Справа 760/7922/25 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2769/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 березня2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000165 від 25.01.2025 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Солом?янського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця ЗСУ,

засуджено за ч.2 ст.194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

цивільний позов ОСОБА_10 задоволено;

стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди 209 386 грн, у відшкодування моральної шкоди 300 000 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 12 000 грн;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 25 січня 2025 року, близько о 00 годині 03 хвилині, з мотивів особистої неприязні до наглядно знайомого ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пошкодження майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, підійшов з вулиці, зі сторони проїзної частини дороги до вікон квартири, за вищевказаною адресою, де зареєстрований ОСОБА_11 , власницею якої є його мати ОСОБА_10 , де розбив скло віконної рами та після цього, використовуючи джерело запалювання, а саме сірники «Cricket», які мав при собі, підпалив шматок ковдри, яка знаходилася між щілинами віконної рами, що спричинило загоряння вказаної квартири, внаслідок чого вогнем пошкоджено вікно, внутрішнє оздоблення, меблі, що знаходилися у квартирі.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення цивільного позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції розгляд провадження відбувався з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України. Так, обвинувачений ОСОБА_9 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення з урахуванням обставин викладених у обвинувальному акті, а також визнав поданий та уточнений в судовому засіданні цивільний позов потерпілої. Натомість, враховуючи відсутність захисника у судовому засіданні, подання цивільного позову в тому ж засіданні та ненадання обвинуваченому часу для ознайомлення, суд першої інстанції не з`ясував розуміння обвинуваченим позовних вимог, фактичних обставин, наслідків розгляду провадження з урахуванням положень ст.349 КПК України та не роз`яснив відсутність права на оскарження. Крім того, захисник звернув увагу, що на підтвердження позовних вимог до цивільного позову додано висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за заявою потерпілої та акт здачі-приймання, який повинен був бути оцінений судом першої інстанції з точки зору його допустимості. Захисник зазначив, що з висновку експерта вбачається, що експертиза була проведена через пів року після пожежі та протокол огляду місця події експерту не надавався, звернень щодо надання додаткових матеріалів експертом ініційовано не було. Щодо витрат на проведення експертизи захисник вказав, що до цивільного позову потерпілої додано акт здачі-приймання, в якому вказано, що сума в 12 000 грн сплачена наперед, натомість вказаний акт не містить посилання за яку саме експертизу було сплачено, а також відсутні будь-які докази сплати та договір на основі якого проводилась експертиза. Крім того, захисник вказав, що сума моральної шкоди в розмірі 300 000 гривень вимогам розумності та справедливості, на його думку, не відповідає, підтвердження таким вимогам потерпілою надано не було. Також захисник звернув увагу, що квартира була надана потерпілій розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.06.2014 як службове житло на період роботи в КП "Чоколівське", а судом першої інстанції не перевірено факту наявності права користування вказаною квартирою потерпілою. Просив вирок змінити в частині вирішення цивільного позову та направити цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, в решті вирок залишити без змін.

В ході апеляційного розгляду колегією суддів поставлено питання про закриття апеляційного провадження у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, що не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 заперечував щодо закриття провадження з вказаних підстав.

Представник потерпілої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 підтримав закриття провадження та вказав, що учасникам у судовому засіданні роз`яснювались наслідки розгляду провадження в порядку ст.349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_6 також підтримав закриття провадження з вказаних підстав.

Зі змісту оскаржуваного вироку встановлено, що розгляд провадження у суді першої інстанції, за згодою всіх учасників судового провадження, проводився в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, стосовно дослідження фактичних обставин та доказів.

Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, з журналу судового засідання від 23 липня 2025 року вбачається, що судове провадження здійснювалось з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України, учасникам було роз`яснено право та обсяги оскарження вироку.

Згідно положень ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Разом з тим, зі змісту поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , встановлено, що останній оскаржуючи вирок суду, оспорює розміри та обсяги цивільного позову, з яким обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні погодився, який ніким не оспорювався та дослідження обставин щодо якого було визнано судом недоцільним, що прямо заборонено нормою ч.2 ст.394 КПК України.

У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 рокузакрити.

Керуючись ст.ст. 394, 399, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження закрити з підстав передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ

_____________________ __________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4