Справа № 305/168/26
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/101/26, за апеляційною скаргою прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 та апеляційною скаргою підозрюваної ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.01.2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.01.2026 року, застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 26.03.2026, з визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 166 400 гривень.

У разі внесення застави на підозрювану ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого відділення Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, Тячівської окружної прокуратури; не відлучатись за межі с. Грушово Тячівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали про встановлений до 26.03.2026.

З матеріалів судового провадження слідує, що до Рахівського районного суду 23.01.2026 надійшло клопотання слідчого - заступника начальника СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000485 від 03.12.2025 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, у якому слідчий просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 ..

Доводи клопотання зводяться до такого.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів.

Обставини підозри підтверджуються доказами, зібраними під час досудового розслідування, зокрема протоколом огляду місця події від 08.10.2025, постановою про долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком за участі свідка ОСОБА_10 , протоколом затримання, іншими матеріалами кримінального провадження.

Наявні ризики, які свідчать про можливе вчинення підозрюваною дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що описана у клопотанні та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження вказують на наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 332 КК України, і такі докази є достатніми для застосування запобіжного заходу. При цьому в ухвалі зазначено про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим слідчий суддя вказав, що тривалий час, що минув від події (близько чотирьох місяців), невчинення за цей час підозрюваною жодних дій, спрямованих на реалізацію ризиків, відсутність процесуальних порушень, зокрема явки до слідчого, прокурора та слідчого судді, фактичне закінчення досудового розслідування, суттєво знижують вірогідність настання таких ризиків. Неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, обґрунтовано стороною обвинувачення такими ж доводами і з ними слідчий суддя також погодився. Також вказав, що роль підозрюваної у кримінальному правопорушенні полягає в тому, що вона є одним із його виконавців, виконувала деякий обсяг дій з метою реалізації спільного умислу, спрямованого на незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_10 , злочин є корисливим, наявні усі 5 ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя врахував розмір незаконної винагороди, яку сплатив ОСОБА_10 за своє незаконне переправлення через державний кордон (11 тисяч доларів США) та вважав, що розмір застави у даному випадку певною мірою залежить від такого розміру. Разом з тим, чоловік підозрюваної - ОСОБА_11 , який також підозрюється/обвинувачується у співучасті у вчиненні даного кримінального правопорушення, вже вніс заставу у розмірі 454 200 гривень. Майновий стан підозрюваної характеризується відсутністю регулярного щомісячного доходу, не надано сторонами інформації про наявність у власності підозрюваного нерухомого та рухомого майна, грошових активів, коштів на рахунках у банківських установах, транспортних засобів тощо, підозрювана таку наявність заперечила. Разом з тим встановлено, що підозрювана на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, до неї було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився. З урахуванням наведених відомостей слідчий суддя вважав, що застава підлягає визначенню в розмірі, наближеному до середнього, передбаченого законодавством за злочини даної категорії (від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Докази про те, що застава у таких межах не здатна забезпечити виконання покладених обов`язків, відсутні.

Не погоджуючись з цим рішенням, прокурор ОСОБА_12 та підозрювана ОСОБА_6 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 вказує, що слідчий суддя правомірно прийшов до висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, є обґрунтованою. Разом з цим, визначення слідчим суддею застави в даному випадку є незаконним. В обґрунтування доводів прокурор вказує, що визначений розмір застави є явно недостатнім з огляду на можливі суми отриманих грошових сум від злочинної діяльності, а призначена слідчим суддею сума (50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб) є для підозрюваної незначною. Так, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами сприяла переміщенню ОСОБА_10 через державний кордон України, з м. Львів до ділянки державного кордону України з Румунією у смт. Великий Бичків, Рахівського району Закарпатської області, за грошову винагороду у сумі 11 000 доларів США. Також прокурор зауважує, що слідчий суддя погодився з доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про те, що жоден із більш м?яких запобіжних засобів не зможе запобігти цим ризикам, проте фактично обрав підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави, не врахувавши при цьому положення ч. 4 ст. 183 КПК України. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У разі якшо суд прийде до переконання про необхідність визначення застави підозрюваній ОСОБА_6 то обрати їй заставу у відповідності до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України в еквіваленті 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_6 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_7 вказує, що 05.02.2026 року ОСОБА_6 звернулася до адвоката ОСОБА_7 за правовою допомогою, в результаті чого 06.02.2026 року адвокату стало відомо про оскаржуване рішення від 26.01.2026 року. Апелянт вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з неправильним застосуванням кримінального процесуального законодавства. Вказує, що підозра відносно ОСОБА_6 є інспірованою органом досудового розслідування. Встановлені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України є безпідставними. Крім того зауважує, що повідомлення про підозру від 20.01.2026 року було вручено поза межами строку досудового розслідування, тобто є незаконним, а строк досудового розслідування вже минув. Зауважує, що з 08.10.2025 року орган досудового розслідування не продовжував строк досудового розслідування та до слідчого судді з таким клопотанням не звертався. Просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді та скасувати її, повністю відмовивши у задоволенні клопотання. Також просить повторно дослідити усі письмові докази по даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг немає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги без участі учасників, колегія суддів бере до уваги, що сторони судового провадження належним чином повідомлені про час та дату судового засідання. Підозрювана ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи без її участі та захисника. Вимоги апеляційної скарги поданої у її інтересах підтримала, апеляційну скаргу прокурора не визнала. Прокурор ОСОБА_13 також подала заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому повідомила, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скеровано до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Матеріалами провадження підтверджуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат ОСОБА_7 щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Твердження про незаконність та необґрунтованість судового рішення не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

