України на 1 рік обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 358
КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки без позбавлення
права обіймати посади, пов'язані з управлінням та розпорядженням матеріальними
цінностями.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

У апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано
винуватою та засуджено за те, що вона, працюючи продавцем магазину “Закусочна”,
який належить виробничо-торгівельному підприємству “Лосинівський
хлібокомбінат”, та відповідно до угоди
про повну матеріальну відповідальність будучи матеріально-відповідальною
особою, в період з 9 грудня 2005 року по 2 лютого 2006 року умисно привласнила
ввірене їй у підзвіт майно, а саме: продукти харчування, загальна вартість яких складає 2 646 грн. 93
коп.

Крім того, з метою приховування
нестачі товарно-матеріальних цінностей, ОСОБА_1 при складанні товарно-грошових
звітів, які є офіційними документами, умисно внесла до них неправдиві відомості про завищений залишок
товару у магазині “Закусочна”, що звільняло її від складання актів про нестачу.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій
засудженої, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону. Свою вимогу обґрунтовує тим, що суд, в
порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, призначив ОСОБА_1 покарання у виді
обмеження волі, не врахувавши те, що вона має дітей віком до 14 років. Просить вирок щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора
Морозової С.Ю., яка частково підтримала касаційне подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши наведені у поданні доводи, колегія суддів
вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які її засуджено
підтверджується доказами, дослідженими судом, і не заперечуються у касаційному
поданні. Дії засудженої кваліфіковано правильно.

Що стосується міри покарання, то вона обрана судом невірно.

Як убачається із матеріалів
справи, ОСОБА_1 на момент скоєння злочину мала неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. У зв'язку з цим така міра
покарання, як обмеження волі, їй не могла бути призначена судом відповідно до
вимог ч. 3 ст. 61 КК України. Ці вимоги закону суд порушив, про що правильно
зазначено в поданні прокурора.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що засуджену необхідно звільнити від
покарання на підставі ст. 7 КПК України.

Так, у справі встановлено, що ОСОБА_1 має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, вперше притягується до
кримінальної відповідальності за скоєння злочинів середньої та невеликої
тяжкості, щиро розкаялась у вчиненому, позитивно характеризується. Наведене
свідчить, що засуджена не є суспільно-небезпечною особою, підстав для
призначення їй більш суворого покарання немає, а тому колегія суддів вважає, що
вона підлягає звільненню від покарання на підставі ст. 7 КПК України, як це
передбачено п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003
року № 7 “ Про практику призначення судами кримінального покарання”.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання заступника прокурора Чернігівської області задовольнити
частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити
- звільнити її від покарання, призначеного їй місцевим судом за ч. 1 ст. 191,
ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

У решті цей вирок залишити без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Вус С.М. Глос Л.Ф.