УХВАЛА

щодо застосування запобіжного заходу

12.03.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3

слідчого ТУ ДБР ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0003002 від 17.04.2025 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В клопотанні зазначено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебувають матеріали досудового розслідування №0003002 від 17.04.2025, в якому ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, що ОСОБА_6 , будучи призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 30.09.2024 по теперішній час самовільно залишив місце дислокації військової частини, проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами: актом та матеріалами службового розслідування, результати якого затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2024 № 2042, іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

На обгрунтування доводів про необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалось повне фіксування судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні під час розгляду клопотання по суті прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому. Прокурор вважає, що сукупність ризиків, вказаних в клопотанні, свідчить про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним і не зможе запобігти наявним ризикам.

Слідчий ОСОБА_4 вказав, що матеріалами досудового розслідування підтверджується, що ОСОБА_6 ухиляється від проходження військової служби. Звертав увагу, що в 2024 році внесені зміни до ч. 5 ст. 404 КК України, згідно з якими передбачено звільнення від кримінальної відповідальності військовослужбовців, які раніше не судимі та вперше самовільно залишили військову частину, вказані зміни були доведені до відома населення, проте ОСОБА_6 не виявив ініціативу повернутися для продовження військової служби, до військової частини не повернувся. Повістки про виклик до слідчого направлялись на дві відомі адреси проживання підозрюваного, ОСОБА_6 на виклики не прибув, у зв`язку з чим був оголошений в розшук.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що не переховувався від органу досудового розслідування, залишив військову частину у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, він просив командира відпустити його для проходження обстеження, проте йому було відмовлено. ОСОБА_6 вказав, що пройшов військово-лікарську комісію в 2024 , проте під час її проходження не були враховані його попередні діагнози, він не згоден з висновком комісії, має намір повторно пройти ВЛК і повернутися на службу до військової частини, де він здатен служити за станом здоров`я. Просив не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив, що не заперечує проти визначення застави.

Адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти обрання стосовно її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Звертала увагу, що підзахисний не переховувався від органу досудового розслідування, йому не було відомо про кримінальне провадження, він з грудня 2025 проживає за іншою адресою, ніж та, на яку були направлені органом досудового розслідування повістки про виклик, які ОСОБА_6 не отримував. Вважає, що у слідчого були підстави для оголошення підозрюваного в розшук. Адвокат ОСОБА_5 звертала увагу, що підзахисний має бажання проходити військову службу, залишив військову частину для збереження здоров`я та додаткового обстеження. Вважає підозру необґрунтованою, ризики недоведеними.

Крім того, захисник зазначила, що вважає затримання ОСОБА_6 незаконним, оскільки в протоколі затримання невірно вказана дата та час його затримання - 12-00 год. 11.03.2026, а насправді він був затриманий раніше, підзахисний вказав, що не в цей день був затриманий, проте їй невідомі точні час, дата та місце його затримання, підозрюваний їх також не пам`ятає.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження № 0003002 від 17.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

31.10.2025 складено письмове повідомлення про підозру, згідно з яким ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке направлене засобами поштового зв`язку за відомим місцем його проживання.

Повідомлення про підозру вручене ОСОБА_6 з дотриманням порядку, передбаченого ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, оскільки підозрюваний на виклики до слідчого не з`являвся.

04.11.2025 слідчим винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що він переховується від органу досудового розслідування.

05.11.2025 в межах строку досудового розслідування слідчому судді Богунського районного суду м. Житомира подано клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, одночасно з яким було подано також клопотання про надання дозволу на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2025 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

11.03.2026 об 11:45 год. ОСОБА_6 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді №295/15567/25 від 05.11.2025, що підтверджується змістом протоколу затримання.

Слідчий суддя відхиляє доводи захисника про незаконність затримання ОСОБА_6 , оскільки він був затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 05.11.2025 про надання дозволу на його затримання, що цілком відповідає положенням статей 207, 208 КПК України. Підстави стверджувати, що підозрюваний був затриманий без достатніх правових підстав відсутні.

Щодо невідповідності часу, дати та місця затримання підозрюваного, то слідчий суддя звертає увагу, що під час складання протоколу затримання підозрюваний не висловлював заперечень щодо дати, часу і місця свого затримання, в протоколі вказав, що заперечення відсутні. При цьому невідповідність часу і місця затримання підозрюваного не свідчить про те, що затримання проведено без достатніх правових підстав, а може впливати лише на обрахування часу, з якого підозрюваний вважається затриманим. Разом з тим, під час розгляду клопотання ні підозрюваний, ні захисник не вказали точні час і дату його затримання.

Згідно з постановою слідчого ОСОБА_4 від 11.03.2026 досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003002 від 17.04.2025 відновлене.

З урахуванням встановлених обставин строк досудового розслідування у кримінальному провадженні триває до 06.05.2026.

