Справа № 127/3429/26
Провадження №11-сс/801/162/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2026, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 26.11.2025,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2026 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2026, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 26.11.2025.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що під час розгляду скарги ОСОБА_7 не було встановлено будь-яких обставин про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами органів державної влади (зокрема працівниками правоохоронних органів).

Колегією суддів було встановлено, що ОСОБА_8 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, пропустила строки апеляційного оскарження, оскільки подала апеляційну скаргу 16.02.2026 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2026.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України ухвалу слідчого судді можна оскаржити протягом 5 діб з дня її оголошення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції з апеляційної скарги заявника та доданих до неї додатків встановив, що пропуск строку подання апеляційної скарги зумовлений об`єктивними та поважними причинами, що не залежали від волі ОСОБА_8 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України.

Зокрема, суд апеляційної інстанції визнає той факт, що вона була належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги у суді першої інстанції, слідчий суддя постановив своє рішення без участі представника заявника скарги, оскільки від останньої надійшла заява.

Проте, ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, копію ухвали отримала 16.02.2026 із запізненням, що позбавило її можливості своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження. Враховуючи гарантії ст. 7 та ст. 55 Конституції України, ст. ст. 2, 21, 24, 370 КПК України, а також практику ЄСПЛ щодо забезпечення ефективного доступу до правосуддя, апелянт вважає, що зазначені обставини є достатніми для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, у порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

А тому, оскільки апеляційна скарга була подана з пропуском установленого строку, проте цей пропуск зумовлений об`єктивними та поважними причинами затримкою у фактичному отриманні копії ухвали заявником, що не залежало від її волі, та ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, то колегія суддів вважає за можливе поновити пропущений строк.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що подальший розгляд апеляційної скарги можливий по суті.

Не погодившись із зазначеним рішенням ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовільнити скаргу Мін`юсту та внести відомості до ЄРДР.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2026 є незаконною, такою, що постановлена з порушенням вимог статті 214 КПК України, а відтак підлягає скасуванню.

Зазначає, що 26.11.2025 Міністерство юстиції України звернулося до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення (вих. № 171022/38.4.3/15-25). У заяві, як вказує скаржник, наведено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 Кримінального кодексу України, вчинених невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_9 , у результаті чого Державному бюджету України завдано збитків у сумі 76 037,77 грн (еквівалент 1700 євро), сплачених на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Луцак та інші проти України».

Крім того, апелянт звертає увагу, що до заяви були додані всі наявні у Міністерства юстиції України документи, які можуть бути використані як докази, зокрема заява громадянина ОСОБА_9 № 33436/23 з доданими документами, рішення Європейського суду з прав людини від 12.12.2024 у справі «Луцак та інші проти України», платіжна інструкція від 28.05.2025 № 1554 та інші матеріали.

У своїй апеляційній скарзі адвокат наголошує, що відповідно до ч. 1 ст.і 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви або повідомлення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, а зазначена норма є імперативною та не передбачає права відмови у внесенні таких відомостей.

Як зазначено у скарзі, заступником керівника четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, листом від 09.01.2026 № 36333к/1/14-01-04-2288/2026 повідомлено про прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої заяви.

Не погоджуючись із таким рішенням, Міністерство юстиції України, як зазначено в апеляційній скарзі, звернулося до суду зі скаргою в порядку статті 303 КПК України, однак ухвалою слідчого судді від 05.02.2026 у задоволенні скарги відмовлено.

Апелянт вважає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки як слідчим, так і судом було здійснено поверхневий та формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України без повного вивчення доданих матеріалів і доказів.

Окремо зазначає, що норми КПК України не передбачають іншого процесуального реагування на заяву про кримінальне правопорушення, окрім внесення відомостей до ЄРДР у строки, визначені частиною першою статті 214 КПК України, а обов`язок слідчого не пов`язаний із попередньою оцінкою достатності доказів чи остаточною кваліфікацією діяння.

Також, за твердженням апелянта, з огляду на те, що Європейський суд з прав людини встановлює порушення Конвенції державою, а не конкретними особами, Міністерство юстиції України об`єктивно не має можливості встановити конкретних винних осіб та всі обставини вчинення кримінального правопорушення, що, однак, не звільняє уповноважений орган від обов`язку внесення відповідних відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, у апеляційній скарзі зазначено, що відмова у внесенні відомостей до ЄРДР суперечить вимогам частини першої статті 214 КПК України, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм кримінального процесуального закону.

ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце повідомлялася завчасно та належним чином.

Водночас на адресу суду від апелянта надійшло письмове клопотання, у якому остання повідомила про відсутність заперечень щодо здійснення апеляційного розгляду без її особистої участі, просила розглянути подану апеляційну скаргу за наявними у матеріалах кримінального провадження даними та підтримала викладені у ній доводи в повному обсязі.

З огляду на подане клопотання, а також беручи до уваги те, що адвокат ОСОБА_7 була належним чином повідомлена про судове засідання, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд вказаної апеляційної скарги за її відсутності, оскільки така позиція узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону та не перешкоджає повному, всебічному й об`єктивному дослідженню доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши пояснення слідчої ОСОБА_6 , дослідивши матеріали судової справи, перевіривши мотиви апеляційної скарги, вивчивши заяву про вчинення кримінального правопорушення від 26.11.2025, прийшла до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2026 відповідає.