Колегія суддів вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №0000485, відомості про кримінальне правопорушення в якому 03.12.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваної ОСОБА_6 , так і її захисника адвоката ОСОБА_14 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що описана у клопотанні та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження вказують на наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 332 КК України, і такі докази є достатніми для застосування запобіжного заходу. Обґрунтованість підозри підтверджується такими документами: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення 03.12.2025 зареєстровано за № 0000485 за ч. 3 ст. 332 КК України; протоколом огляду місця події в с. Грушово від 08.10.2025, під час якого вилучено автомобіль марки BMW та мобільний телефон; протоколом огляду місця події в с. Грушово від 08.10.2025, під час якого вилучено автомобіль марки Nissan Juke; протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП стосовно ОСОБА_10 ; постановою про визнання речовими доказами двох вилучених автомобілів та мобільного телефона; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що домовився із невідомими особами про незаконний перетин державного кордону за ціною 11 000 доларів США, які переказав на криптогаманець, його доставили автомобілем спочатку з м. Києва до м. Львова, потім до м. Хуст, потім до с. Грушово, потім відвезли до кордону, де особа на ім`я ОСОБА_15 , який до цого разом із дружиною на ім`я ОСОБА_16 також возив його, вказав йому напрямок руху для перетину кордону, але він не зміг подолати річку та був затриманий прикордонниками; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.10.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 упізнав ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками від 08.10.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 упізнав вилучений автомобіль Nissan Juke як автомобіль, на якому його транспортували з м. Львів до м. Хуст, а в подальшому до державного кордону.

Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Також, апеляційний суд бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що повідомлення про підозру від 20.01.2026 року було вручено поза межами строку досудового розслідування, а строк досудового розслідування вже минув, - апеляційний суд бере до уваги те, що вказані доводи є не непідтвердженими. Між тим, стороною захисту не оскаржувалось рішення щодо вручення підозри.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що обставини кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про наявність ризиків, слідчий суддя зауважив, що ризик переховування підозрюваної від органу досудового розслідування обґрунтований тим, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вмотивований тим, що не всі докази у кримінальному провадженні на даній стадії досудового розслідування відшукані, тому є достатні підстави вважати що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою не доказування її вини в подальшому. Також, наявний ризик щодо можливості підозрюваної незаконно впливати свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, оскільки не всі свідки на час розгляду даного клопотання допитані. Ризик того, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що вона може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, визначених ч. 7 ст. 42 КПК України, а саме ухилятися від явки на виклик до слідчого. Ризик того, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що остання ніде не працює, підозрюється у тяжкому корисливому злочині.

Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги тривалий час, що минув від події (близько чотирьох місяців), невчинення за цей час підозрюваною жодних дій, спрямованих на реалізацію ризиків, відсутність процесуальних порушень, зокрема явки до слідчого, прокурора та слідчого судді, фактичне закінчення досудового розслідування, суттєво знижують вірогідність настання таких ризиків.

Із зазначених обставин, відповідно до ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідує, що слідчий і прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищезазначені обставини, яким слідчим суддею була надана належна оцінка.

Вказані обставини також свідчать і про неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що встановлені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України є безпідставними, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрювана і не має на меті переховуватися від органу досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваної, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які перешкоджають триманню її під вартою; що підозрювана із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані її здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів стороною захисту не надано.

Крім того, постановляючи ухвалу про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував положення ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, обставини кримінального правопорушення, роль підозрюваної у ньому, її майновий стан та наявність ризиків. Зокрема, роль підозрюваної у кримінальному правопорушенні полягає в тому, що вона є одним із його виконавців, виконувала деякий обсяг дій з метою реалізації спільного умислу, спрямованого на незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_10 , злочин є корисливим, наявні усі 5 ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Розмір незаконної винагороди, яку сплатив ОСОБА_10 за своє незаконне переправлення через державний кордон (11 тисяч доларів США). Також слідчий суддя врахував, що чоловік підозрюваної - ОСОБА_11 , який також підозрюється/обвинувачується у співучасті у вчиненні даного кримінального правопорушення, вже вніс заставу у розмірі 454 200 гривень. Майновий стан підозрюваної характеризується відсутністю регулярного щомісячного доходу, не надано сторонами інформації про наявність у власності підозрюваного нерухомого та рухомого майна, грошових активів, коштів на рахунках у банківських установах, транспортних засобів тощо, а підозрювана таку наявність заперечила. Разом з тим, підозрювана на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, до неї було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.

За цих обставин, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що з урахуванням наведених відомостей, застава підлягає визначенню в розмірі, наближеному до середнього, передбаченого законодавством за злочини даної категорії (від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та запобігання встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є завідомо непомірним для підозрюваної ОСОБА_6 , так як таких даних під час апеляційного розгляду судового провадження не встановлено.

Твердження апеляційної скарги прокурора про те, що визначення слідчим суддею застави в даному випадку є незаконним, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак і жодним чином не впливають на висновки слідчого судді щодо визначеного розміру застави й не дають підстав вважати, що застава у розмірі - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи ці обставини, слідчим суддею підозрюваній ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 166 400 гривень, так як існують ризики невиконання нею своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи застава в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом із цим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, покладено на підозрювану ОСОБА_6 процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого відділення Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, Тячівської окружної прокуратури; не відлучатись за межі с. Грушово Тячівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити підозрюваній ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваної ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат ОСОБА_7 , - відхилити.

Ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.01.2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: