Справа № 11-749/07 Головуючий
Категорія ст. 286 ч. 2 КСЕНОФОНТОВ B.C.
КК України Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11"
вересня 2007 р. Колегія судців судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого КОЛОДНИЦЬКОГО Е.Й.

судців КЕКУХ В.Ф.,
ЯТЧЕНКА М.О.

за участю прокурора ОМЕЛЬЯНЕНКО
А.В.

представника

цивільного

відповідача МЕЛЬНИК І.О.

розглянувши кримінальну справу за
апеляціями потерпілої ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю
«Промзіпактив» на вирок Маньківського райсуду
від 4 липня 2007 року, яким

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1, не
судимий, -

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК
України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.
1 п. б, ст. 6 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 р. його звільнено
від основного виду покарання у вигляді позбавлення волі.

В порядку часткового задоволення позовних вимог стягнуто з ТОВ
«Промзіпактив» м. Дніпродзержинськ на користь потерпілої ОСОБА_1 15922 грн.
22 коп. матеріальної та 25000 грн. моральної шкоди, а також на її користь на
утримання сина ОСОБА_3 по 568 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В своїй апеляції
потерпіла ОСОБА_1., не оспорюючи фактичних обставин справи, призначення
покарання та звільнення від його основного виду за амністією, посилається на
неправильність вирішення судом цивільного позову. Вона, посилаючись на
документи, вважає, що фактичні матеріальні збитки склали 100000 грн., а
моральну шкоду слід було стягнути з відповідача в сумі 250000 грн.

Апелянт просить
змінити вирок і збільшити розмір відшкодування в частині вартості пам'ятника з
2000 грн. до 100000 грн. та з 25000 до 250000 грн. моральної шкоди.

Цивільний
відповідач, ТОВ «Промзіпактив > в апеляції також посилається на неправильне
вирішення судом цивільного позову, зокрема, в частині щомісячного стягнення на
утримання дитини в сумі 568 грн., оскільки позивачкф& ОСОБА_1. не надала
належні документи про середньомісячний заробіток померлого годувальника.

2

Даний апелянт
також оспорює і стягнення 15922 грн. 22 коп. матеріальних збитків і вважає, що
ОСОБА_1. не доказала в суді фактичні суми витрат, тобто, не довела обставин,
якими вона обґрунтовує позов.

Оспорюється ним
і сума моральної шкоди. Вказується, що суд не з'ясував, якими доказами
підтверджується факт заподіяння потерпілій немайнової шкоди, з чого вона
виходила при її оцінці та визначенні розміру, які саме значні моральні
страждання отримала.

Цей апелянт
просить частково скасувати вирок суду в частині задоволення цивільного позову
та постановити новий вирок по справі.

В запереченні на
дану апеляцію ОСОБА_1. вказує на безпідставність її доводів, дає конкретний
перелік документів в підтвердження ціни матеріальних збитків, формулює
негативні життєві наслідки, що спонукали її після втрати чоловіка і вважає суму
моральної шкоди в розмірі 250000 грн. розмірною таким наслідкам.

Вона просить суд апеляцію ТОВ «Промзіпактив» залишити без
задоволення.

Цивільний
відповідач(зазначене товариство) заперечення на апеляцію потерпілої не подав.

В. о. прокурора
Маньківського району в запереченні зазначає про законність і обґрунтованість
вироку суду, він просить апеляцію цивільного відповідача залишити без
задоволення, а вирок - без змін.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про залишення вироку без зміни, представника
цивільного відповідача, яка підтримала апеляцію ТОВ «Промзіпактив» і не вбачає
підстав для задоволення апеляції ОСОБА_1., перевіривши справу, обміркувавши
доводи апеляцій, колегія суддів приходить до слідуючого.

Висновок суду
щодо винності засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.
2 КК України та кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду
справи не оспорюється.

Розглядаючи
цивільний позов у кримінальній справі, суд достатнім чином перевірив, дослідив
і дав оцінку документальним даним в підтвердження сум позовних вимог позивачки
ОСОБА_1., після чого обґрунтовано задовольнив частково її позов.

З матеріалів
справи вбачається, що гранична вартість стандартних пам'ятників і огорож в
Маньківському районі складає 1600-2000 грн.(а. с. 118) і суд обґрунтовано, з
урахуванням рекомендацій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27.03.1992 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», взяв за основу довідку ТОВ «Еліта» про фактичну вартість,
але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній
місцевості.

З розрахунку
Старобабанської виправної колонії вбачається, що замовлений позивачкою
пам'ятник загиблому чоловіку є нестандартним навіть виходячи з його вартості -
104501 грн. 69 коп.(а. с
99-100), а тому посилання позивачки про необгрунтоване надання переваги
судом довідки ТОВ «Еліта» про вартість пам'ятника є непереконливим.

При визначенні
розміру моральної шкоди суд врахував ступінь страждань потерпілої, які визнано
значними та з урахуванням їх визначив реальну суму відшкодування - 25000 грн.,
яка в даному випадку є розмірною і такою, яку можливо виплатити в дійсності.

За таких
обставин підстав для задоволення апеляції ОСОБА_1. по викладених в ній доводах
не мається, так само як апеляції цивільного відповідача. Його доводи в апеляції
про відсутність доказів для стягнення 15922 грн. 22 коп. є надуманими, оскільки
суд взяв до уваги наявні документи і, виходячи із зазначених в них витрат,
визначив конкретну суму матеріального відшкодування, яка склала 15922 грн. 22
коп.

Посилання
цивільного відповідача на необгрунтоване щомісячне стягнення 568 грн. на
утримання неповнолітнього сина потерпілої Дмитра, на думку колегії суддів, є
безпідставним.

Суд 1 інстанції
в судовому засіданні встановив, що покійний ОСОБА_3 на момент смерті значився
безробітним, а тому відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, що
був безробітним, щомісячно,
провадиться, виходячи з
розміру

3

прожиткового мінімуму дитини віком від 6 до 18 років,
тобто, з суми 568 грн.(ст. 62 Закону «Про державний бюджет).

Оспорювання
даним апелянтом суми моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_1., є
непереконливим, про що зазначено вище.

Крім того,
колегією суддів враховується і те, що визначена сума відшкодування є адекватною
моральним стражданням потерпілої ОСОБА_1., а тому будь-яких підстав для її
зменшення не мається.

Виходячи з
наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляцій по
справі.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
потерпілої ОСОБА_1 та ТОВ «Промзіпактив» - залишити без задоволення, а вирок
Маньківського райсуду від 4
липня 2007 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.