САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3222/25
Провадження №1-кс/726/291/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів ТУ БЕБ України Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № №0000182 від 06.12.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч.1 ст.204-1 ч. 2 ст. 209, ч.3 ст.212 КК України, про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ :

Підрозділом детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки у Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000182, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч.2 ст.204, ч.2 ст.209, ч.3 ст.212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканцями контрольованого прикордонного району Чернівецької області організовано незаконне виробництво тютюнової сировини під виглядом обробки деревини, де протиправно, з метою подальшого збуту, здійснюється нарізання та ферментація листя тютюну, з доведенням його до стану готового, для використання під час виготовлення сигарет. Надалі готова тютюнова сировина приховано транспортується до місця незаконного виробництва, розташованого в одному з центральних регіонів України, де використовується для виготовлення сигарет без належних дозвільних документів. З метою легалізації доходів, одержаних внаслідок вказаного протиправного діяння, організатором незаконного виготовлення сигарет придбано ряд об`єктів нерухомості на території Європейського союзу.

Підставою реєстрації в ЄРДР вказаного кримінального провадження стало повідомлення про виявлення кримінального правопорушення Департаментом оперативно-розшукової діяльності Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому міститься перелік осіб, які вчиняють вказані кримінальні правопорушення (фігуранти кримінального провадження).

03.10.2025 детективом ТУ БЕБ у Чернівецькій області було надано доручення, в порядку ст.40 КПК України до Департаменту оперативно-розшукової діяльності Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо проведення слідчих (розшукових) дій направлених на встановлення осіб та суб`єктів господарської діяльності, які здійснюють вирощування тютюну, його подальшу незаконну переробку, ферментацію та збут, а також можуть бути причетні до діяльності підпільних виробництв тютюнових виробів, марок акцизного податку до них, із зазначенням їх ролі та розподілу обов`язків при здійсненні незаконної діяльності, контактних даних та місць проживання причетних осіб, транспортних засобів, які використовуються в незаконній діяльності, а також місць здійснення незаконної діяльності.

07.11.2025 до ТУ БЕБ у Чернівецькій області надійшли матеріали Департаменту оперативно-розшукової діяльності Адміністрації Державної прикордонної служби України за результатами виконання доручення детектива, встановлено ряд осіб - мешканців Дністровського району Чернівецької області та м. Кременчука Полтавської області, які здійснюють вирощування тютюну, його подальшу незаконну переробку, ферментацію та збут, а також можуть бути причетними до діяльності підпільних виробництв тютюнових виробів, зокрема до діяльності підпільного виробництва сигарет, яке розташоване в м. Кременчук Полтавської області.

В ході досудового розслідування встановлено, що одним з таких виробництв є ТОВ "КРЕМІНЬ ТАБАКО" , адреса виробничих потужностей: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Профспілкова, координати гугл 49.091979, 33.400276. Керівник: ОСОБА_4 . Основний вид діяльності: виробництво тютюнових виробів. Стан: зареєстровано. Дата реєстрації: 13.03.2019. Статутний капітал: 6513503.1 грн. 80 (ліцензія, видану ТОВ «Кремінь Табако» на виробництво тютюнових виробів № 00003, у якій зазначено термін її дії з 21.02.2020 до 21.02.2025).

Фактичним власником зазначеного виробництва є - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Використовує т/з марки "PORSCHE", д.р.н. НОМЕР_2 . З початку повномасштабної війни в Україні виїхав до Чехії, де організував легалізацію коштів одержаних злочинним шляхом від збуту незаконно виготовлених сигарет, шляхом придбання за готівку легкових автомобілів та в подальшому використання їх для надання послуг таксі, за рахунок вказаних послуг ОСОБА_6 завищує реальні обсяги пасажирських перевезень в Чехії, чим легалізує готівку, що переміщується до Чехії з приховуванням від митного та прикордонного контролів.

ОСОБА_6 , є також організатором тіньового виробництва сигарет, на виробничих потужностях зазначеного виробництва.

