Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/2171/14-к
провадження № 1-кп/368/8/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2015 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5

захисника обвинуваченого та представника відповідача ОСОБА_6

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000532 від 19.07.2014 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлика Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 19 липня 2014 року, близько 03 години 30 хвилин, при несприятливих погодних умовах у виді дощу та мокрому асфальтному покритті, керуючи відповідно до доручення технічно справним автомобілем «Опель Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , рухався по вулиці Комунарській в с. Переселення Кагарлицького району Київської області та наближаючись до будинку № 108 вищезазначеної вулиці, в порушення вимог п. 2.3.6) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 р., відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» не обрав безпечну швидкість для руху керованого ним транспортного засобу, та порушуючи вимоги п. 11.2 ПДР, відповідно до якого «нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини» не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини, унаслідок чого, втративши контроль над керуванням свого автомобіля, грубо порушуючи вимоги п. 11.9 ПДР, згідно з яким «забороняється виїжджати на розділювальну смугу» та пункту 34.1 ПДР, відповідно до якого «лінії 1.1. перетинати забороняється» пересік суцільну лінію 1.1 дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, а в подальшому на ліве по напрямку свого руху узбіччя, де допустив зіткнення з електроопорою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Опель Кадетт» ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 153/Е від 20.10.2014 р. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо - скелетної травми, ВЧМТ, забій головного мозку, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа. Пневмоцифалії, перелому проксимального відділу 4-го пальця лівої кисті, ЗТГК. Забою грудної клітки з права, забою правої легені. Посттравматичного лівобічного отиту. Забійні рани в області обличчя, вуха, потиличної частини голови, лівої кістки і лівої стопи. Зазначені ушкодження утворились від дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог дорожньої розмітки 1.1 та пунктів 2.3.6), 11.2, 11.9, 12.1, 34.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..26 ч. 2 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 18.07.2014 він вирішив відпочити і на автомобілі марки «Опель кадетт», державний номерний знак НОМЕР_1 , поїхав у бар «Хамеліон», що у м. Кагарлику. Там він зустрів ОСОБА_9 , та запропонував йому відпочивати разом і вони вирішили їхати у с. Переселення у бар «Гетьманський стан». Спиртних напоїв він не вживав, так як був за кермом. Приїхавши у десь о 02.00 год. ночі у с. Переселення до бару, вони зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Останні теж відпочивали. Коли він та ОСОБА_12 зібралася їхати до дому, то ОСОБА_13 та ОСОБА_14 попросилися під`їхати з ними до м. Кагарлика, і так як у автомобілі було місце він не заперечував. Потім, коли вони майже почали рухатися, до них підійшла ОСОБА_15 , яка те ж попросилась до них, щоб їхати до дому. В них було місце, тому він не заперечував. Коли вони їхали, то ОСОБА_13 сіла на переднє пасажирське сидіння, він керував автомобілем, позаду ОСОБА_13 сидів ОСОБА_16 , по центру ОСОБА_14 , а за ним ОСОБА_15 . Коли вони їхали, то на дворі було темно, дорога була мокрою, так як у ночі йшов дощ. Рухалися вони не дуже швидко, з якою саме швидкістю він вказати не може. Далі він пам`ятає, коли вони їхали по с. Переселення, то їхній автомобіль почало носити на дорозі, то вліво, то в право, а потім різко вліво і удар. Більше нічого він не пам`ятає. Позовні вимоги прокуратури Київської області в інтересах Кагарлицької центральної районної лікарні та Комунального закладу Київської обласної ради «Київської обласної клінічної лікарні» визнає в повному обсязі. Позовні вимоги та збільшенні позовні вимоги ОСОБА_5 визнає частково, а саме: матеріальну шкоду за ліки, а моральну шкоду в сумі не більше 30 000 грн. Вимоги щодо втраченого заробітку та вимог на юридичну допомогу, то він їх не визнає в повному обсязі.

Окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

· показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що вона мала святкувати день народження свого сина. Святкування мало відбутися у кафе «Гетьманський стан», що в с. Переселення. У зв`язку з тим, що персонал повинен був здійснювати приготування, то їй потрібно було підвести кошти на продуктів харчування. Вона домовилася, що гроші підвезе у вечері. Так як вона відразу не мала змоги під`їхати, то вона прибула у с. Переселення близько 02.00 год. ночі. Приїхавши до кафе на автомобілі разом із своїм братом, вона віддала гроші працівникам кафе. Десь на початку 3.00 год. ночі вона зустріла ОСОБА_17 , яка була своїми знайомими. Вона підійшла до неї і вони з нею розмовляти. Далі ОСОБА_13 запропонувала їй поїхати з ними до м. Кагарлика. Сівши у автомобіль, за заднє пасажирське сидіння за сидінням водія, яким керував ОСОБА_18 , вони вирушили до м. Кагарлика. Коли від`їжджали від кафе, то ОСОБА_18 зачепив автомобіль, а потім бардюру. Вони їхали швидко та раптом вона відчула як автомобіль почало носити, а потім відразу удар. До тями прийшла в лікарні. У наслідок ДТП у неї були дуже тяжкі травми, від яких вона до цього не може до кінця вилікуватися. Цивільний позов та збільшені позовні вимоги підтримує. Для відновлення стану свого здоров`я вона вимушена була пройти тривалу процедуру лікування в Центрі нейрохірургії Комунального закладу Київської обласної Ради «Київська обласна клінічна лікарня» з 19 липня по 14 серпня 2014 року, а також з 14 серпня по 01 вересня 2014 року в ортопедо- травматологічному центрі вказаного вище медичного закладу, де в подальшому продовжує лікуватися амбулаторно, в зв`язку з цим вимушена нести незаплановані сімейним бюджетом витрати на придбання медикаментів та медичних препаратів. Станом на даний час, загальна сума її витрат, яка підтверджується документально, становить 16550 грн. 33 коп. За положенням ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 цього Кодексу - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з аналізу вищезазначених положень цивільного законодавства, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності у таких правовідносинах є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдає, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Крім матеріальної шкоди, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: а) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; б) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; в) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; г) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п 5. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За змістом п. 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тобто, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на те, що спричинена їй моральна шкода безмежна і є такою, може бути виражена в грошовому виразі, все ж вона вважає, що її грошовий розмір повинен бути не меншим як 100 000 гривень і які повинні бути стягнутими з ОСОБА_7 на її користь. Мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може здійснюватися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці (обсяг робіт) (ст. 1 Закону України «Про оплату праці»). Згідно з пп. 52 п. 5 ст. 38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати встановлюється в Законі про державний бюджет на відповідний рік. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», мінімальна заробітна плата становить 1218 гривень. Згідно даної норми права порядок визначення середньомісячного заробітку потерпілого залежить від того, чи працював потерпілий на момент завдання йому шкоди. При цьому згідно речення 3 частини 1 вказаної вище статті, якщо виходить, що середньомісячний заробіток потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Враховуючи ті факти, що до заподіяння шкоди її здоров`ю вона не мала професії та не працювала, законодавчо встановлена місячна мінімальна заробітна плата є меншою, ніж 6090 гривень (її п`ятикратний розмір), вказана сума приймається як її середня заробітна плата, для обчислення розміру втраченого доходу за час втрати нею загальної працездатності. Розмір втраченого нею доходу, який підлягає стягненню з відповідача становить 10305,84 гривень. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу ст. 84 ЦПК України витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В зв`язку з підготовкою даного позову, нею додатково понесені затрати на оплату юридичної допомоги в сумі 320,00 гривень. Окрім того, додатково нею понесена матеріальна шкода, яка складається із 6481,14 грн. за лікування та 7 192,91 грн., в якості втраченого доходу, які підлягають стягненню з ОСОБА_7 на її користь. Щодо покарання обвинуваченому ОСОБА_7 потерпіла покладалася на погляд суду та не наполягала на реальне відбуття покарання.

Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками обвинувачення, а саме:

· показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 18.07.2014 року він вирішив відпочити та пішов у бар «Хамеліон», що в м. Кагарлику. Там близько 23.00 год. до нього підійшов ОСОБА_19 , який запропонував разом поїхати відпочити у с. Переселення, а саме: у бар «Гетьманський Стан», на що він погодився. Сівши у автомобіль ОСОБА_20 , вони поїхали. Приїхавши у бар, він замовив собі коктейль а Женя узяв сік. Також там вони зустріли ОСОБА_13 та ОСОБА_21 . Десь близько трьох годин ночі, вони вирішили повертатися додому. Так як ОСОБА_18 був на автомобілі, то дівчата попросили його підвести їх до м. Кагарлика і він погодився. Коли вони вже думали від`їжджати, то до них ще попросилась ОСОБА_15 . У автомобілі вони розташувались таким чином, що ОСОБА_13 сіла на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_18 керував своїм автомобілем, позаду ОСОБА_13 сидів він, по центру ОСОБА_14 , а за ОСОБА_22 , ОСОБА_15 . Коли вони їхали, то на дворі було темно, дорога була мокрою, так як у ночі пройшов дощ. Рухалися вони не дуже швидко, з якою саме швидкістю він вказати не може. Далі він пам`ятає, коли вони їхали по с. Переселення, то їхній автомобіль почало носити на дорозі, то вліво то в право, а потім різко вліво і удар. Потім він пам`ятає, коли вже був у лікарні, він отримав тілесні ушкодження та лікувався у Кагарлицькій ЦРЛ. Ніяких претензій він до обвинуваченого не має;
· показаннями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що 18.07.2014 року вона разом із ОСОБА_13 вирішили відпочити і поїхали у с. Переселення до бару «Гетьманський стан». Там вони зустріли ОСОБА_24 , ОСОБА_15 та ОСОБА_25 . Останні теж відпочивали. Відпочивши, вона із ОСОБА_13 вирішила повертатися до дому і попросились до автомобіля, яким керував ОСОБА_18 , який погодився їх відвести. Коли вони сиділи в машині, то до них попросилась ОСОБА_15 , яку вони також погодилась підвести. Рухалися вони не швидко. З якою швидкістю сказати не може. Жені, коли він вів машиною, ніхто не заважав. На дворі було темно. Ще пам`ятає, що їхній автомобіль стало носити і потім був удар. Потім пам`ятає, що до них приїхала швидка і їх всіх забрала;
· показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що 18.07.2014 вона разом із ОСОБА_26 вирішили відпочити і поїхали у с. Переселення у бар «Гетьманський стан». Коли вони вирішили повертатися до дому, то попросилися до ОСОБА_27 , щоб він їх взяти до себе у машину, який не заперечував. Коли вони всі сиділи у машині, до них попросилась ОСОБА_15 , яку вони те ж взяли до машини. Коли вони рухалися, то вже було темно та на дорозі були калюжі. Коли вони їхали, то вона сіла на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_18 керував своїм автомобілем, позаду неї сидів ОСОБА_16 , по центру ОСОБА_14 , а за ОСОБА_28 . З якою швидкістю вони рухалися, вона точно не скаже, але не з великою. Далі вона пам`ятає, коли вони їхали по с. Переселення, то їхній автомобіль почало носити на дорозі, то вліво, то в право, а потім різко вліво і удар. Далі вона пам`ятає, що приїхала швидка допомога і їх усіх госпіталізували.

Суд критично відноситься до показань потерпілої ОСОБА_5 по питанню того, що машина обвинуваченого ударилася об іншу машину, оскільки свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які були безпосередніми учасниками події вказаного не підтверджують. Окрім того, всі свідки спростовують показання потерпілої, що її було запропоновано їхати з ними, оскільки свідки та обвинувачений стверджують, що потерпіла ОСОБА_5 сама напросилась до них у машину.

Суд вважає, що показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_31 та ОСОБА_29 є логічними, послідовними, та об`єктивно відображають події, що відбулися 19 липня 2014 року в с. Переселення Кагарлицького району, а також узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Окрім показань свідків, які були допитані в судовому засіданні, винність обвинуваченого ОСОБА_7 доводиться й письмовими доказами по справі, зокрема:

· згідно спецповідомлення вбачається, що 19.07.2014 р. ЄО-2522 по телефону надійшло повідомлення про ДТП в с. Переселення вул. Комунарська. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем "Опель Кадет", д.н.з НОМЕР_1 , по вул. Комунарська, с. Переселення, рухаючись в напрямку м. Кагарлик не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожні обставини, не впорався з керуванням з`їхав на ліве по ходу руху узбіччя, де здійснив наїзд на електроопору. Посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію на місці пригоди не виявлено. В результаті ДТП т/у отримали водій ОСОБА_7 у вигляді ЗЧМТ, СГМ, закрита травма хребта, перелом кісток таза, пасажири гр. ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жит. АДРЕСА_2 /у у вигляді ЗЧМТ,СГМ, закрита травма грудної клітки, гр. ОСОБА_33 , 1989 р.н. житель АДРЕСА_3 /у у вигляді ЗЧМТ, перелом кісток носа, забійна рана перенісся, забій грудної клітки, з якими доставлені до Кагарлицької ЦРЛ. У водія взято кров на дослідження на алкоголь;
· згідно картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону вбачається, що до Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області по телефону запис № 2522 від 19.07.2014 р. повідомила медсестра ОСОБА_34 про те, що 19.07.2014 року о 03 год. 30 хв. В с. Переселення Кагарлицького району по вул.. Комунарській водій ОСОБА_7 , 1994 року народження, житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Опель - кадетт», державний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, де допустив наїзд на електроопору;
· протоколом огляду місця події від 19.07.2014 р. (а.с. 119-120), ілюстративною таблицею до протоколу ОМП (а.с. 121-123) та схемою до протоколу ОМП (а.с. 124) про те, що місцем огляду є вул.. Комунарська в с. Переселення на проти будинковолодіння № 108, автомобіль марки«Опель кадетт», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_7 було здійснено наїзд на електроопору;
· протоколом огляду транспорту від 19.07.2014 року (а.с. 125), згідно якого було оглянуто автомобіль «Опель кадетт», державний номерний знак НОМЕР_1 , після ДТП, пісчас якого було виявлено ушкодження даного автомобіля;
· копією свідоцтва про реєстрацію технічного засобу (а.с. 127) та довіреністю (а.с. 128), згідно яких вбачається, що власником автомобіля «Опель кадетт», 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_8 та згідно довіреності право на розпорядження (керувати, продавати, обмінювати, здати в оренду тощо) має ОСОБА_7 та ОСОБА_35 ;
· постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів (а.с. 129), а саме: автомобіль «Опель кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000532 та після проведення необхідних експертиз повернуто ОСОБА_7 ;
· актом судово токсилогічного дослідження № 487 від 21.07.2014 року про те, що при судово токсикологічному дослідженні крові громадянина ОСОБА_7 , 1994 року народження, метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери не виявлені;
· висновком експерта № 153/Е від 20.10.2014 року про те, що гр.. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо - скелетної травми, ВЧМТ, забій головного мозку, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа. Пневмоцифалії, перелому проксимального відділу 4-го пальця лівої кисті, ЗТГК. Забою грудної клітки з права, забою правої легені. Посттравматичного лівобічного отиту. Забійні рани в області обличчя, вуха, потиличної частини голови, лівої кістки і лівої стопи. Зазначені ушкодження утворились від дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння;
· висновком експерта № 399 від 09.10.2014 року про те, що на момент експертного огляду рульове керування автомобіля «Опель кадетт», д.н.з. НОМЕР_1 перебувають в несправному непрацездатному стані по причині деформації лівої рульової тяги та пошкодження рульової колонки виникли в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Несправності, які могли утворитись до дорожньо-транспортної пригоди не виявлено. На момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «Опель кадетт», д.н.з. НОМЕР_1 перебуває в несправному непрацездатному стані по причині розриву гнучкого гальмівного шланга подачі рідини до робочого механізму переднього лівого колеса, що виникло під час дорожньо - транспортної пригоди. Несправностей, які могли утворитись до дорожньо - транспортної пригоди не виявлено. На момент експертного огляду елементи підвіски автомобіля «Опель кадетт», д.н.з. НОМЕР_1 перебувають в несправному непрацездатному стані по причині деформації лівої стійки стабілізатора поперечної стійкості передньої вісі, руйнування матеріалу важеля підвіски переднього лівого колеса, деформації амортизаційної стійки підвіски переднього лівого колеса та її зміщення з переду назад та руйнування корпусу опорного підшипника амортизаційної стійки підвіски переднього лівого колеса, що виникли в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які могли утворитись до дорожньо-транспортної пригоди не виявлено;
· висновком експерта № 447 від 24.10.2014 року про те, що виходячи із величини слідів юзу зафіксованих на місці ДТП, швидкість руху автомобіля «Опель-Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком юзу становила більше 51 км/год., так як не весь слід міг відобразитися у вигляді юзу. За заданих дорожніх обставин, з технічної точки зору, водій автомобіля «Опель-Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 12.2, 12.4 та 34 1.1 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля «Опель-Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити ДТП, шляхом виконання вимог п. 34 1.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху з дотриманням вимог п. 12.2 та 12.4 Правил дорожнього руху, для чого йому не було перешкод технічного характеру.

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними та допустимими.

Проаналізувавши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Стаття 84 КПК України регламентує - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України, докази є належними в разі, коли вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження. А також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, які визнаються, згідно ст. 86 КПК України допустимими, якщо вони отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стосовно швидкості автомобіля марки «Опель-Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , то суд вважає, що показання потерпілої ОСОБА_5 про те, що швидкість автомобіля була більше 70 км/год. не відповідають матеріалам справи, а саме: показаннями свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_29 , ОСОБА_23 та висновком експерта 447 від 24.10.2014 року про те, що виходячи із величини слідів юзу зафіксованих на місці ДТП, швидкість руху автомобіля «Опель-Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком юзу становила більше 51 км/год.

За таких підстав, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності.

