Справа № 487/2051/25
Провадження № 1-кс/487/1549/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000169 від 05.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці з покладенням на підозрювану обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого у кримінальному провадженні, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; прибувати до слідчого у кримінальному провадженні або до іншого слідчого, включеного до складу слідчої групи в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому всі документи, що дають право на виїзд з України.

У клопотанні слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а тому, враховуючи тяжкість покарання, яке передбачено санкцією зазначеної статті, дані про особу підозрюваної, саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків. На думку слідчого, застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти уникненню наведеного ризику.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого, наполягала на застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні частково погодилася із обставинами, вкиладеними у повідомленні про підозру, зазначивши, що вона, як довірена особа ФОП ОСОБА_8 , мала доступ до розрахункового рахунку, на який надходили кошти, які в подальшому були витрачені на господарську діяльність клініки. Жодних коштів вона не привласнювала.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти застосування цілодобового домашнього арешту з підстав, викладених в письмових запереченнях, вважав, що домашній арешт із забороною залишати житло в період часу з 22:00 до 06:00 забезпечить належну процесуальну поведнку ОСОБА_5 , яка співпрацює зі слідством, не має намірів переховуватися, має на утриманні неповнолітню дитину, а її чоловік проходить військову службу.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Статтею 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 04.07.2019 у справі «Корбан проти України (заява № 26744/16) зазначено, що хоча домашній арешт мав на увазі менше обмежень та меншу ступінь страждання та незручності заявника, ніж звичайне ув`язнення в пенітенціарній установі, він усе ще дорівнював позбавленню волі в розумінні статті 5 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі «Манчіні проти Італії» вказав, що за наслідками та способами застосування тримання під вартою, як і домашній арешт дорівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000169 від 05.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що упродовж 20222023 років ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими на даний час службовими особами, в умовах воєнного стану організувала та забезпечувала реалізацію протиправної схеми заволодіння бюджетними коштами, які надходили на рахунки фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 , ІПН НОМЕР_1 (далі ФОП ОСОБА_9 ) від Національної служби здоров`я України (далі НСЗУ) за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій щодо надання медичних послуг, пов`язаних з первинною медичною допомогою.

Невстановлені на даний час особи, реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння бюджетними коштами, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, перебуваючи на території м. Херсона, у невстановлений час, проте не пізніше січня 2022 року, залучили до протиправної діяльності бухгалтера ТОВ «Ліберті Медікал Груп» ОСОБА_5 , яка фактично здійснювала бухгалтерський та фінансовий супровід діяльності суб`єктів господарювання, пов`язаних із мережею медичних закладів приватної форми власності.

При цьому ОСОБА_5 мала у своєму розпорядженні засоби доступу до банківського рахунку ФОП ОСОБА_9 № НОМЕР_2 , відкритого нею в АТ «Сенс Банк» на підставі довіреності ФОП ОСОБА_9 від 08.11.2021, що забезпечувало їй реальну можливість контролювати рух, зняття та подальше використання грошових коштів, які надходили на зазначений рахунок.

ОСОБА_5 було достеменно відомо, що ОСОБА_9 06.02.2020 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого є спеціалізована медична практика, а також, що йому видано ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.05.2020 № 1043.

Крім того, ОСОБА_5 було відомо про укладення між НСЗУ та ФОП ОСОБА_9 договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, а саме: від 17.01.2022 № 0000-ЕР9Р-М000, орієнтовною вартістю 22 256 484,00 грн; від 12.01.2023 № 0000-69Р6-М000, орієнтовною вартістю 6 277 781,00 грн; від 06.04.2023 № 0000-420T-M000, орієнтовною вартістю 5 773 340,00 грн.

Відповідно до умов зазначених договорів ФОП ОСОБА_9 зобов`язувався забезпечувати фактичне надання медичних послуг пацієнтам, внесення достовірних відомостей до електронної системи охорони здоров`я, та повідомляти НСЗУ про припинення медичної діяльності.

Разом з тим, з метою протидії збройній агресії Російської Федерації 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ. У подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався і діє на цей час.

У зв`язку з зазначеними обставинами постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №198 було запроваджено особливий порядок фінансування медичних послуг, відповідно до якого оплата могла здійснюватися без підтвердження фактичного обсягу наданих медичних послуг через електронну систему охорони здоров`я, а фінансування проводилось у вигляді щомісячних фіксованих платежів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 та невстановлені службові особи умисно використали зазначені особливості фінансування з метою незаконного заволодіння бюджетними коштами.

Так, усвідомлюючи, що ФОП ОСОБА_9 фактично не здійснює господарської діяльності та не надає медичних послуг, а також перебуває на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює виконання умов договорів з НСЗУ, ОСОБА_5 та інші учасники злочинної схеми умисно не повідомили НСЗУ про припинення медичної діяльності, а також забезпечили подання до електронної системи охорони здоров`я недостовірних відомостей щодо функціонування медичної практики та наявності медичного персоналу, а саме: звітів № F22G1A (за липень 2022 року) від 07.07.2022; № F22H2A (за серпень 2022 року) від 04.08.2022; № F22I1A (за вересень 2022 року) від 01.09.2022; № F22J1A (за жовтень 2022 року) від 16.11.2022; № F22K1A (за листопад 2022 року) від 20.11.2022; № F22L1A (за грудень 2022 року) від 09.12.2022; № F23A1A (за січень 2023 року) від 17.01.2023; № F23B1A (за лютий 2023 року) від 08.03.2023; № F23C1A (за березень 2023 року) від 17.04.2023; № F23D1A (за квітень 2023 року) від 14.04.2023; № F23E1A (за травень 2023 року) від 02.05.2023; № F23F1A (за червень 2023 року) від 05.06.2023; № F23G1A (за липень 2023 року) від 05.07.2023; № F23H1A (за серпень 2023 року) від 03.08.2023; № F23I1A (за вересень 2023 року) від 05.09.2023; № F23J1A (за жовтень 2023 року) від 04.10.2023; № F23K1A (за листопад 2023 року) від 03.11.2023; № F23L1A (за грудень 2023 року) від 06.12.2023.