Співвласником зазначеної тютюнової компанії та співорганізатором підпільного виробництва цигарок разом із ОСОБА_7 , є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_6 здійснює повний контроль над підпільним виробництвом сигарет, дає вказівки робітникам, здійснює заходи конспірації, координує збут сигарет та закупівлю сировини.

Для здійснення протизаконної діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залучили ряд осіб, які задіяні на незаконному виробництві сигарет, відправлення відправлень з нової пошти а також тих, до обов`язків яких входить переміщення сировини зі складів до місця виробництва тютюнових виробів, супровід під час перевезення готовою продукції та інші перевірочні заходи.

12.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.11.2025 детективами ТУ БЕБ у Чернівецькій області проведено обшук житлових та нежитлових приміщень, території за адресою: АДРЕСА_3 , за координатами GOOGLEMAP 49/091979/. 33.400276, розташованих на земельних ділянках з кадастровими номерами :03:001:0057, :03:001:0058, :03:001:0122, в результаті якого виявлено та вилучено речі, предмети та документи, що мають значення у даному кримінальному провадженні та можуть бути доказом під час судового розгляду. Під час обшуку було також виявлено та вилучено ряд речей та документів.

Такі речі, предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Станом на момент проведення обшуку і на даний час, ліцензії на виробництво тютюнових виробів у ТОВ «Кремінь Табако» відсутня.

У кримінальному провадженні, вживаються заходи, спрямовані на перевірку законності походження вилучених речових доказів, встановлення кола осіб, причетних до їх переміщення та зберігання, а також надання належної правової оцінки їх діям.

Таким чином, вилучене майно має відношення до кримінального провадження і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому просить слідчого суддю постановити ухвалу, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно, вилучене під час вказаних обшуків, а саме: вилучене під час проведення обшуків 12.11.2025:

- на земельних ділянках з кадастровими номерами :03:001:0057, :03:001:0058, :03:001:0122 за наступними адресами: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Профспілкова а саме:

- обладнання для виготовлення та пасування сигарет (лінія), яка включає в себе: машинка для нарізання тютюну та сигарет, формування сигаретних пачок, подачі сигаретного паперу, пакувальна машинка для обгортання готової продукції у поліетилен. На одній із частин наявний напис «DEKAJET»;

- обладнання для чистки, подрібнення та сушки тютюну (лінія), яка складається з транспортних стрічок, станок поріз очний, барабан розщеплюючий, сушильний барабан;

-обладнання для виготовлення та пасування сигарет(лінія), яка включає в себе: машинка для нарізання тютюну та сигарет, формування сигаретних пачок, подачі сигаретного паперу, пакувальна машина для обгортання готовоі продукціі у поліетилен. На вказаному обладнанні немає написів щодо моделі та серійних номерів, наявна металева вставка із написом " ГЛАВПРОДМАШ 3КВ Ленинградский машиностроительний завод Красная Вагранка тип ПЗЧ, 1957,51

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11 Pro» IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Samsung A52» IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 ;

- мобільний телефон марки «POCO c75» IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон марки «Samsung galaxy A30s» IMEI 1: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_12 , IMEI 2: НОМЕР_13 ;

- мобільний телефон марки «Motorola» IMEI 1: НОМЕР_14 , IMEI 2: НОМЕР_15 ;

- мобільний телефон марки «Samsung galaxy Note10» IMEI 1: НОМЕР_16 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_17 , IMEI 2: НОМЕР_18 ;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11» IMEI 1: НОМЕР_19 , IMEI 2: НОМЕР_20 ;

- мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору, яким користувач ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон марки «Motorola» IMEI 1: НОМЕР_21 , IMEI 2: НОМЕР_22 ;

У судовому засіданні прокурор надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні, просив клопотання задовольнити та накласти арешт на вказане майно.

Представник ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 та представник ТОВ «Кремінь Табако», адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні вказали , що заперечують щодо накладення арешту, оскільки порушені іх майнові права.