Суд вважає вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяла тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , доведеною.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 17 травня 2010 року обвинувачений ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кагарлику Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно характеристики № 1220/02-41 від 24.09.2014 року, виданою виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області вбачається, що гр. ОСОБА_7 неодружений, проживає з батьками. Батько - ОСОБА_35 , 1964 р.н., працює водієм в Кагарлицькому РП «АС Київобленерго». ОСОБА_36 , 1966 р.н., працюючий пенсіонер, працює медичним реєстратором в Кагарлицькій ЦРЛ. Гр. ОСОБА_7 закінчив Таращанський аграрний коледж ім. Шевченка. Тимчасово не працює. На гр. ОСОБА_7 при міськвиконкомі компрометуючих матеріалів немає.

Згідно вимоги про судимість № 10562 від 23.10.2014 станом на 23.10.2014 року ОСОБА_7 рахується як такий, що раніше не судимий.

Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 385 обвинувачений ОСОБА_7 за наркологічною допомогою не звертався і на обліку в наркологічному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває.

Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 275 обвинувачений ОСОБА_7 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_7 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно, згідно ч. 4 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 , є тяжким злочином вчинених з необережності.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить вчинення необережного злочину вперше, повне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів в межах санкції ст.. 286 ч. 2 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України. Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який на момент вчинення ДТП був у тверезому стані, має певний стаж водія, раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за порушення ПДР, суд вважає за доцільне не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткову міру покарання, передбачену ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Цивільний позов прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Кагарлицької центральної районної лікарні до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Представник цивільного позивача в особі Кагарлицької центральної районної лікарні в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій він просить справу за позовом прокурора в інтересах підприємства слухати в їхню відсутність. Позовні вимоги підтримують повністю та просять суд задовольнити їхні вимоги.

Відповідно до ст.29 КПК України при наявності достатніх даних про понесені витрати закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину прокурор зобов`язаний пред`явити цивільний позов про відшкодування державі цих збитків.

Відповідно до роз`яснень, даних у постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р., із змінами від 03.12. 1997 р., «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат`при розгляді кримінальної справи поряд з іншими обставинами обов`язковому з`ясуванню і вирішенню підлягають питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат. За змістом ст.93-1 КПК відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим Порядком термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.

До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого,витрачених на стаціонарне лікування,які підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов`язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 19 липня 2014 року, близько 03 години 30 хвилин, керуючи відповідно до доручення технічно справним автомобілем «Опель Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , в порушення вимог п. 2.3.6) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 р., відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» не обрав безпечну швидкість для руху керованого ним транспортного засобу, та порушуючи вимоги п. 11.2 ПДР, відповідно до якого «нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини» не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини, унаслідок чого, втративши контроль над керуванням свого автомобіля, грубо порушуючи вимоги п. 11.9 ПДР, згідно з яким «забороняється виїжджати на розділювальну смугу» та пункту 34.1 ПДР, відповідно до якого «лінії 1.1. перетинати забороняється» пересік суцільну лінію 1.1 дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, а в подальшому на ліве по напрямку свого руху узбіччя, де допустив зіткнення з електроопорою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Опель Кадетт» ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 153/Е від 20.10.2014 р. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо - скелетної травми, ВЧМТ, забій головного мозку, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа. Пневмоцифалії, перелому проксимального відділу 4-го пальця лівої кисті, ЗТГК. Забою грудної клітки з права, забою правої легені. Посттравматичного лівобічного отиту. Забійні рани в області обличчя, вуха, потиличної частини голови, лівої кістки і лівої стопи. Зазначені ушкодження утворились від дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог дорожньої розмітки 1.1 та пунктів 2.3.6), 11.2, 11.9, 12.1, 34.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до довідки Кагарлицької центральної районної лікарні, потерпіла ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії Кагарлицької ЦРЛ з 19.07.2014 р. по 19.07.2014 р.

Відповідно до калькуляції розрахунків вартості витрат, понесених на лікування ОСОБА_5 , вартість одного ліжко-дня на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії Кагарлицької ЦРЛ в липні 2014 року складає 1039 грн.72 коп.

Таким чином, закладом охорони здоров`я були витрачені кошти на стаціонарне лікування ОСОБА_5 , яка є потерпілою від кримінального правопорушення, в сумі 1039 грн. 72 коп.

Обов`язок відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину відповідно до ст.1206 ЦК України покладено на особу, яка вчинила цей злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відсутність добровільної сплати обвинуваченим витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину призводить, у зв`язку з обмеженістю кошторису, до неможливості комунальним закладом охорони здоров`я в повному обсязі виконувати обов`язки щодо надання медичних послуг населенню, тому суд задовольняє позовні вимоги та стягує з цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь Кагарлицької центральної районної лікарні витрат понесені закладом охорони на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 1039 грн. 72 коп.

