Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/133/15-к
пр. № 1-в/382/8/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2015 року Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготині Київської області у режимі відео конференції заяву засудженого ОСОБА_6 про роз`яснення вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року у справі №1028/103/12 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и в:
У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаною заявою.

Зазначав, що вироком Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року його засуджено за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень на строк 2 роки 6 місяців та повною конфіскацією майна.

Вирок набрав законної сили.

Посилаючись на те, що у резолютивній частині вироку вказано лише конкретні статті кримінального закону, за яким його засуджено, та остаточний термін позбавлення волі, ступінь тяжкості злочину визначається характером злочинного діяння, яке було вчинено винним, на ступінь тяжкості злочину впливають різні суб`єктивні та об`єктивні обставини, які підлягають з`ясуванню судом, виходячи із призначеного судом покарання, злочин, за вчинення якого його засуджено є тяжким, однак поза увагою суду при винесенні вироку залишилось встановлення його, ОСОБА_6 , особистої вини, а тому є всі підстави відповідно до ч. 2 ст. 25 КК України визнати його дії злочинною самовпевненістю, просив за результатами розгляду заяви про роз`яснення вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року винести ухвалу про кваліфікацію інкримінованого йому правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України як тяжкого злочину, вчиненого з необережності, не змінюючи при цьому змісту обвинувального вироку.

Засуджений у судовому засіданні підтримав своє клопотання, просив його задовольнити. Проти розгляду заяви за відсутності захисника та потерпілих не заперечував.

Захисник засудженого у судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлявся у встановленому порядку.

У судове засідання потерпілі не з`явились, про розгляд заяви повідомлялись у встановленому порядку.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, і може мати лише умисну форму вини.

Колегія суддів, заслухавши думку засудженого, прокурора, дослідивши заяву про роз`яснення вироку суду та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Установлено, що вироком Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень на строк 2 роки 6 місяців та повною конфіскацією майна.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 липня 2013 року вирок Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2014 року у порядку ст. 395 КПК України (1960 року) вирок Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 липня 2013 року відносно ОСОБА_6 змінено: дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 366 КК України на ч. 1 ст. 366 КК України та призначено йому за цією нормою покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України; виключено з вироку суду та ухвали апеляційного суду рішення про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України; ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, на 2 роки і 6 місяців, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення рішення це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. При роз`ясненні судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

У заяві про роз`яснення рішення ОСОБА_6 просить винести ухвалу про кваліфікацію інкримінованого йому правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України як тяжкого злочину, вчиненого з необережності, не змінюючи при цьому змісту обвинувального вироку.

Разом із тим кваліфікація злочину це визначення того, який конкретно злочин вчинила особа та якою нормою передбачена відповідальність за цей злочин. Оскільки вказана у змісті вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року кваліфікація злочину, за яким засуджено ОСОБА_6 , є зрозумілою, злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, може мати лише умисну форму вини, підстави для роз`яснення рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 380 КПК України, суд

у х в а л и в:
У задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд Київської області до апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судді ОСОБА_1
ОСОБА_2 ОСОБА_3