Справа № 761/1416/26
Провадження № 1-кс/761/2212/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 120 261 001 000 001 03 від 14.01.2026 за ч. 2 ст. 309 КК України про арешт майна,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На обґрунтування клопотання зазначено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 261 001 000 001 03 від 14.01.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до клопотання, 15.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до якої, останній, не пізніше 14.01.2026, діючи умисно, незаконно придбав у невстановленої особи психотропну речовину у великих розмірах, яку почав зберігати у лише відомому йому місці, а саме у квартирі АДРЕСА_1 , без мети збуту.

У подальшому. 14.01.2026 працівниками поліції під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 виявлено та вилучено психотропну речовину у великих розмірах, яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав без мети збуту, а також: мобільний телефон «Apple IPhone 16», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Pixel 8a», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Pixel 4a», ІМЕІ: НОМЕР_6 ; два ключі від квартири та один ключ від під`їзду; 6 (шість) зіп-пакетів з пігулками жовтого, сірого, рожевого та помаранчевого кольорів; 5 (п`ять) пакетів з кристалічними та порошкоподібними речовинами; гріндер з нашаруванням рослинної речовини, наперсток з нагаром, пакет з нашаруванням білої речовини, двоє мірних ваг з нашаруванням, порожні зіп-пакети; вакууматор; наліпки магазину у додатку «Телеграм» з назвою «Coke Shop»; ізоляційна стрічка; банківська картка Приватбанк № НОМЕР_7 ; 7 (сім) упаковок з-під карток операторів зв`язку.

Слідчим винесено постанову від 14.01.2026 про визнання речовими доказами вилучених речей.

У зв`язку з тим, що це майно є тимчасово вилученим, з метою його збереження, слідчий просила накласти на нього арешт.

У судове засідання слідчий не з`явилася, просила розглянути клопотання за її відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна також у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Частиною 2 статті 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчим та матеріалами клопотання доведено, що вилучене у ході проведення обшуку майно, а саме:

, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігають на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є доказами у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, вилучені два ключі від квартири та один ключ від під`їзду, на переконання слідчого судді, не відповідають критеріям ст. 98, 170 КПК, оскільки не є набутими кримінально-протиправним шляхом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберігають на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення ініційованого слідчим клопотання.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 261 001 000 001 03 від 14.01.2026 арешт на майно, вилучене 14.01.2026 під час обшуку за адресою - АДРЕСА_2 , а саме:

-мобільний телефон «Apple IPhone 16», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон «Pixel 8a», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон «Pixel 4a», ІМЕІ: НОМЕР_6 ;

-6 (шість) зіп-пакетів з пігулками жовтого, сірого, рожевого та помаранчевого кольорів;

-5 (п`ять) пакетів з кристалічними та порошкоподібними речовинами;

-гріндер з нашаруванням рослинної речовини, наперсток з нагаром, пакет з нашаруванням білої речовини, двоє мірних ваг з нашаруванням, порожні зіп-пакети;

-вакууматор;

-наліпки магазину у додатку «Телеграм» з назвою «Coke Shop»;

-ізоляційну стрічку;

-банківську картку Приватбанк № НОМЕР_7 ;

-7 (сім) упаковок з-під карток операторів зв`язку.

У задоволенні клопотання щодо накладення арешту на інше майно відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1