Справа № 991/136/26
Провадження 1-кп/991/2/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду клопотання адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000229 від 23.05.2023 за обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Вищому антикорупційному суді перебуває вищезазначений обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_13 , діючи в інтересах ОСОБА_15 , звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2025 (справа №991/6785/25) на квартиру загальною площею 64,7 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_15 .

Доводи клопотання адвоката зводяться до того, що арешт на майно накладено необґрунтовано, оскільки належна ОСОБА_15 квартира придбана за кошти, отримані законним шляхом, а тому вона не може бути предметом спеціальної конфіскації. Так, частину суми (872 015 грн) ОСОБА_15 виручила від продажу власної квартири в м. Запоріжжі, іншу частину (905 060 грн) їй дала донька, яка також продала квартиру в м. Запоріжжі, та решту суми (2500 000 грн) надав їй син, ОСОБА_9 , за рахунок коштів, отриманих від законної підприємницької діяльності.

Окрім того, адвокат вказує на відсутність в ухвалі слідчого судді висновків щодо обізнаності власниці майна про можливе незаконне походження коштів, використаних для його придбання, хоча таке дослідження є обов`язковим при вирішенні питання про спеціальну конфіскацію.

Також адвокат посилається на положення закону, відповідно до яких у разі неможливості виділення з майна, набутого законним шляхом, тієї його частини, що підлягає спеціальній конфіскації, суд ухвалює рішення про конфіскацію грошової суми, яка відповідає вартості такого майна. На думку захисника, з огляду на те, що спірна квартира була частково придбана за власні кошти ОСОБА_15 , її конфіскація в порядку ст. 96-2 КК України є неможливою.

За таких обставин ухвала слідчого судді в частині арешту майна ОСОБА_15 є необґрунтованою і порушує право власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_13 підтримала вимоги свого клопотання та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_12 також підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_9 повідомив, що дійсно додав матері суму близько 2 000 000 грн готівкою на придбання вказаної квартири, де вона зараз і проживає. Підтримав клопотання адвоката ОСОБА_13 .

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що спірна квартира була придбана 04 травня 2023 року ОСОБА_16 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_6 . Це сталося в період виконання договорів, що становлять предмет обвинувачення, з першими перерахуваннями коштів за ними наприкінці 2022 - на початку 2023 року. Подальший ланцюжок відчужень: 11 липня 2023 року ОСОБА_16 подарувала квартиру своїй матері; 25 січня 2024 року мати продала її ОСОБА_17 ; 30 серпня 2024 року ОСОБА_17 продала квартиру ОСОБА_15 . Перевіркою фінансового стану ОСОБА_15 не підтверджено наявність у неї легальних джерел доходів, достатніх для придбання цієї квартири. Водночас обвинувачення встановило підстави вважати, що нерухомість придбана за рахунок коштів, здобутих злочинним шляхом співучасниками інкримінованого злочину. Зазначена схема багаторазового перепродажу (подарунку та продажів) є, за версією сторони обвинувачення, способом передачі злочинно набутих активів між фігурантами провадження, що буде доведено в судовому розгляді. З огляду на викладене прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання захисника про скасування арешту на квартиру та зазначив, що планує ініціювати питання про застосування спеціальної конфіскації цього майна.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, дослідивши клопотання та матеріали, надані сторонами кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

За змістом ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Предметом спецконфіскації згідно ст. 96-2 КК України може бути: майно, набуте внаслідок вчинення злочину; майно, призначене для вчинення злочину; майно, набуте від злочинної діяльності; доходи від такого майна.

Частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто суд має право скасувати арешт майна лише з двох підстав, а саме: у разі доведення існування обставин, які підтверджують, що арешт накладено необґрунтовано або в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Оцінка обґрунтованості арешту в порядку розгляду клопотання про його скасування проводиться виключно з урахуванням обставин та аргументів, які не були предметом оцінки на етапі накладення арешту. Повторна перевірка законності рішення слідчого судді про арешт майна в рамках ст. 174 КПК не допускається, оскільки кримінальний процесуальний закон визначає для такого перегляду виключно апеляційну процедуру. Ігнорування цієї норми призвело б до порушення принципу остаточності судового рішення (res judicata).

Суд встановив, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2025 накладено арешт (із забороною відчуження та розпорядження), поміж іншого, на квартиру загальною площею 64,7 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (т. 12, а.с. 95-103). Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24.07.2025 ухвалу слідчого судді залишено без змін в частині арешту згаданої вище квартири (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129068390).

