Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1387/14-к
Провадження № 1-кп/382/21/15
У Х В А Л А
Іменем України
19 травня 2015 року Яготинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_4
законного представника неповнолітнього- ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_7
представника служби у справах дітей Яготинської РДА ОСОБА_8
представника служби у справах дітей Яготинського РВГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин клопотання прокурора прокуратури Київської області про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, учня 5 класу загально- освітньої школи № 1 м. Яготин Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418 від 30.11.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 289 КК України,
В с т а н о в и в:

29 листопада 2013 року близько 24 години малолітній ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , взяв ключі від автомобіля ВАЗ - 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 без дозволу його власника ОСОБА_11 та завів ними двигун даного автомобіля. Після чого, ОСОБА_10 виїхав з території будинку АДРЕСА_2 та поїхав вулицями міста Яготина, чим незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним ОСОБА_11 . Продовжуючи свої злочинні дії, 30 листопада 2013 року о 1 годині 30 хвилин, малолітній ОСОБА_10 керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Незалежності в м. Яготин в напрямку до центру міста, в порушення п.п.10.1, 12.1, 1.10 Правил дорожнього руху, введених в дію з 1 січня 2002 року постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, виїхав на тротуар та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка рухалась по тротуару навпроти будинку АДРЕСА_3 , від чого остання від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.
В зв"язку з тим, що ОСОБА_10 вчинив суспільно-небезпечне діяння до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, до суду надійшло клопотання прокурора прокуратури Київської області про застосування примусових заходів виховного характеру.
В судовому засіданні прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання та цивільного позову.
В судовому засіданні законний представник малолітнього ОСОБА_10 - ОСОБА_5 та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання, так як дитина не може навчатися у загальній школі, за станом свого здоров"я застосування будь-яких заходів виховного характеру не може призвети до позитивних результатів. Крім цього, на даний час до ОСОБА_10 застосовані примусові заходи медичного характеру.
Представник потерпілого ОСОБА_6 просив застосувати до ОСОБА_10 примусові заходи виховного характеру, оскільки в силу ч.2 ст. 501 КПК України підстав для відмови у задоволенні такого клопотання немає, а також просив задовольнити цивільний позов.
Представники служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах дітей з врахуванням стану здоров"я ОСОБА_10 у вирішенні клопотання покладались на розсуд суду.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, показання представника потерпілого, законного представника, свідків, експерта, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні клопотання про застосування у відношенні ОСОБА_10 примусових заходів виховного характеру необхідно відмовити.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання, що 30 листопада 2013 року близько 2 години до неї додому прийшов ОСОБА_14 , від якого вона дізналася про наїзд на її рідну сестру ОСОБА_12 . Коли вона прийшла на місце пригоди, то побачила, що посередині дороги лежало тіло її сестри, яка була без взуття, а взуття лежало на відстані від неї. Крім цього, свідок ОСОБА_13 показала, що їй відомо зі слів ОСОБА_14 , що він та ОСОБА_12 близько 1 години цього числа йшли по тротуарній доріжці по вул. Незалежності в м. Яготин, яка відокремлена від проїзної частини дороги зеленим газоном. ОСОБА_12 рухалась по трутуару ближче до дороги, а він йшов поряд з нею. ОСОБА_14 побачив, як назустріч з включеним світлом фар на великій швидкості рухається автомобіль, який раптово виїхав на зустрічну смугу на зелений газон і тротуар і допустив наїзд на ГелеверуЛ.М. Автомобіль не зупинився, від наїзду ОСОБА_15 відкинуло в сторону та він виявив її мертвою за декілька метрів від місця зіткнення.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав показання, що 30.11.2013 року близько 1 години 30 хвилин йому зателефонував зять його співмешканки ОСОБА_17 та повідомив про загибель доньки останньої. Коли він приїхав на вул. Незалежності, то поблизу будинку за № 40 на правій смузі проїзної частини він побачив тіло ОСОБА_12 . На прохання працівників міліції він приймав участь в якості понятого при огляді місця ДТП та в ході огляду місця події було виявлено слід виїзду колеса автомобіля на праве узбіччя та бордюр. В даному місці розпочинався осип скла, який прямував на праву смугу проїзної частини дороги та до кінцевого місця розташування тіла загиблої жінки.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні дав показання, що вона працює класним керівником 5-б класу Яготинської ЗОШ № 1, де із 17 жовтня 2013 року почав навчатися ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його успішність була нижче середнього рівня. До моменту вчинення ДТП, ОСОБА_10 систематично відвідував заняття, дисципліну в школі не порушував. Після вчинення даного злочину, останній перестав ходити до школи. Після чого вона декілька разів проводила бесіди з його матір"ю - ОСОБА_5 . ОСОБА_10 в інтелектуальному рівні відставав від своїх однокласників, до навчання відносився байдуже, агресивно реагував на зауваження вчителів. Матір ОСОБА_10 з"являлася до школи лише за викликом класного керівника, на шкільні збори не з"являлася.