Однак у подальшому, ухвалою слідчого судді від 06.04.2026 року було скасовано арешт на деяке майно товариства, зокрема те, яке вказано вище. В ухвалі зазначено, що подальше утримання засобів виробництва і особистих мобільних телефонів працівників під арештом, в даному випадку, буде непропорційним втручанням у діяльність заявника, як суб`єкта господарювання та становиме надмірний тягар як для приватних особів так і для суб`єкта господарювання, майно якого арештоване, не відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, жодним чином не забезпечить справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, внаслідок покладення на таку особу індивідуального, надмірного тягара, який є непропорційним між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Відтак, представники вважає доречним викладене обгрунтування та не вбачає підстав для накладення повторного арешту на таке майно.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання враховуючи таке.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже єдиною підставою для арешту майна, на яку посилається детектив у своєму клопотанні, є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя,суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи положення ст. 173 КПК України, слідчим суддею встановлено правову підставу для арешту майна, а саме здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000182 від 06.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч.1 ст.204-1, ч.2 ст.204, ч.2 ст.209, ч.3 ст.212 КК України.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадження, прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України у Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_13 вказував, що в ході досудового розслідування встановлено, що деякі мешканці прикордонного району Чернівецької області налагодили незаконне виробництво тютюнової сировини. Надалі готова тютюнова сировина транспортується до місця незаконного виробництва, розташованого в одному з центральних регіонів України, де використовується для виготовлення сигарет без належних дозвільних документів. З метою легалізації доходів, одержаних внаслідок вказаного протиправного діяння, організатором незаконного виготовлення сигарет придбано ряд об`єктів нерухомості на території Європейського союзу. Одним із таких виробництв є TOB "КРЕМІНЬ ТАБАКО". Фактичним власником зазначеного виробництва є - ОСОБА_5 , а співвласником зазначеної тютюнової компанії є ОСОБА_8 , який здійснює контроль за протизаконною діяльністю.

Слідчим суддею встановлено, що під час проведення обшуків 12.11.2025 року, серед іншого майна було вилучено:

- на земельних ділянках з кадастровими номерами за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:

- обладнаня для виготовлення та пасування сигарет (лінія), яка включає в себе: машинка для нарізання тютюну та сигарет, формування сигаретних пачок, подачі сигаретного паперу, пакувальна машинка для обгортання готовоі продукціі у поліетилен. На вказаному обладнанні немає написів щодо моделі та серійних номерів, наявна металева вставка із написом "Главпродмаш ЗКВ Ленинградский машиностроительний завод Красная Вагранка" тип ПЗЧ, 1957, 51

- обладнання для виготовлення та пасування сигарет (лінія), яка включає в себе: машинка для нарізання тютюну та сигарет, формування сигаретних пачок, подачі сигаретного паперу, пакувальна машинка для обгортання готової продукції у поліетилен. На одній із частин наявний напис «DEKAJET»;

- обладнання для чистки, подрібнення та сушки тютюну (лінія), яка складається з транспортних стрічок, станок поріз очний, барабан розщеплюючий, сушильний барабан;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11 Pro» IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Samsung A52» IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 ;

- мобільний телефон марки «POCO c75» IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон марки «Samsung galaxy A30s» IMEI 1: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_12 , IMEI 2: НОМЕР_13 ;

- мобільний телефон марки «Motorola» IMEI 1: НОМЕР_14 , IMEI 2: НОМЕР_15 ;

- мобільний телефон марки «Samsung galaxy Note10» IMEI 1: НОМЕР_16 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_17 , IMEI 2: НОМЕР_18 ;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11» IMEI 1: НОМЕР_19 , IMEI 2: НОМЕР_20 ;

- мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору, яким користувач ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон марки «Motorola» IMEI 1: НОМЕР_21 , IMEI 2: НОМЕР_22 ;

Ухвалою колегії суддів Чернівецького апеляційного суду від 09.02.2026 року було накладено арешт на майно, зокрема і на вищевикладене.