Зокрема, ОСОБА_5 було достеменно відомо про відсутність трудових відносин ФОП ОСОБА_9 з низкою лікарів, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , перебування на тимчасово окупованій території Запорізької області ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , мобілізацію до лав Збройних Сил України ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , припинення трудових відносин з ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , а також виїзд за межі України ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 .

Незважаючи на це, ОСОБА_5 спільно з невстановленими службовими особами умисно не внесли відповідні зміни до електронної системи охорони здоров`я, чим приховали від НСЗУ факт відсутності передбачених законом та умовами договорів підстав для нарахування бюджетних коштів.

На підставі вищевказаних звітів ФОП ОСОБА_9 отримав від НСЗУ кошти в загальній сумі 16 643 076,34 грн (06.03.2022 кошти в сумі 1 512 264,23 грн; 06.04.2022 кошти в сумі 1 647 121,40 грн та 134 857,17 грн; 03.05.2022 кошти в сумі 1 647 121,40 грн; 06.06.2022 кошти в сумі 1 647 121,40 грн; 21.07.2022 кошти в сумі 1 649 276,03 грн; 08.08.2022 кошти в сумі 1 649 276,03 грн; 05.09.2022 кошти в сумі 1 649 276,03 грн; 28.11.2022 кошти в сумі 770 073,65 грн; 05.12.2022 кошти в сумі 527 488,27 грн; 16.12.2022 кошти в сумі 519 157,98 грн; 23.01.2023 кошти в сумі 508 941,17 грн; 10.03.2023 кошти в сумі 487 733,22 грн; 20.04.2023 кошти в сумі 466 113,07 грн; 25.04.2023 кошти в сумі 15 390,23 грн; 10.05.2023 кошти в сумі 441 756,09 грн; 08.06.2023 кошти в сумі 401 285,63 грн; 20.07.2023 кошти в сумі 177 364,92 грн; 11.08.2023 кошти в сумі 171 469,52 грн; 14.09.2023 кошти в сумі 166 485,75 грн; 11.10.2023 кошти в сумі 162 721,90 грн; 09.11.2023 кошти в сумі 160 250,44 грн; 15.12.2023 кошти в сумі 134 290,87 грн), які перераховані на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_9 № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «СЕНС БАНК».

У подальшому, реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , використовуючи отриманий доступ до банківських рахунків ФОП ОСОБА_9 , здійснювала контроль за рухом грошових коштів, їх зняттям у готівковій формі та подальшим розподілом між учасниками злочинної схеми.

У результаті таких умисних дій протягом січня 2022 року грудня 2023 року ОСОБА_5 та невстановлені службові особи шляхом зловживання службовим становищем привласнили частину перерахованих від НСЗУ до ФОП ОСОБА_9 коштів в сумі 10 159 194,51 грн, розпорядившись ними на власний розсуд та використавши їх у власних інтересах і в інтересах третіх осіб, спричинивши матеріальних збитків в особливо великих розмірах на вищевказану суму, яка в 7 570 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

20.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема, даними відповіді ОГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на запит від 17.03.2026 номер запиту 2122-2026-0000698 щодо отриманих відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерело/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2021 по січень 2026; протоколів допиту свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 ; протоколу огляду від 15.09.2025; протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 09.05.2025; рапортів ст. о/у УСР в Херсонській області ДСР НП України ст. лейтенанта поліції ОСОБА_39 від 05.09.2025, 01.12.2025; висновків експерта від 29.05.2025 № СЕ-19/122-25/2804-ЕК, від 13.03.2026 № СЕ-19/122-26/674-ЕК; порівняння сум оплат та нарахувань, відповідно до наданої інформації Національної служби здоров`я України фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 за роботу лікарів у 2022-2023 роках, помісячно; протоколу огляду від 19.09.2025; протоколу обшуку від 08.10.2025.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Слідчий суддя, враховуючи також положення ст. 178 КПК України, вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від кримінального покарання, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який їй, в разі доведеності вини, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

При цьому суд враховує, що з часу проведення обшуку за місцем проживання підозрюваної (жовтень 2025) останньою не вчинялися спроби для переховування від органу досудового розслідування та суду, на виклики слідчого та слідчого судді ОСОБА_5 з`являється, що зменшує ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового слідства та суду, проте не усуває його повністю.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, враховує також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання винуватою; вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , має задовільний стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків: підозрювана одружена, має статус ВПО з 2022 року та з цього часу проживає у АДРЕСА_1 , має неповнолітню доньку, 2010 р. н.; зареєстована як ФОП; репутацію підозрюваної, яка раніше не судима, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення їй не повідомлено.

Отже, враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, але із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не цілодобово, а в період часу з 22:00 до 06:00, враховуючи міцність соціальних зв`язків підозрюваної та її репутацію.

Крім того, на підозрювану слід також покласти обов`язки, передбачені пунктами 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 20 травня 2026 року, заборонивши їй в період часу з 21:00 до 06:00 залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, а також виконувати обов`язки, передбачені п. п. 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрювану ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1