Свідок ОСОБА_19 , яка працює психологом, соціальним педагогом в судовому засіданні дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні дав показання, що 29 листопада 2013 року він спільно із іншим працівником ВДАІ перебував в наряді по забезпеченню дорожнього руху. До них під"їхав чоловік на прізвище ОСОБА_21 та повідомив, що у нього зник автомобіль ВАЗ. Перебуваючи поблизу автобусної зупинки біля ЗОШ № 2 на початку вул. Незалежності в м. Яготин, він побачив, як повз них проїхав вищевказаний автомобіль в напрямку до центру міста. Він поїхав слідом за тим автомобілем, намагаючись наздогнати його. На ділянці дороги, де проїзна частина має заокруглення, він побачив, що автомобіль ВАЗ раптово виїхав на зустрічну смугу руху і потім різко повернув праворуч, і далі за заокругленням дороги автомобіль раптово зник. Коли він доїхав до вказаного заокруглення та повернув вправо, то побачив, що на проїзній частині лежить тіло жінки та по місцю його розташування він зрозумів, що її щойно збив вищевказаний автомобіль. Автомобіль він виявив по вул. Незалежності на правому узбіччі, водія в автомобілі не було.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні дала показання, що вона мешкає в гуртожитку ПМК-15 по АДРЕСА_4 . В кімнаті АДРЕСА_5 проживає ОСОБА_5 із сином ОСОБА_10 . В гуртожитку сім"я займала кімнату, де було два ліжка, шафа, телевізор. За оренду житла в них виник великий борг. Будь-яких інших відомостей вона повідомити не може. Про обставини ДТП їй нічого не відомо.
Експерт ОСОБА_23 в судовому засіданні дав показання, що в силу психічного стану ОСОБА_10 та його здоров"я до нього не можуть бути застосовані будь-які види примусових заходів виховного характеру, навчатися у звичайній школі він не може. З урахуванням більш розширеної інформації стосовно підекспертного, з урахуванням його емоційно-вольових розладів, експерти дійшли до остаточного висновку під час проведення експертизи, що ОСОБА_10 під час скоєння інкримінованого йому діяння та на даний час був неосудним.
Вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_10 , що підпадає під ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 289 КК України, в судовому засіданні також доводиться іншими доказами, зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні.
Так, з протоколів огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30 листопада 2013 року, схем, доданих до протоколів, фототаблиць (а.с.19-27, 28-36, 39-44 том 1) вбачається, що на ділянці автошляху по вул. Незалежності в м. Яготині на смузі руху в бік Яготинського РВГУ був виявлений труп ОСОБА_12 , сліди колеса на бордюрному камені, уламок фари від автомобіля. Автомобіль ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 був виявлений біля будинку № 82 по вул. Незалежності, задня частина автомобіля зіткнулася з парканом.
З протоколу огляду транспортного засобу з фототаблицею від 30.11.2014 року(а.с.45-51, 53-55 том 1) вбачається, що автомобіль ВАЗ -21099 має механічні пошкодження, а саме: деформація передньої частини автомобіля, розбите лобове скло, деформація капоту, пошкодження задньої частини автомобіля.
З копії посвідчення водія (а.с.52 том 1) вбачається, що власником автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_11 .
З копії свідоцтва про смерть (а.с.80 том 1) вбачається, що ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 41 рік в м. Яготин Київської області.
З висновку судово- медичної експертизи (а.с.114-116) вбачається, що на трупі ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні пошкодження: відкрита черепно- мозкова травма ( садна та рани обличчя, крововиливи в м"які тканини голови, перелом основи черепа, крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку), спинальна травма( крововиливи у м"які тканини шиї, багатоуламкові переломи 1,2 та 6-го шийних хребців, крововиливи у спинний мозок), численні переломи кісток обох гомілок, розтрощення правого колінного суглобу. Смерть її наступила від сумісної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, що підтверджується даними судово- медичного дослідження трупа. Виявлені при дослідженні тілесні ушкодження прижиттєві та утворилися незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету, або при у дарі об такий, оцінюється в сукупності і відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до смерті. Виявлені ушкодження могли утворитися при зіткненні пішохода з автомобілем. Під час первинного контакту, потерпіла була обернена до транспортного засобу обличчям. При судово- токсилогічному дослідженні, виявлений спирт - 2,03 промиля, що стосовно до живих осіб, може відповідати середньому ступеню алкогольного сп"яніння.
