Справа № 738/836/15-к
№ провадження 1-в/738/230/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Мена
Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області спiльне подання Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комiсiї Менської райдержадмiнiстрацiї про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_3 -
В С Т А Н О В И В:
Адмiнiстрацiя Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області №91 та спостережна комісія Менської райдержадмiнiстрацiї подали до суду спільне подання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі, засудженому ОСОБА_3 , посилаючись на те, що засуджений став на шлях виправлення, при цьому відбув 2/3 частини призначеного строку покарання.

Представник адміністрації Менської виправної колонії № 91 та спостережної комісії Менської райдержадміністрації в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду подання повідомлялися належним чином.
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій заперечує проти заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі обмеженням волі, посилаючись на те, що на даний час він працевлаштований, а тому має змогу утримувати себе та сплачувати комунальні послуги, крім того в Менській ВК №91 у нього влаштований побут та належні умови проживання, а тому вважає, що заміна невідбутої частини покарання на обмеження волі призведе до погіршення його матеріально-фінансового становища, соціально-побутових умов проживання та умов праці, ускладнить можливість нормального харчування. Просив розглянути справу без його участі та без участі адвоката.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо недоцільність застосування до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, заяви засудженого ОСОБА_3 та вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні спiльного подання Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комiсiї Менської райдержадмiнiстрацiї, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком апеляційного суду Чернігівської області від 29 квітня 2009 року, який залишено без змін ухвалою Верховного суду України від 04 серпня 2009 року, за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Строк вiдбування покарання обчислюється з 04 травня 2007 року. В строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 зараховано попереднє його ув`язнення.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 дійсно відбув 2/3 частину призначеного строку покарання та став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка, ставлення до праці та до персоналу виправного закладу, наявність заохочень.

Однак, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Згідно з частиною першою статті 8 КВК України засуджені мають право на отримання інформації про свої права та обов`язки, права та умови виконання та відбування призначеного судом покарання. Так, адміністрація установи виконання покарань зобов`язана своєчасно роз`яснити засудженим їх права звернутись з клопотанням про застосування положень ст. 82 КК України, а також заслухати думку засудженого на засіданні комісії про можливість подання до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Матеріали даної справи та характеристика, яка в них міститься, таких даних не містить, в матеріалах особової справи також відсутнє рішення комісії про застосування до засудженого ОСОБА_3 пільги, передбаченої ст. 82 КК України.

Суд виходить з того, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є законним інтересом засудженого, а не адміністрації виправного закладу, а тому суд має право замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, але в цей же час суд не пов`язаний представленими доказами і повинен приймати до уваги думку самого засудженого.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що доводи засудженого ОСОБА_3 про погіршення його становища є слушними, оскільки на даний час він є працевлаштованим, а в разі заміни невідбутої частини покарання на обмеження волі він матиме самостійно шукати та оплачувати житло, самостійно працевлаштовуватись.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні спільного подання Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комiсiї Менської райдержадмiнiстрацiї про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_3 ..

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні спiльного подання Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1