Цивільний позов прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Комунального закладу Київської обласної ради «Київської обласної клінічної лікарні» до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину підлягає до задоволення з наступних підстав.

Представник цивільного позивача в особі Комунального закладу Київської обласної ради «Київської обласної клінічної лікарні» в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій він просить справу за позовом прокурора в інтересах підприємства слухати в їхню відсутність. Позовні вимоги підтримують повністю та просять суд задовольнити їхні вимоги.

Відповідно до ст.29 КПК України при наявності достатніх даних про понесені витрати закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину прокурор зобов`язаний пред`явити цивільний позов про відшкодування державі цих збитків.

Відповідно до роз`яснень, даних у постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р., із змінами від 03.12. 1997 р., «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат`при розгляді кримінальної справи поряд з іншими обставинами обов`язковому з`ясуванню і вирішенню підлягають питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат. За змістом ст.93-1 КПК відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим Порядком термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.

До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого,витрачених на стаціонарне лікування,які підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов`язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 19 липня 2014 року, близько 03 години 30 хвилин, керуючи відповідно до доручення технічно справним автомобілем «Опель Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , в порушення вимог п. 2.3.6) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 р., відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» не обрав безпечну швидкість для руху керованого ним транспортного засобу, та порушуючи вимоги п. 11.2 ПДР, відповідно до якого «нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини» не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини, унаслідок чого, втративши контроль над керуванням свого автомобіля, грубо порушуючи вимоги п. 11.9 ПДР, згідно з яким «забороняється виїжджати на розділювальну смугу» та пункту 34.1 ПДР, відповідно до якого «лінії 1.1. перетинати забороняється» пересік суцільну лінію 1.1 дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, а в подальшому на ліве по напрямку свого руху узбіччя, де допустив зіткнення з електроопорою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Опель Кадетт» ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 153/Е від 20.10.2014 р. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо - скелетної травми, ВЧМТ, забій головного мозку, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа. Пневмоцифалії, перелому проксимального відділу 4-го пальця лівої кисті, ЗТГК. Забою грудної клітки з права, забою правої легені. Посттравматичного лівобічного отиту. Забійні рани в області обличчя, вуха, потиличної частини голови, лівої кістки і лівої стопи. Зазначені ушкодження утворились від дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог дорожньої розмітки 1.1 та пунктів 2.3.6), 11.2, 11.9, 12.1, 34.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до довідки Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», потерпіла ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії та центрі нейрохірургії КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з 19.07.2014 р. по 14.08.2014 р.

Відповідно до калькуляції розрахунків вартості витрат, понесених на лікування ОСОБА_5 , вартість за 26 ліжко/днів на стаціонарному лікуванні складає 10 816 грн. 50 коп.

Таким чином, закладом охорони здоров`я були витрачені кошти на стаціонарне лікування ОСОБА_5 , яка є потерпілою від кримінального правопорушення, в сумі 10 816 грн. 50 коп.

Обов`язок відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину відповідно до ст.1206 ЦК України покладено на особу, яка вчинила цей злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відсутність добровільної сплати обвинуваченим витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину призводить, у зв`язку з обмеженістю кошторису, до неможливості комунальним закладом охорони здоров`я в повному обсязі виконувати обов`язки щодо надання медичних послуг населенню, тому суд задовольняє позовні вимоги та стягує з цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» витрати понесені закладом охорони на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 10816 грн. 50 коп.

Позовні вимоги та збільшені позовні ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої злочином підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 19 липня 2014 року, близько 03 години 30 хвилин, при несприятливих погодних умовах у виді дощу та мокрому асфальтному покритті, керуючи відповідно до доручення технічно справним автомобілем «Опель Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , рухався по вулиці Комунарській в с. Переселення Кагарлицького району Київської області та наближаючись до будинку № 108 вищезазначеної вулиці, в порушення вимог п. 2.3.6) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 р., відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» не обрав безпечну швидкість для руху керованого ним транспортного засобу, та порушуючи вимоги п. 11.2 ПДР, відповідно до якого «нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини» не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини, унаслідок чого, втративши контроль над керуванням свого автомобіля, грубо порушуючи вимоги п. 11.9 ПДР, згідно з яким «забороняється виїжджати на розділювальну смугу» та пункту 34.1 ПДР, відповідно до якого «лінії 1.1. перетинати забороняється» пересік суцільну лінію 1.1 дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, а в подальшому на ліве по напрямку свого руху узбіччя, де допустив зіткнення з електроопорою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Опель Кадетт» ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 153/Е від 20.10.2014 р. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо - скелетної травми, ВЧМТ, забій головного мозку, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа. Пневмоцифалії, перелому проксимального відділу 4-го пальця лівої кисті, ЗТГК. Забою грудної клітки з права, забою правої легені. Посттравматичного лівобічного отиту. Забійні рани в області обличчя, вуха, потиличної частини голови, лівої кістки і лівої стопи. Зазначені ушкодження утворились від дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог дорожньої розмітки 1.1 та пунктів 2.3.6), 11.2, 11.9, 12.1, 34.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Стосовно матеріальної шкоди на загальну суму 23 181 грн. 47 коп., то вказані вимоги підлягають до частково задоволення з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Главою 82 ЦК України щодо відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України передбачається наступне: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

