Справа № 405/2222/24
УХВАЛА

26 травня 2026 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кропивницький в кримінальному провадженні № 0000670 у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачених за ч. 4 ст. 190 КК України,

клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання останньому запобіжного заходу. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилається на наявність ризиків незаконного впливу на свідків та потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, не має міцних соціальних зв`язків та офіційних джерел доходу. Кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового провадження (дослідження письмових доказів), потерпілі та свідки, показання яких мають важливе значення для вирішення справи по суті, ще не допитані судом. Враховуючи наведені обставини, а також те, що кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , має високій ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкістю кримінального правопорушення, вчиненого проти власності, застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть змоги запобігти наведеним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 належить до вразливої верстви населення (внутрішньо переміщена особа), має постійне місце проживання, стійки соціальні зв`язки. Просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника. Просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України).

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 190 КК України в редакції від 22.11.2018), за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.10.2023 у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 20.12.2023, строк дії якого в подальшому ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2024 було продовжено по 12.04.2024.

Ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького від 30.03.2026 дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено по 28.05.2026 включно.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому, судове провадження триває, наступне судове засідання призначено на 15.06.2026, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_8 , якому інкриміновано вчинення злочину проти власності у складі організованої групи, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватими у інкримінованому злочині, та беручи до уваги те, що останній має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, офіційно не працевлаштований, тобто офіційного та постійного джерела доходу не має, не має стійких соціальних зв`язків, а отже може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків і потерпілих, які ще не допитані судом. За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, зазначена обставина (тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання обвинуваченого винуватим у інкримінованому злочині) сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного (обвинуваченого) переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001, в якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Тобто, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні із свідками по справі, обвинувачений може здійснити вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Відсутність у обвинуваченого постійного законного джерела доходу може спонукати останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Доводи сторони захисту на користь обвинуваченого у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Тобто в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

При цьому, відповідно до положень ч. 5 ст. 182, ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , особу обвинуваченого ОСОБА_8 , його матеріальний стан, суд приходить до висновку щодо визначення ОСОБА_8 застави у розмірі 121120 гривень, що узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України. Підстав для зменшення визначеного розміру застави чи заміни запобіжного заходу на більш м`який на даному етапі судового розгляду судом не встановлено.

У разі внесення обвинуваченим визначеної застави, на нього відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слід покласти визначені ч. 5 ст. 194 КПК обов`язки, а саме: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 197, 331, 369 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою задовольнити.

Дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 190 КК України, у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 26 травня 2026 року по 24 липня 2026 року включно.

Визначити розмір застави в сумі 121120 гривень, яка може бути внесена на рахунок отримувача № UA5002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава за ОСОБА_8 .

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 по 24.07.2026 виконувати наступні обов`язки:

прибувати за викликом до суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Попередити обвинуваченого ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Строк дії ухвали визначити по 24 липня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_10