Як убачається з матеріалів провадження, 26.11.2025 Міністерство юстиції України звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення (вих. № 171022/38.4.3/15-25).

У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляє про обставини, вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 Кримінального кодексу України, вчинених невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_9 , в результаті яких Державному бюджету України завдано збитків (істотної шкоди), внаслідок виплати йому відшкодування в розмірі 76037,77 грн (еквівалент 1700 євро), на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Луцак та інші проти України».

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) зокрема, зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, системний аналіз положень кримінального процесуального закону свідчить про те, що на слідчого, прокурора, а в разі оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і на слідчого суддю, покладається обов`язок здійснити попередню правову оцінку змісту поданої заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення на предмет наявності в ній відомостей, які об`єктивно можуть свідчити саме про ознаки кримінального правопорушення з урахуванням визначених законом критеріїв.

Іншими словами, законодавець пов`язує обов`язок внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не з формальним фактом подання будь-якої заяви чи повідомлення, а з наявністю у такому зверненні достатніх даних, які вказують на ймовірне вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не всі без винятку заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять конкретні, об`єктивні та достатні відомості про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів провадження, а саме зі змісту листа заступника керівника четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, від 09.01.2026 № 3633зкп/х/14-01-04-2288/2026, адресованого Міністерству юстиції України, останнього було повідомлено про прийняте рішення щодо відмови у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Міністерства юстиції України від 26.11.2025.

У зазначеному листі наведено мотиви такого рішення, зокрема вказано, що для наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, обов`язковою ознакою є заподіяння істотної шкоди, розмір якої повинен перевищувати встановлений законом поріг 151 400 грн. Водночас на виконання рішення Європейського суду з Державного бюджету України на особовий рахунок представника позивача ОСОБА_9 ОСОБА_10 було перераховано 76 037,77 грн (еквівалент 1700 євро), що підтверджується платіжними дорученнями від 28.05.2025 № 1554, тобто розмір виплачених коштів не досягає межі істотної шкоди у розумінні кримінального закону.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що органом досудового розслідування за результатами аналізу заяви Міністерства юстиції України від 26.11.2025 та наданих матеріалів не встановлено обставин, які б свідчили про наявність у діях конкретних осіб ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, а відтак відсутні правові підстави для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів зазначає, що підставою для визнання заяви чи повідомлення таким, що стосується саме кримінального правопорушення, є наявність у ньому об`єктивних даних, які свідчать про ознаки конкретного складу злочину. Такими даними можуть бути відомості про реальну подію кримінального правопорушення, зокрема щодо часу, місця, способу його вчинення, інших істотних обставин, а також фактичні відомості, які підтверджують можливість існування відповідних доказів.

За відсутності у зверненні таких конкретних та достатніх даних воно не може вважатися таким, що підлягає обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки формальне посилання на можливе порушення закону без наведення об`єктивно обставин саме по собі не утворює підстав для початку кримінального провадження.

Як убачається зі змісту заяви Міністерства юстиції України, у ній зазначено про можливе вчинення невідомими посадовими особами органів державної влади кримінальних правопорушень, унаслідок чого, на думку заявника, Державному бюджету України було завдано шкоди у розмірі 76 037,77 грн (еквівалент 1 700 євро), які перераховано на користь ОСОБА_9 .

Оцінивши наведені у заяві доводи у сукупності з матеріалами, доданими до скарги, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність у ній достатніх об`єктивних відомостей, які б свідчили про наявність ознак конкретного кримінального правопорушення, та обґрунтовано погодився з мотивами, викладеними у листі заступника керівника четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 09.01.2026 № 3633зкп/х/14-01-04-2288/2026, щодо відсутності правових підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що механізм внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не може розглядатися як універсальний інструмент реагування на будь-які припущення чи оціночні судження заявника щодо можливих порушень законодавства. Кримінальний процесуальний закон спрямований на забезпечення балансу між обов`язком держави реагувати на повідомлення про злочини та гарантіями недопущення необґрунтованого втручання у права, свободи та законні інтереси осіб.

Автоматичне внесення до ЄРДР відомостей, що не містять конкретизованих обставин, які б об`єктивно вказували на наявність складу кримінального правопорушення, фактично перетворювало б кримінальне провадження на засіб процесуального тиску та створювало б передумови для безпідставного застосування заходів кримінально-процесуального примусу. Такий підхід суперечив би як завданням кримінального провадження, визначеним КПК України, так і загальним засадам правової визначеності та пропорційності.

Отже, за відсутності у заяві Міністерства юстиції України належних і достатніх фактичних даних, які б свідчили про ознаки конкретного кримінального правопорушення та відповідали вимогам кримінального закону щодо наявності істотної шкоди, висновки слідчого судді про відсутність підстав для зобов`язання органу досудового розслідування внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками, оскільки початок досудового розслідування за відсутності передбачених законом підстав суперечив би принципам верховенства права та законності, закріпленим у ст. 7 КПК України, а також вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому апеляційну скарг слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2026, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 26.11.2025 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4