З висновку інженерно-технічної експертизи (а.с.122-124 том 1) вбачається, що рульове керування автомобіля «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_2 на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Система робочого гальма автомобіля на момент огляду знаходиться в працездатному стані, Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля на момент огляду, знаходяться в працездатному стані, Несправностей підвіски, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено.
З висновку інженерно-технічної експертизи (а.с.133-135 том 1) вбачається, що виходячи з зафіксованої на місці пригоди слідової інформації , визначити розташування місця наїзду на пішохода автомобіля ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_2 , в тому числі і розташування місця наїзду на пішохода відносно елементів дороги, не представляється можливим, в зв"язку з відсутністю в наданих матеріалах кримінального провадження необхідного для цього комплексу слідової інформації.
З висновку авто-товарознавчої експертизи (а.с.140-142 том 1) вбачається, що ринкова вартість автомобіля « ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_2 станом на 29.11.2013 року могла становити 28060,00 грн. Збитки заподіяні власникові автомобіля «ВАЗ 21099» складають 2530,42 грн.
З висновку амбулаторної комісійної комплексної психолого-психіатричної експертизи (а.с.153-155 том 1) вбачається, що ОСОБА_10 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій та страждає в даний час на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені помірної дебільності).
З акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с. 106-107 том 1) вбачається, що на підставі вивчених актів комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи № 102 від 26 березня 2014 та комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертиз № 285 від 23 липня 2014 року було встановлено, що ОСОБА_10 визнаний нездатним усвідомлювати свої дії та керувати ними та до нього з урахуванням стану його психічного здоров"я не можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків. Протипоказанням до цього є те, що він страждає на легку розумову відсталість у формі олігофренії в ступеню помірно вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю.
З характеристик (а.с.174-175, 202 том 1, а.с.72 том 2) вбачається, що ОСОБА_10 за місцем навчання характеризується посередньо, виховується у неповній сім"ї, вихованням сина займається матір- ОСОБА_5 , за місцем проживання характеризується позитивно.
З акту обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього (а.с.178 том 1) вбачається, що ОСОБА_10 проживає в кімнаті гуртожитку АДРЕСА_6 разом з матір"ю ОСОБА_5 , окремої кімнати не має, має ліжко, письмовий стіл, шафу, забезпечений одягом, для розвитку неповнолітнього створені задовільні умови.
З ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 лютого 2014 року (а.с.186 том 1) вбачається, що ОСОБА_10 передано під нагляд його матері- ОСОБА_5 на строк 2 роки.
З довідок Яготинської ЦРЛ (а.с.196,198 том 1) вбачається, що ОСОБА_10 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
З свідоцтва про народження (а.с. 205 том 1) вбачається, що ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Олександрія Кіровоградської області, тобто він вчинив суспільно-небезпечного діяння у віці 13 років, та його батьками є ОСОБА_24 та ОСОБА_5 .
З характеристики (а.с.71 том 2) вбачається, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно.
Згідно статті 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Згідно з ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно -небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 ст. 105 КК України у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження довкілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п"ятнадцятирчного віку і має майно, кошти або заробіток, обов"язку відшкодувати заподіяних майнових збитків, 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_10 вчинив суспільно- небезпечні діяння, що підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 286 КК України до досягнення ним віку, з якого може настати кримінальна відповідальність.
Разом з тим, враховуючи висновки психолого- психіатричних експертиз, з котрих вбачається, що на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння та на даний час ОСОБА_10 не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, тобто є неосудною особою, а також покази експерта ОСОБА_25 , з котрих витікає, що застосування будь-якого з примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_10 неможливо, крім цього, ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року до ОСОБА_10 застосвано примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у в психіатричному закладі зі звичайним наглядом, суд вважає, що у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів виховного характеру необхідно відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином необхідно залишити без розгляду, так як в силу ст. 129 КПК України суд задовільняє цивільний позов лише в разі, ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Разом з тим, в силу ч.7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишений без розгляду, має право пред"явити його в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 128-129,369-372, 498, 501 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд
Ухвалив:
У задоволенні клопотання прокурора прокуратури Київської області про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_10 , відмовити, а кримінальне провадження закрити.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.

Речові докази по справі: автомобіль марки ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_11 дозволити використовувати йому за призначенням.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1