На підставі п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 року № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок і є провина.

Внаслідок отриманих ушкоджень, ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікуванні у КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» у центрі нейрохірургії з 19.07.2014 р. по 14.08.2014 р., у ортопедо травматологічному центрі з 14.08.2014 р. по 01.09.2014 р., у відділенні судинної патології та захворювання ЦНС з 05.12.2014 р. по 19.12.2014 р. та з 09.2015 р. по 23.02.2015 р., що підтверджується витягами з історії хвороби.

Відповідно до фіскальних чеків, наданих позивачем ОСОБА_5 , нею витрачено на лікування необхідних ліків на загальну суму 23 181 грн. 47 коп. Разом з тим, для визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, в частині витрат на ліки, судом не можуть бути взяті до уваги витрачені позивачем ОСОБА_5 кошти на суму 1429 грн. 89 коп., а саме:

· відшкодування витрат позивача на користь лікарні 1150 грн. 00 коп. в якості добровільного пожертвування. Благодійні внески в лікувальні установи здійснюються на підставі Закону України від 16 вересня 1997 року «Про благодійництво та благодійні організації», відповідно до якого благодійництво - добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги, а благодійна організація - недержавна організація, головною метою діяльності якої є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства або окремих категорій осіб згідно із цим Законом. Тобто такі витрати не є обов`язковими, які б підлягали відшкодуванню, тому відшкодуванню не підлягає;
· відшкодування витрат позивача на ліки на загальну суму 279 грн. 89 коп., оскільки вказані витрати не підлягають до задоволення, так як кошти витрачені на вказане лікування ніяким медичним висновком не передбачено та після лікування у КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» за період з 09.02.2015 р. по 23.02.2015 р. потерпіла була виписана у задовільному стані з покращенням, що підтверджується листо від 02.03.2015 року за № 453.

Проте, суд вважає, що витрати на ліки на загальну суму 21751 грн. 58 коп. потрачені позивачем ОСОБА_5 підлягають до задоволення, оскільки вказані ліки були придбанні для лікування ушкодження отриманого нею від дій відповідача і були необхідні їй для проведення лікування за період з 19.07.2014 року по 01.09.2014 року на загальну суму 16 550 грн. 33 коп. та за період з 05.12.2014 р. по 19.12.2014 р. на загальну суму 2 681 грн. 89 коп. та за період з 09.02.2015 р. по 23.02.2015 р. на загальну суму 2519 грн. 36 коп., а всього на загальну суму 21 751 грн. 58 коп.

Згідно розписки наданої обвинуваченим ОСОБА_7 він відшкодував потерпілій ОСОБА_5 шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 7000 гривень. Таким чином, з урахуванням проведеної оплати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача матеріальна шкода в сумі 14 751 грн. 58 коп. В решті вимогах матеріального характеру суд позивачу відмовляє.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_5 на загальну суму 17 498 грн. 75 коп. для відшкодування витрати в якості втраченого доходу, то вказані витрати не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 липня 2014 року, близько 03 години 30 хвилин, водій автомобіля «Опель Кадетт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з електроопорою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Опель Кадетт» ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 153/Е від 20.10.2014 р. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо - скелетної травми, ВЧМТ, забій головного мозку, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа. Пневмоцифалії, перелому проксимального відділу 4-го пальця лівої кисті, ЗТГК. Забою грудної клітки з права, забою правої легені. Посттравматичного лівобічного отиту. Забійні рани в області обличчя, вуха, потиличної частини голови, лівої кістки і лівої стопи. Зазначені ушкодження утворились від дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог дорожньої розмітки 1.1 та пунктів 2.3.6), 11.2, 11.9, 12.1, 34.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно з вимогами ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Тимчасова непрацездатність має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи.

Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

Про це йдеться в Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 13.11.2001 N 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. за N 1005/6196.

Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_5 на час ДТП не працювала та листок непрацездатності потерпілій не видавався медичною установою.

