1Справа № 335/7441/15-к 1-кп/335/490/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року Орджонікідзевський районний суду м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003422 від 29.07.2015, за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2015 р. до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003422 від 29.07.2015, за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечувала. Також пояснила, що вона була раніше засуджена 15 квітня 2013 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до штрафу у розмірі 850 гривень, який сплатила у повному обсязі після винесення вироку.

Суд, заслухавши прокурора, обвинувачену, вивчивши подані матеріали, дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, яка, своєю чергою, передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
За змістом вимог пунктів а) та b) частини третьої 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р. зазначив, що у контексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
На підставі частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зокрема, в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Також, у формулюванні обвинувачення вказана кваліфікуюча ознака злочину повторність.
Частиною 4 статті 32 Кримінального кодексу України встановлено, що повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

Також, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 3 Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.

В цей же час, як встановлено у підготовчому судовому засіданні та підтверджується матеріалами обвинувального акту, 15 квітня 2013 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до штрафу у розмірі 850 гривень. Обвинувачена зазначила, що штраф вона сплатила у повному обсязі після винесення вироку, тобто повністю відбула призначене судом покарання.

Відповідно до пункту 5 статті 89 Кримінального кодексу України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Таким чином, в силу вимог статті 89 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 є такою, що не має судимості.

Отже, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не містить формулювання обвинувачення в частині зазначення повторності в якості кваліфікуючої ознаки інкримінованого злочину, тобто не відповідає пункту 5 частини другої статті 291 КПК України.

Суд зауважує, що обвинувальний акт з викладеними вище недоліками унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки лише бездоганний підсумковий документ досудового розслідування може бути запорукою досягнення мети справедливого правосуддя у розумні строки.
Повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Повернути прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи діб з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вступна та резолютивна частини ухвали ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 серпня 2015 року.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 11 серпня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1