Справа180/420/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13.02.2026 за № 0000013, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

встановив:

ОСОБА_5 10 лютого 2026 приблизно о 19:00 годині проходив біля будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Марганець, Ювілейний квартал, будинок 11, де на лавці біля третього під`їзду помітив пакет з речами, зазирнув всередину, та побачив у ньому мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 11 (модель 2201117TY), блакитного кольору, з об`ємом оперативної пам`яті телефону 6Gb, об`ємом внутрішньої пам`яті телефону 128Gb та шуруповерт електричний Zenit ЗШ-580 профі, синього кольору, належні ОСОБА_6 , у зв`язку з чим у ОСОБА_5 одразу виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаних мобільного телефону та шуруповерта.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 10.02.2026 приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи біля третього під`їзду будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Марганець, Ювілейний квартал, будинок 11, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ніхто не спостерігає за його діями, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, взяв з пакету належні ОСОБА_6 мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 11 (модель 2201117TY), блакитного кольору, з об`ємом оперативної пам`яті телефону 6Gb, об`ємом внутрішньої пам`яті телефону 128Gb вартістю 4807 грн. 62 коп. та шуруповерт електричний Zenit ЗШ-580 профі, синього кольору, вартістю 823 грн. 33 коп. та утримуючи їх при собі залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 5630 грн. 95 коп.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

25.02.2026 року між прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000013 від 13.02.2026 року, та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України. Також, сторонами досягнуто домовленостей щодо узгодженого покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, що обмежують права обвинуваченого. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі сторонам, та які передбачені ст.ст.473, 476 КПК України

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 , також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджені в ній вид та розмір покарання. При цьому, ОСОБА_5 зазначив, що визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і визнає фактичні обставини справи, встановлені слідством.

Крім того, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК Україниу кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з абз.3 п.3 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює характер обвинувачення, беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, і повністю визнав фактичні обставини справи, встановлені слідством та викладені в обвинувальному акті.

Прокурор та підозрюваний в присутності захисника добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України. Потерпілий не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, про що надав відповідну заяву. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін судового провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, офіційно непрацевлаштований, має постійне місце проживання та місце реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини і відсутність передбачених ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання винної особи, суд погоджується з визначеними в угоді про визнання винуватості видом і мірою покарання.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою та призначити узгоджені сторонами вид та міру покарання.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався, і суд не вбачає підстав для його застосування на час до набрання даним вироком законної сили.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідністю зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 лютого 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному 13.02.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013, укладену між прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на два роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаці.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави вартість проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-26/6044-ТВ від 19.02.2026 року в розмірі 1782 гривні 80 коп., № СЕ-19/104-26/6043-ТВ від 19.02.2026 року в розмірі 1782 гривні 80 коп.

Речовий доказ:

- коробку-упаковку від мобільного телефону, мобільний телефон, шуруповерт, передані на відповідальне зберігання потерпілому - залишити потерпілому ОСОБА_6 ; договір застави від 11.02.2026 року зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення вручається учасникам процесу та направляється потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1