У квітні 2026 року представник ТОВ «Кремінь Табако» звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту на вказане майно.

Своєю ухвалою від 06.04.2026 року слідчий суддя скасував арешт, накладений на вищевказані речі.

Скасовуючи арешт, слідчий суддя виходив з того, що що сторона обвинувачення не довела наявності подальшої обґрунтованої потреби у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, а також не підтвердила належними і допустимими доказами зв`язок значної частини вилученого майна (засобів виробництва та мобільних телефонів) із кримінальним правопорушенням. Зокрема, встановлено, що:

- вилучене обладнання є законною власністю підприємства, його походження документально підтверджене, воно зареєстроване у встановленому порядку та використовувалося у легальній господарській діяльності, а також передане в оренду іншому суб`єкту ще до початку кримінального провадження;

- мобільні телефони належать працівникам і не доведено їх доказового значення, при цьому доступ до інформації з них був добровільно наданий, а орган досудового розслідування мав достатній час для копіювання необхідних даних;

- відсутні докази проведення з цим майном будь-яких слідчих (розшукових) дій, зокрема призначення та проведення експертиз: телефонів та обладнання;

- сторона обвинувачення не обґрунтувала, яким саме чином це майно може бути використане для досягнення завдань кримінального провадження.

З урахуванням тривалого часу утримання майна без належного процесуального обґрунтування, подальший арешт визнано таким, що не відповідає принципам розумності та співмірності, становить непропорційне втручання у право власності та покладає надмірний тягар на власника і третіх осіб, що суперечить як вимогам КПК України, так і практиці ЄСПЛ щодо забезпечення «справедливого балансу».

Водночас у частині іншого майна (тютюнових виробів, сировини, пакувальних матеріалів та документації), яке безпосередньо пов`язане з предметом доказування у кримінальному провадженні, необхідність арешту збережена, оскільки воно має потенційне доказове значення та потребує проведення подальших процесуальних дій.

Зокрема було встановлено, що TOB «Кремінь Табако» зареєстроване на території України із кодом та у період з 21.02.2020 року по 21.02.2025 року здійснювало господарську діяльність на підставі ліцензії на виробництво тютюнових виробів № 00003 та на підставі ліцензії на оптову торгівлю тютюновими виробами № 00017 терміном дії з 20.09.2023 року по 20.09.2028 року.

З метою здійснення діяльності товариством використовувалося обладнання, яке належить їм на праві власності та внесено до Єдиного реєстру обладнання, тобто є облікованими засобами виробництва, що підтверджено відповідними доказами.

Крім того, за TOB «Кремінь Табако» були зареєстровані місця зберігання тютюнової сировини за № 8 та тютюнових виробів № 6. по вул Профспілковій, 1-В, нежитлове приміщення «Ф» приміщення 2 де і було проведено обшук та виявлене вилучене майно підприємства, зокрема сировину та тютюнові вироби.

Встановлено також, що після закінчення 21.02.2025 року дії ліцензії на виробництво тютюнових виробів, ТОВ «Кремінь Табако» передало вказані засоби виробництва в оренду приватному підприємству «ОР-ПРЕСС», яке використовувало його у своїй діяльності.

Вирішуючи ж дане клопотання про ареш майна, слідчий суддя вважає за необхідне вказати, що воно було подано до суду через декілька днів після скасування попереднього обтяження. Не погоджуючись із даним рішенням, прокурор повторно просить накласти ареш на те ж саме майно, з якого він вже був знятий.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982) Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Водночас, у п. 38 рішення по справі «Ісмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При цьому, вирішуючи питання про повторний арешт майна, в даному випадку, належить визначити чи наявні в органу досудового розслідування підстави для подальшого утримання цього майна не лише з огляду на наявність правової підстави - ухвали слідчого судді про арешт, а виходячи з відношення вилученого майна до кримінального провадження, а також відношення власника майна до інкримінованого злочину.