Цей захід був застосований з метою забезпечення спеціальної конфіскації за наявності ознак того, що нерухоме майно придбано за кошти, отримані внаслідок вчинення злочину. Зокрема, суди вказали, що у період вчинення інкримінованого ОСОБА_9 особливо тяжкого корупційного злочину, спрямованого на заволодіння бюджетними коштами у особливо великих розмірах (2022-2023 роки), його матір`ю ОСОБА_15 у 2024 році придбано квартиру в АДРЕСА_2 за ціною 5 180 000 грн. При цьому загальна сума доходів ОСОБА_15 , отриманих у 1998-2024 роках, не дозволяла їй придбати вказаний об`єкт нерухомого майна. Окрім того, протягом 2016-2019 років ОСОБА_15 придбала ще дві квартири - одну в Києві, іншу в Запоріжжі. Крім того, під час вирішення питання про арешт майна сторона обвинувачення звертала увагу суду на факт неможливості придбання матір`ю ОСОБА_9 квартири у 2024 році за рахунок коштів, отриманих ОСОБА_9 із законних джерел, оскільки ОСОБА_9 та його дружина за період з 2020-2024 роки придбали ряд об`єктів нерухомого та рухомого майна. До того ж прокурор звернув увагу на те, що квартира, яку 30.08.2024 придбала ОСОБА_15 , до цього була придбана 04.05.2023 ОСОБА_16 (цивільною дружиною підозрюваного ОСОБА_6 ), після чого 11.07.2023 була подарована нею своїй матері - ОСОБА_18 . Надалі, 25.01.2024 вказана квартира була продана іншій особі - ОСОБА_19 та вже 30.08.2024 придбана ОСОБА_15 .

Виходячи із зазначеного, суд не вбачає підстав стверджувати, що арешт на майно було накладено необґрунтовано. Слідчий суддя, арештовуючи квартиру, встановив наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно може бути предметом спеціальної конфіскації. Цей висновок був предметом апеляційного перегляду та за його результатами підтверджено як наявність відповідних обставин, так і доцільність накладення арешту. Доводи, наведені в клопотанні, не дають суду підстав дійти інших висновків та зводяться виключно до незгоди з постановленим раніше рішенням.

Більше того, доводи клопотання фактично спрямовані на проведення детальної оцінки правових підстав для спеціальної конфіскації, що на даному етапі провадження є неприпустимим. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 91 КПК України, обставини відповідності майна ознакам, щодо яких може бути застосована спеціальна конфіскація, входять до предмета доказування у кримінальному провадженні. Встановлення цих обставин здійснюється шляхом дослідження та оцінки сукупності наданих сторонами доказів у судовому розгляді по суті.

За приписами ч. 9 ст. 100 та ч. 4 ст. 374 КПК України питання щодо застосування спеціальної конфіскації вирішується судом у кінцевому рішенні за результатами розгляду справи по суті - саме у вироку зазначаються підстави її застосування, майно, що підлягає спеціальній конфіскації, та визначається його подальша доля. Відтак на стадії підготовчого провадження суд не має процесуальної можливості робити висновки з цих питань.

Посилання сторони захисту на законне походження коштів, витрачених на придбання квартири, та на неможливість застосування спеціальної конфіскації являють собою заперечення фактичних обставин, встановлення яких є предметом судового розгляду по суті. Вирішення питань щодо правомірності набуття права власності на квартиру можливе виключно після безпосереднього дослідження всієї сукупності доказів у судовому розгляді. Суд у ході судового провадження, оцінюючи всі обставини у сукупності, матиме можливість зробити власні висновки з цього приводу, при цьому посилання слідчого судді на те, що квартира підлягає спеціальній конфіскації, не виключає можливості ухвалення іншого рішення за результатами судового розгляду.

В ході розгляду клопотання прокурор зазначав, що стороною обвинувачення встановлено підстави вважати, що квартира придбана за рахунок коштів, набутих співучасниками внаслідок вчинення інкримінованого злочину, та що наведена схема є способом передачі злочинно набутих активів між ними, - а відтак ці доводи підлягають ретельній перевірці судом у межах судового розгляду.

Питання про наявність обставин, за яких можлива еквівалента конфіскація (зокрема, змішаного характеру майна та пропорції законних коштів третьої особи) та про вибір форми спеціальної конфіскації (в натурі чи еквівалентна грошова) вирішує суд виключно під час ухвалення рішення по суті справи.

У зв`язку з наведеним збереження арешту на квартиру є виправданим, необхідним та таким, що відповідає цілям кримінального провадження.

Отже, суд вважає, що подальше збереження раніше застосованих умов накладення арешту на майно ОСОБА_20 є співмірним із завданнями кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст. 170, 174, 372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_13 в інтересах власника майна ОСОБА_15 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2025 на квартиру площею 64.7 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3