Справа №
11-152/07 Головуючий
у І інстанції Пономарьова О.М.
Категорія: ст.ст. 296 ч.2, Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 2 березня 2007 року

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Фідрі О.М.,

суддів - Польового
М.І., Пазюка О.С.,

з участю прокурора - ОСОБА_1,

засудженого - ОСОБА_2,

законного представника потерпілого - ОСОБА_3,
розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Ківецівського районного суду від 22
грудня 2006 року,
яким, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та
мешканець с Небіжка
Ківецівського району, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений,
не працює, неодноразово судимий, останній раз 21.08.2006 року Луцьким міськрайонним судом за ст.185 ч.З, ст. 71 КК України на 5 років
позбавлення волі,

засуджений за
ч.2 ст.296 КК України на два роки позбавлення волі, за ч.І ст. 121 КК України на
п'ять років позбавлення волі.

На підставі ч.І
ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання
призначених покарань призначено покарання у виді позбавлення волі строком на
п'ять років вісім місяців.

На підставі ч.4
ст. 70 КК
України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком
Луцького міськрайонного суду від 21.08.2006
року, більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначено
покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років вісім місяців.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с Олександрівка
Зачепилівського району Харківської області, мешканець с Небіжка
Ківецівського району, громадянин України, без освіти, не одружений, не працює,
раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст. 296 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі
ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання, якщо
він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає
покладені на нього обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка та
мешканка с Небіжка
Ківецівського району, громадянка України, без освіти, не одружена, не працює,
раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст. 289 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі
ст.ст.75,76 КК України звільнена від відбування призначеного покарання, якщо
вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає
покладені на неї обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Стягнуто із
засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану злочинами, у
розмірі 1528,01 грн. та
моральну шкоду у розмірі 1000
грн.

Стягнуто із
засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

2

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів
судової палати, -

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винний у тому, що 2 листопада 2005 року біля 13 години поблизу
аеродрому м. Луцька разом з ОСОБА_4. та ОСОБА_5, грубо порушуючи громадський
порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилась у зневажливому
та нахабному ставленні до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, і супроводжувалась
особливою зухвалістю, поєднаною з насильством, безпричинно наніс побої
ОСОБА_6. Крім того, ОСОБА_2, продовжуючи свої злочинні дії, безпричинно, з
хуліганських мотивів умисно наніс побої ОСОБА_6., завдавши йому тяжкі тілесні
ушкодження.

У поданій на вирок апеляції засуджений ОСОБА_2, не оспорюючи доведеності вини та
кваліфікацію дій, просить пом'якшити призначене покарання, посилаючись на
поганий стан здоров'я, перебування у нього на утриманні неповнолітньої дитини
та хворої дружини.

Апеляції щодо інших засуджених не надходили.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку, доводи апеляції засудженого, пояснення
засудженого ОСОБА_2, який підтримав апеляцію з викладених у ній підстав,
законного представника потерпілого ОСОБА_3,
яка пояснила, що завдана злочинами шкода на даний час потерпілому не
відшкодована, думку прокурора про залишення апеляції
засудженого без задоволення, перевіривши за матеріалами кримінальної справи
доводи апеляції, колегія суддів судової палати прийшла до висновку, що
апеляція засудженого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду
про вчинення ОСОБА_2 злочинів за
обставин, викладених у вироку, ґрунтується на доказах, досліджених у судовому
засіданні, яким суд дав правильну юридичну оцінку, і вірно кваліфікував дії
засудженого.

При призначенні
покарання судом враховано тяжкість злочинів, конкретні обставини справи, дані
про особу засудженого, зокрема, те, що ОСОБА_2 неодноразово судимий за вчинення
аналогічних корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена в
установленому законом порядку, не працює, за місцем проживання характеризується
посередньо, не відшкодував завдану
злочинами шкоду. Судом враховано обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочину,
яка свідчить про високу суспільну небезпечність особи, вперте небажання стати
на шлях виправлення, та вплинула на реальність покарання, враховано і пом'якшуючу
покарання обставину - щире
каяття засудженого.

Інших обставин,
що пом'якшують покарання, на які ОСОБА_2 посилається в апеляції на вирок суду,
колегією судців не встановлено.

Враховуючи
викладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_2
можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання
відповідно до вимог закону, яке необхідне і достатнє для його виправлення та
попередження вчиненню ним нових злочинів.

Виходячи з
наведеного, підстав для зміни вироку суду та пом'якшення покарання засудженому
ОСОБА_2 колегія суддів не знаходить.

А тому, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ківецівського районного
суду від 22 грудня 2006 року щодо нього - без зміни.