629/470/26, 1-кп/612/21/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року с-ще Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали Близнюківського районного суду Харківської області від 05.02.2026 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином є необхідність у продовженні строку дії відповідного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, захисник клопотав про можливість визначення застави обвинуваченому.

Оцінивши доводи сторін щодо клопотань про продовження обвинуваченому запобіжного заходу та визначення застави обвинуваченому, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає, однак судове слідство по кримінальному провадженню не завершено та не прийнято остаточного рішення, враховуючи те, що не відпали ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого на строк 60 днів.

Суд вважає доведеним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у можливості переховування від органів досудового розслідування та суду.

Наявність даного ризику вбачається з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а також з інкримінованих обставин, відповідно до яких вбачається тривале невиконання ним обов`язків військової служби після самовільного залишення військової частини, що свідчить про схильність ухилятися від установленого законом порядку та може спонукати його до подальшого переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд вважає доведеним ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у можливості незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Наявність даного ризику вбачається з того, що обвинуваченому можуть бути відомі дані свідків, які є його співслужбовцями або іншими особами, показання яких мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим він може вчиняти дії, спрямовані на зміну показань, відмову від їх надання або їх викривлення.

Суд вважає доведеним ризик, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність даного ризику вбачається з того, що обвинувачений, перебуваючи поза межами тимчасової ізоляції від суспільства, в умовах воєнного стану, та усвідомлюючи тяжкість можливих правових наслідків, може вчиняти дії, спрямовані на затягування судового розгляду, уникнення участі у процесуальних діях, або інше створення перешкод для повного та неупередженого встановлення обставин кримінального правопорушення.

Встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, оскільки ті обмеження та обов`язки, що покладаються на обвинуваченого при їх застосуванні будуть недостатніми за наведених вище обґрунтувань.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Абзацом 8 ч. 4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6,260,261,402-405,407,408,429,437-442 Кримінального кодексу України.

Тобто, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 408 КК України є дискреційним повноваженням суду. При цьому наявність дискреції має також грунтуватися на позиціях учасників кримінального провадження, а також сукупності інших обставин, встановлених судом.

В даному випадку суд ураховує сукупність всіх обставин, позицію прокурора, та й те, що інкриміноване кримінальне правопорушення, у разі доведення вини стороною обвинувачення, підриває бойову готовність підрозділу, дисципліну та довіру між військовослужбовцями, призводять до деморалізації особового складу, отже шкодять обороноздатності країни.

У зв`язку з викладеним, керуючись ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає ОСОБА_4 розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 315, 369, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника про визначення розміру застави обвинуваченому відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на шістдесят днів, тобто до 10 травня 2026 року включно.

Відлік строку продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_4 рахувати з 12 березня 2026 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали до 10 травня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено о 14:30 год. 12.03.2026 року.

Суддя ОСОБА_1