Дослідивши клопотання, додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , встановивши фактичні обставини, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Беручи до уваги обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що згідно з клопотанням та доданими до нього матеріалами, зокрема, на підставі матеріалів службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 , де в навчальному центрі проходив військову службу ОСОБА_6 , існує достатньо підстав вважати, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і може бути причетний до його скоєння.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 не заперечував, що він самовільно залишив навчальний центр у зв`язку із поганим станом здоров`я, в чому йому допомогла матір.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Здійснювати захист незалежності України, її територіальної цілісності є обов`язком громадян України, які підлягають мобілізації.

Будучи призваним для проходження військової служби за мобілізацією з умовах збройної агресії проти України, яка триває чотири роки, перебуваючи в розташуванні військової частини, ОСОБА_6 був достовірно обізнаний про свої обов`язки.

А відтак слідчий суддя відхиляє доводи підозрюваного про те, що він не був обізнаний про те, що стосовно нього здійснюється кримінальне провадження, і що він може перебувати в розшуку.

Самовільно залишаючи військову частину, підозрюваний, проявивши розумну обачливість, повинен був розуміти наслідки своїх вчинків і дій.

Не заслуговують до увагу доводи підозрюваного про те, що він незаконно був мобілізований і що під час проходження ВЛК не був врахований стан його здоров`я. Так, відповідно до законодавства, яке регулює правила проходження військового обліку, військовозобов`язні повинні самостійно з`явитися для проходження ВЛК, повинні оновити військово-облікові дані. В судовому засіданні підозрюваний підтвердив, що на момент його мобілізації він самостійно ВЛК не проходив, військово-облікові дані не оновлював, право на відстрочку за його наявності також не оформлював. Крім того, з часу самовільного залишення військової частини у вересні 2024 року ОСОБА_6 також не оформив документи, які б могли підтвердити його доводи про незадовільний стан його здоров`я, щоб могло бути підставою для отримання відстрочки від мобілізації або бути підставою для звільнення від проходження військової служби.

Слідчий суддя не бере до уваги надані стороною захисту медичні документи про проходження медичного огляду в листопаді-грудні 2025 року, оскільки вони не є підставою вважати, що він є непридатним для проходження військової служби. За наявності медичних показань підозрюваний був зобов`язаний у встановленому законом порядку пройти відповідні обстеження і за наявності для того підстав, оформити документи для відстрочки від мобілізації, визначення ступеня придатності для проходження військової служби.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведений ризик, на який міститься посилання в клопотанні, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування з метою ухилитися від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, а також небезпідставним є ризик продовжувати вчиняти правопорушення, в якому підозрюється з огляду на те, що він переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений в розшук.

Слідчий суддя критично ставиться до доводів сторони захисту про те, що підозрюваний не ухилявся від органу досудового розслідування, оскільки під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний змінив місце проживання, він не проживає ні за зареєстрованим місцем проживання, ні за місцем проживання, яке було вказане в його особовій справі, куди власне направлялись повістки про його виклик до слідчого.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеними ризики, що підозрюваний може впливати на свідків в кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вони є недоведеними органом досудового розслідування, враховуючи, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності жодного разу не притягувався.

Отже, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також те, що за вчинення такого злочину КК України передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також доведеність наявного ризику.

Згідно з частиною 8 статті 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_6 підлягає застосованню виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання і вважає за необхідне застосувати до підозрюваного тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 05.05.2026.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Нормами абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановивши обставини провадження в межах повноважень слідчого судді, з урахуваннм доводів підозрюваного про стан його здоров`я, які підтверджуються медичними документами, слідчий суддя вважає за можливе одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання визначити підозрюваному заставу. Слідчим суддею не встановлено обставин, за яких застосування застави було б неможливим.

Беручи до уваги положення ст. 182 КПК України, з урахуванням матеріального становища підозрюваного, слідчий суддя визначає підозрюваному заставу у мінімальному розмірі у вигляді двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560,00 грн. На переконання слідчого судді така сума застави за встановлених фактичних обставин зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку у разі її внесення, бути достатнім стримуючим фактором для запобігання ризиків, доведених прокурором.

У разі звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави, слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В силу приписів ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання - з 11-45 год. 11.03.2026. Інший час затримання слідчим суддею не встановлений.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити частково.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 56 діб до 05.05.2026.

Рахувати строк перебування під вартою з 11-45 год. 11.03.2026.

Одночасно визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) 00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), на протязі строку дії ухвали на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира одержувач ТУДСА України в Житомирській області, код 26278626, розрахунковий рахунок UA0000277, банк ДКСУ м.Київ, МФО 820172, надавши документ, який підтверджує її внесення слідчому та/або прокурору.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з внесенням застави останній вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, у випадку ухилення або невиконання покладених на нього ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімума для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімума для працездатних осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Строк дії ухвали встановити до 05.05.2026.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 17.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1