Справа № 645/1491/15-к
Провадження № 1-кп/645/243/15

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003720 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, інваліда війни 2-ї групи, раніше судимого 26.03.2004 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 09.03.2011 року у зв`язку з відбуттям строку покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

· у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, -

встановив:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 04.06.2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 04.08.2015року.

В зв`язку з неявкою в судове засідання 23.06.2015 року свідка з боку обвинувачення ОСОБА_9 , суд заслухавши думку учасників судового провадження, прийшов до висновку про необхідність призначити нове судове засідання і повторити виклик свідка ОСОБА_9 . При цьому, приймаючи до уваги клопотання захисту обвинуваченого щодо неможливості участі в судовому засіданні в період з 24.06.2015 року по 11.07.2015 року, перебування головуючого по справі судді ОСОБА_1 у тарифній відпустці в період з 13.07.2015 року по 09.08.2015 року, дата наступного судового засідання призначається судом на 11.08.2015 року 11 год. 00 хв.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, на виконання вимог вказаної частини ст. 331 КПК України на обговорення учасників судового провадження поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор вважав доцільним продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , посилаючись на ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ст. 177 КПК України.

Потерпіла та представник потерпілої наполягали на продовженні строків тримання під вартою, посилаючись на небезпеку для життя та здоров`я потерпілої, а також безпеку інших осіб, про що свідчить зухвала поведінка обвинуваченого під час судового розгляду справи, погрозливі висловлювання з його боку на адресу потерпілої, а також з врахуванням характеру вчиненого обвинуваченим правопорушення та повторності його дій.

Обвинувачений та захисник просили змінити запобіжний захід ОСОБА_4 на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання з врахуванням наявності у обвинуваченого цілої низки тяжких хронічних захворювань та потреби в лікуванні.

Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження обраного запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти особи, кваліфікованого за ознакою повторності вчинення протиправний дій, наявні дані про тривалі психічні захворювання обвинуваченого, факту його лікування в психіатричних закладах в тому числі в примусовому порядку, по справі триває судове слідство, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу, свідків, що не були допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення. За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, в тому числі і особисте зобов`язання, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

При цьому суд не ігнорує ті доводи, які приводяться стороною захисту на користь обвинуваченого, разом з тим, в даному конкретному випадку приходить до висновку, що ці доводи не перевищують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини по провадженню, недопущенні перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання судових рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Тобто, подовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, та вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Крім цього, менш суворий вид запобіжного заходу, на думку суду, не може бути застосований через особливу тяжкість кримінального правопорушення та суспільну резонансність кримінального провадження.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

постановив:

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 23 серпня 2015 року.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , а також клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя