Справа № 361/5016/2014-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/84/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 29.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
29 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

секретаря судових засідань ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бровари, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2014 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. На підставі статті 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за наступних обставин.

10 червня 2014 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля продуктового магазину по вул. Жовтневій в селі Пухівка, Броварського району, Київської області, підійшов до ОСОБА_9 та попросив у нього 20 гривень, на що останній йому відмовив та переклав грошові купюри із верхньої кишені сорочки до правої кишені штанів. Після цього, в ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та вдарив його кулаком руки в ліву частину обличчя, від чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 декілька ударів ногою ззаду в область спини, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лівої частини обличчя та розлитого синця на задній поверхні грудної клітини зліва. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 всупереч волі ОСОБА_9 відкрито викрав з правої кишені його штанів грошові кошти в сумі 65 гривень.

В апеляційні скарзі обвинувачений просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2014 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ч. 2 ст. 186 КК України. Підставами для скасування вироку суду першої інстанції обвинувачений зазначає неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Обґрунтовуючи свої вимоги обвинувачений вказує про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які мають істотне значення. Зокрема, на переконання апелянта, судом безпідставно відкинуто в якості доказів його невинуватості надані ним показання, а також показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо виникнення конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 з приводу неповернення останнім боргу, які на думку апелянта, спростовують докази його винуватості. Також, обвинувачений зазначає про те, що показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , безпідставно покладені в основу обвинувального вироку щодо нього так як бійки між ним та потерпілим зазначені свідки не бачили. Крім того, обвинувачений вказує на неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий ОСОБА_9 , а висновки експерта щодо тілесних ушкоджень у потерпілого не містять інформації про механізм їх спричинення. Враховуючи зазначене, обвинувачений вважає, що його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України стороною обвинувачення не доведена.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_9 подав на неї заперечення, в яких вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами у їх сукупності, які перевірялися судом під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , висновками експертів та іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Зокрема, під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 надав послідовні та детальні показання про вчинення щодо нього грабежу ОСОБА_7 10 червня 2014 року, приблизно о 15 годині біля продуктового магазину в селі Пухівка, із застосуванням щодо нього фізичного насильства.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 під час судового розгляду надали показання про обставини, які сталися в червні 2014 року біля продуктового магазину в селі Пухівка, після грабежу потерпілого ОСОБА_9 . ОСОБА_7 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, зокрема, свідки послалися на слова потерпілого про те, що саме ОСОБА_7 побив його та забрав у нього гроші, які в цей час обвинувачений тримав у руках. Також, свідки зазначили, що потерпілий заперечував наявність боргу перед ОСОБА_7 .

З фактичних даних, які містяться в протоколі слідчого експерименту від 14 червня 2014 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , в присутності понятих, вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 на місці вчинення злочину, а саме біля продуктового магазину в селі Пухівка, Броварського району, Київської області, відтворив обставини та механізм вчинення відносно нього грабежу та заподіяння йому тілесних ушкоджених ОСОБА_7 10 червня 2014 року (а.с. 57-63).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №206 від 23 червня 2014 року, при судово-медичному освідуванні у ОСОБА_9 виявлені підшкірна гематома лівої половини обличчя, розлитий синець на задній поверхні грудної клітини зліва, які утворились від дії тупих предметів, по строку можуть відповідати 10 червня 2014 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.64).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №71/206 від 26 червня 2014 року, враховуючи характер та розташування виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, вони могли утворитися при обставинах, вказаних потерпілим при проведенні слідчого експерименту, зокрема підшкірна гематома лівої половини обличчя від удару кулаком в ліву щічно-виличну область, розлитий синець на задній поверхні грудної клітини зліва від ударів тупими предметами з обмеженою поверхнею контакту, можливо взутими ногами (а.с.65).

Таким чином, зазначений комплекс доказів підтверджує, що ОСОБА_7 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , відкрито заволодів належними йому грошовими коштами в сумі 65 гривень, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому, колегія суддів погоджується з мотивами неврахування місцевим судом, а саме у зв`язку із заінтересованістю в результатах кримінального провадження, показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які працюють найманими робітниками, а також ОСОБА_12 , який є рідним братом обвинуваченого, щодо заборгування потерпілим перед обвинуваченим певної суми коштів.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно дана оцінка показанням обвинуваченого ОСОБА_7 щодо непричетності до грабежу потерпілого ОСОБА_9 , та визнано дані показання способом захисту обвинуваченого, який спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вказаним злочином.

Крім того доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , висловлені ним в апеляційній скарзі щодо наявності боргу в сумі 150 гривень у потерпілого перед ним, жодним чином не виключають та не спростовують наявності в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про те, що показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спростовують показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Також колегія суддів вважає неспроможними доводи ОСОБА_7 щодо невстановлення проведеними судово-медичними експертизами механізму спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, оскільки зазначені вище висновки експерта містять вичерпну інформацію щодо характеру, кількості, локалізації, механізму нанесення та давності утворення тілесних ушкоджень у потерпілого.

Таким чином, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України стороною обвинувачення доведена повністю, а тому відсутні підстави для закриття провадження за відсутністю в його діяннях складу вказаного злочину. При цьому, висловлена в апеляційній скарзі вимога обвинуваченого ОСОБА_7 щодо ухвалення виправдувального вироку взагалі виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Призначене у відповідності з вимогами статті 65 КК України судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. Враховуючи вимоги статті 421 КПК України щодо недопустимості погіршення правового становища обвинуваченого, колегія суддів не переглядає правильність звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2014 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді:
___________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5