05 березня 2015 року ОСОБА_5 встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням (т. 2 а.с.165), тобто встановлена обмежена працездатній.

Тому, суд не може погодитись з вимогами позивача про стягнення на її користь втраченого заробітку у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а саме: за 45 днів та 30 днів, які зазначені позивачем у позовних вимогах та збільшених позовних вимогах, так як під час перебування на лікуванні позивачу ще не було встановлено інвалідності із зазначенням ступені працездатності. Інших даних в судовому засіданні не встановлено. За таких обставин підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення втраченого заробітку (доходу) в сумі 17 498 грн. 75 коп. немає.

Щодо моральної шкоди в сумі 100 000 грн., то суд приходить до такого висновку.

Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Вимогами ст.. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31.03.1995 року за №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» із наступними змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами судом було встановлено, що позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень. Тобто завдана моральна шкода стоїть у причинному зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд прийшов до висновку, що в ході судового засідання позивачем доведено факт спричинення їй моральної шкоди відповідачем, а саме: доведено факт заподіяння протиправного діяння відповідача шляхом вчинення злочину; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням.

Виходячи із засад розумності і справедливості, відповідно до вимог ст. ст.. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року ( з послідуючими змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», глибини фізичних та душевних страждань позивача (потерпілої) ОСОБА_5 , суд вважає за можливе визначити моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., яку необхідно стягнути із ОСОБА_7 на її користь, вважаючи саме таку суму достатньою та необхідною, виходячи з обставин справи. В іншій частині суд вважає позовні вимоги недоведеними та відмовляє в їх задоволенні.

Стосовно судових витрат за юридичні послуги в сумі 320 грн. 00 коп., то вказані витрати не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження , визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції України особа має конституційне право на захист будь-якими незабороненими законом засобами. Згідно зі ст.27 ЦПК України особа має право на отримання правової допомоги.

Офіційне тлумачення поняття „правова допомога було дане у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. у справі №1-23/2009 (справа про правову допомогу). Відповідно до п.3.2 цього Рішення правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" від 19.12.1992 року №2887-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями) оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об`єднанням чи адвокатом.

Відповідно до вимог статей 12, 56, 84, 88 ЦПК України витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв`язку із оплатою допомоги фахівця у галузі права і за законом має право надання правової допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підтвердження своїх вимог позивачем не надано договір про надання такої правової допомоги, які б містили дані про вид правової допомоги, що надається, розмір та порядок її оплати.

Згідно із ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася стороні тою особою, яка одержала за це плату. Оскільки в матеріалам справи відсутня угода про надання правової допомоги, розрахунок такої витрати, а є лише квитанція, тому витрати позивача ОСОБА_5 в сумі 320 грн. не відлягають до відшкодування з відповідача, а тому у даній вимозі суд позивачу відмовляє.

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведених двох експертиз - судової інженерно транспортної експертизи в сумі 589 грн. 68 коп. та в сумі 786 грн. 24 коп., а всього 1 375 (одну тисячу триста сімдесят п`ять) грн. 92 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 129) автомобіль «Опель кадетт», реєстраційний код НОМЕР_1 , - який переданий на зберігання ОСОБА_37 по розписці від 22.09.2014 року, - залишити ОСОБА_37 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_7 покласти наступні обов`язки:

· повідомляти в органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання ;
· періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Кагарлицької центральної районної лікарні до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на користь Кагарлицької районної центральної лікарні (на р/р № 0324, отримувач: ГУДКСУ в Київській області, , МФО 821018, код надходження 24060300 «Інші надходження») понесені витрати закладом охорони на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 1039 (одна тисяча тридцять дев`ять) грн. 72 коп.

Цивільний позов прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Комунального закладу Київської обласної ради «Київської обласної клінічної лікарні» до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на користь КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» (на р/р № НОМЕР_4 , , МФО 821018) понесені витрати закладом охорони на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 10 816 (десять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 50 коп.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14 751 грн. 58 коп. та 50 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 64 751 (шістдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят одну) грн.. 58 коп.

У задоволенні решти вимогах ОСОБА_5 відмовити.

Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 129) автомобіль «Опель кадетт», реєстраційний код НОМЕР_1 , - який переданий на зберігання ОСОБА_37 по розписці від 22.09.2014 року, - залишити ОСОБА_37 .

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведених двох експертиз - судової інженерно транспортної експертизи в сумі 589 грн. 68 коп. та в сумі 786 грн. 24 коп., а всього 1 375 (одну тисячу триста сімдесят п`ять) грн. 92 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1