Також, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Слідчий суддя зауважує, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних певним особам, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Разом з цим, як вбачається з вищевикладеного, накладений арешт не сприяє швидкому, повному та неупередженому розслідуванню у кримінальному провадженні. Скасовуючи арешт, слідчий суддя встановив, що утримання такого майна під арештом до закінчення досудового розслідування та судового провадження становитиме явно непропорційне втручання у права власника грошових коштів, а також зважаючи на значущість обладнання для здійснення господарської діяльності, становитиме особистий і надмірний тягар.

Такий стан речей, не змінився протягом декількох днів навіть не зважаючи на те, що щодо деяких фігурантів кримінального провадження було складено повідомлення про підозру. Разом із тим, як це встановлено із матеріалів, доданих до клопотання, підозра в даний час не вручені.

Слідчий суддя наголошує, що відмова в задоволенні клопотання про арешт майна можлива якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК (частина 1 статті 173 КПК).

Повторне звернення сторони обвинувачення з клопотанням про накладення арешту на майно після того, як такий арешт був скасований ухвалою слідчого судді (зокрема, у порядку статті 174 КПК України), не є безумовно допустимим і можливе лише за наявності об`єктивно нових підстав або нових доказів, які не були предметом дослідження суду під час попереднього розгляду питання. Саме на сторону обвинувачення покладається обов`язок довести, що з`явилися нові фактичні дані, які виправдовують повторне втручання у право власності.

Скасування арешту майна, в даному випадку означає, що слідчий суддя вже дійшов висновку про відсутність правових або фактичних підстав для подальшого обмеження права власності, зокрема через недоведеність зв`язку майна з кримінальним правопорушенням, відсутність ризиків його втрати, відчуження чи використання для перешкоджання кримінальному провадженню, або ж через порушення принципу пропорційності втручання у права особи.

У зв`язку з цим повторне подання ідентичного за змістом клопотання, яке ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, доказах і аргументах, що вже були оцінені судом, суперечить засадам кримінального провадження, зокрема принципам правової визначеності, змагальності сторін та обов`язковості судових рішень. Така практика фактично зводиться до спроби повторного перегляду судового рішення без наявності передбачених законом підстав і може розцінюватися як зловживання процесуальними правами.

Натомість допустимість повторного звернення з клопотанням про арешт майна можлива лише за умови істотної зміни обставин, наприклад: отримання нових доказів, які підтверджують злочинне походження майна або його використання як знаряддя чи предмета кримінального правопорушення; виникнення нових ризиків, передбачених статтею 170 КПК України (наприклад, реальна загроза відчуження, приховування або знищення майна); встановлення нових фактичних даних, які об`єктивно не могли бути відомі стороні обвинувачення на момент попереднього судового розгляду.

При цьому сам факт повторного звернення не звільняє сторону обвинувачення від обов`язку детального та переконливого обґрунтування новизни таких підстав. У клопотанні має бути чітко зазначено, які саме обставини є новими, коли та за яких умов вони були встановлені, чому вони не могли бути подані раніше, а також у чому полягає їх істотність для вирішення питання про арешт майна.

Отже, повторне клопотання про арешт майна після його скасування є процесуально допустимим лише як виняток, а не як правило, і за відсутності нових, належних та допустимих доказів таке звернення підлягає відмові як незаконне та необґрунтоване.

Практика ЄСПЛ підтверджує, що арешт майна є формою втручання у мирне володіння майном, яке має бути законним, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним. Повторне або тривале застосування майнових обмежень без належного обґрунтування нових підстав порушує баланс між інтересами держави та правами особи. У свою чергу держава зобов`язана забезпечити особі стабільність правового становища, а не ставити її у ситуацію постійної невизначеності щодо долі майна, що є несумісним із принципом правової визначеності та остаточності судового рішення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для повторного накладення арешту на вищевказане майно.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 370-371 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1