Номер провадження 1-кп/754/220/15
У Х В А Л А
Іменем України
09.04.2015

Місто Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

провівши в залі суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом,

ВСТАНОВИВ :

23 березня 2015 року до Деснянського районного суду м.Києва від заступника прокурора м.Києва ОСОБА_8 надійшов затверджений прокурором відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_9 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001025 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ч.1 ст.263 КК України відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, проживаючого і зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не судимого, ідентифікаційний № НОМЕР_1 .

Підготовче судове засідання було призначено на 30 березня 2015 року і відкладено в зв`язку з неявкою обвинуваченого і захисника за відсутності даних про їх належне повідомлення.

Прокурор просив суд призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні.

Потерпіла, її представник, захисник і обвинувачений підтримали прокурора.

Представник потерпілої заявив клопотання про прилучення позовної заяви потерпілої в новій редакції і забезпечення доказів, проти чого інші учасники провадження не заперечували.

Виконавши вимоги ст.ст.342-345 КПК України, з`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, суд повертає обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, при цьому в даному підсумковому документі досудового рослідування не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені між собою.

Обвинувальний акт повинен мати додатки за переліком, передбаченим ч.4 ст.291 КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

При складанні обвинувального акта і додатків слідчий вимоги закону не виконав.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт суд не обговорює питання щодо істотності чи неістотності допущених слідчим порушень закону і не визначає, у якій мірі ці порушення кожне окремо або в їх сукупності перешкоджають призначенню судового розгляду, оскільки ст.2 КПК України вимагає, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, суд при поверненні даного обвинувального акта прокурору виходить з того, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати таким передбаченим ст.7 КПК України загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права і законність.

Про невиконання слідчим вимог закону при складанні обвинувального акта і додатків свідчать наступні факти.

(1)Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені такі відомості і у наступній послідовності :

(а)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,

(б)правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність,

(в)формулювання обвинувачення.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України у висунутому прокурором обвинуваченні повинні бути викладені всі обставини кримінального правопорушення відповідно до диспозиції інкримінованої статті (частини статті) КК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні за вимогами ч.1 ст.91 КПК України.

Таким чином, доказуванню і викладенню у висунутому обвинуваченні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В порушення згаданих вимог закону у висунутому ОСОБА_7 обвинуваченні не викладені всі обставини вчинених ним крммінальних правопорушень, зокрема :

(а)в обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України не зазначені заподіяні ОСОБА_10 в результаті наїзду тілесні ушкодження і відсутня причина її смерті,

(б)в обвинуваченні за ч.1 ст.135 КК України не зазначено, в чому полягав небезпечений для життя стан ОСОБА_10 після наїзду (характер, локалізація і тяжкість тілесних ушкоджень), чому вона була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження (малолітство, старість, хвороба, інший безпорадний стан), чому обвинувачений поставив потерпілу в небезпечний для життя стан (не зазначено про заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, небезпечних для життя),

(в)в обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України не зазначено марку і калібр патронів, які обвинувачений незаконно придбав, а також часовий інтервал, протягом якого він ці патрони незаконно зберігав. В обвинуваченні у незаконному зберіганні бойових припасів повинно бути зазначено час і місце їх придбання, а також час і місце, коли цей злочин було закінчено (припинено).

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_7 не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ч.1 ст.263 КК України, відповідно до диспозиції кожної зазначеної норми кримінального закону.

(2)За викладених обставин утворилась неузгодженість між зазначеними в обвинувальному акті фактичними обставинами кримінального правопорушення і формулюванням обвинувачення.

(3)В результаті невідповідності вимогам закону висунутого ОСОБА_7 обвинувачення порушено право обвинуваченого на захист.

(4)В порушення вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено відповідний поштовий індекс за місцем проживання підозрюваного.

Індекси згідно п.60 Правил користування послугами поштового зв`язку є обов`язковим реквізитом адреси одержувача, а поштові відправлення юридичних осіб без зазначення в адресі поштових індексів до пересилання не приймаються, а вийняті з поштових скриньок повертаються відправникам з першого етапу обробки.

Кожен поштовий конверт в Україні у реквізитах адреси одержувача передбачає індекс, а тому індекс є обов`язковою і невід`ємною частиною адреси.

(5)Порушено порядок підписання і затвердження обвинувального акта.

Згідно ч.3 ст.291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором.

Згідно ч.1 ст.291 КПК України складений слідчим обвинувальний акт затверджується прокурором.

В тексті перевіреного судом обвинувального мається твердження слідчого про вже здійснений факт затвердження обвинувального акта прокурором.

Таке твердження слідчого свідчить про порушення встановленої законом послідовності дій певних службових осіб, за якою обвинувальний акт спочатку підписується слідчим і прокурором, далі передається прокурору і той приймає рішення про можливість затвердження обвинувального акта.

Підписанням і затвердженням обвинувального акта прокурор здійснює різні процесуальні повноваження на відповідних стадіях провадження і за певною послідовністю у часі.

При складанні обвинувального акта і до його підписання слідчим він не міг знати про дату затвердження обвинувального акта прокурором.

(6)В обвинувальному акті зазначено, що потерпіла ОСОБА_4 заявила цивільний позов на 146633 гривні 95 копійок і 1265 доларів 37 центів США.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої подав заяву про збільшення та уточнення розміру позовних вимог і позовну заяву, в якій ціна позову визначена в розмірі 223401 гривня 95 копійок і 1267 доларів 37 центів США.

Поданий у підготовчому судовому засіданні цивільний позов з уточненими вимогами не звільняв слідчого від виконання певних вимог закону при складанні обвинувального акта і спрямування його в суд.

Так, згідно п.7 ч.2 ст.291 КПК України слідчий мав зазначити в обвинувальному акті не ціну позову, а розмір шкоди, завдної кримінальним правопорушеням.

Слідчий ці вимоги закону не виконав.

(7)Посилання в обвинувальному акті на наявність цивільного позову потерпілої поклало на слідчого тягар виконання інших вимог закону.

Так, згідно п.3 ч.4 ст.291 КПК України за наявності цивільного позову до обвинувального акта має бути додана розписка підозрюваного про отримання копії цивільного позову.

Такої розписки до обвинувального акта не додано, а тому слідчий згадагні вище вимоги закону не виконав.

(8)В порушення п.4 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта не додана розписка або інший документ, що підтверджує отримання копії цивільного позову другим відповідачем страховою компанією Оранта.

(9)Посилання в обвинувальному акті на наявність цивільного позову потерпілої вимагало від слідчого вжиття певних заходів щодо приведення позовної заяви до вимог закону для забезпечення її розгляду у кримінальному провадженні.

Згідно ч.4 ст.128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим для позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені в ст.119 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.118 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви.

Згідно ч.3 ст.347 КПК України, якщо в кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов, то на початку судового розгляду оголошується короткий зміст, або повний текст позовної заяви.

Всупереч зазначеним вимогам законів до обвинувального акта додана не позовна заява, а документ під назвою цивільний позов.

Цивільний позов є одним із способів захисту порушеного права, який реалізується позивачем у процесуальній формі позовної заяви.

Доданий до обвинувального акта документ не може бути оголошений в суді як позовна заява і розглянута у кримінальному провадженні, оскільки він не відповідає наступним вимогам закону.

Так, назва цього документу не відповідає закону.

Позовна заява адресована конкретному судді, що не є допустимим з огляду на автоматичний розподіл справ в суді.

В позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

За відсутності посилань на докази в позовній заяві не зазначено про наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач не посилається на наявність підстав для звільнення від доказування.

Одним лише посиланням на кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 і на обставини інкримінованих йому злочинів вимоги закону щодо змісту позовної заяви позивачем не виконані.

В позовній заяві, яка надійшла в суд з обвинувальним актом, не обгрунтована вимога солідарного стягнення матеріальної і моральної шкоди з ОСОБА_7 і з страхової компанії, які несуть цивільну відповідальність з різних правових підстав.

Вимога солідарного стягнення повинна мати відповідне обгрунтування в тексті позовної заяви з огляду на наступне.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або морільної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ст.62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, до якого пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому КПК України.

Страхова компанія несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за договором (полісом), а не в силу закону, як це передбачено ст.62 КПК України, а тому солідарна цивільна відповідальність страхової компанії і ОСОБА_7 і підстави для її притягнення у цій справі цивільним відповідачем мають бути обгрунтовані в позовній заяві.

Вимога позивача про стягнення з відповідачів коштів в доларах США не узгоджена з положеннями ст.533 ЦК України.

Закон не містить винятків щодо форми і змісту позовної заяви у кримінальному провадженні, крім передбаченого ч.2 ст.120 ЦПК України звільнення позивача від обов`язку додати до позовної заяви її копії відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно ч.1 ст.121 ЦПК України невідповідність змісту позовної заяви вимогам закону тягне залишення її без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України.

Позовна заява в новій редакції, яка подана в даному підготовчому судовому засіданні, вже не містить вимоги солідарного стягнення шкоди з відповідачів, але має інші зазначені вище недоліки, які унеможливлюють її розгляд судом.

Правилами КПК України не передбачена окрема процедура залишення без руху позовної заяви з наданням позивачу строку для усунення недоліків при невідповідності змісту позовної заяви вимогам закону, а тому позовна заява як невід`ємний додаток до даного обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні, а також позовна заява в новій редакції, повертаються прокурору разом з обвинувальним актом.

(10)В розписці підозрюваного про отримання копій обвинувального акта і реєстра виправлена кількість аркушів обвинувального акта і це виправлення в тексті розписки ніяк не обумовлено. Така розписка не відповідає вимогам закону і не може бути прийнята судом на підтвердження виконання прокурором певної процесуальної дії.

(11)В супровідному листі прокурора, за яким обвинувальний акт був спрямований в суд, не зазначена повна адреса захисника (в адресі відсутній номер поштового відділення в м.Києві, у якому знаходиться абонентська скринька № 11). Повної адреси захисника немає також в реєстрі, доданому до обвинувального акта.

За адресою, вказаною в цьому ж супровідному листі прокурора, суд направляв повістку представнику потерпілої, але повістка була повернута поштою в зв`язку з неповною адресою отримувача.

Таким чином, під час досудового розслідування не були встановлені і не були повідомлені суду правильні адреси окремих учасників кримінального правадження, що позбавляє суд можливості здійснити належний судовий виклик.

При поверненні перевіреного обвинувального акта прокурору суд не обговорює питання про можливість використання прокурором під час судового розгляду можливостей, які надаються ст.338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікацї та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Свідоме призначення судового розгляду за наявності викладених вище недоліків і порушень закону із сподіваннями на їх усунення прокурором на наступних стадіях провадження суд вважає неприпустимим і законних підстав для такого рішення не бачить.

При цьому суд враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.

Обвинувальний акт з викладеними вище вадами унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки лише бездоганний підсумковий документ досудового розслідування може бути запорукою досягнення мети справедливого правосуддя в розумні строки.

Повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст.2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно реєстра, доданого до обвинувального акта, під час досудового розслідування запобіжним заходом ОСОБА_7 було обрано домашній арешт, строк дії якого закінчився 28 лютого 2015 року під час перебування справи у слідчого.

Відповідних клопотань з цього питання під час підготовчого судового засідання не надходило і тому суд ніякого рішення щодо запобіжного заходу не ухвалює.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001025 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ч.1 ст.263 КК України відносно ОСОБА_7 повернути прокурору відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий :