провадження № 1-кп/361/366/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000042 від 07 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. У цю ж дату ухвалою судді було призначено підготовче судове засідання у вказаному вище кримінальному провадженні.

09 лютого 2026 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 07 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Вказане клопотання обґрунтовано тим, що існують ризики, передбачені статтею п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились. Прокурор вказує на достатність даних для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому злочинів, що підтверджується зібраними матеріалами у межах кримінального провадження, а саме протоколами проведення слідчих дій. Прокурор зауважує про наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України а саме: ймовірність переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду та можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. У клопотанні зазначено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою наразі не передбачено КПК України. З перелічених підстав прокурор у судовому засіданні просив задовольнити таке клопотання и щодо тримання обвинуваченого під вартою та визначити заставу у розмірі, який вказаний у попередній ухвалі про продовження запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Зауважив, що він тривалий час перебуває під вартою, а встановлений йому розмір застави є непомірним для сплати. Просив зменшити розмір застави з цієї підстави, оскільки наразі він може сплатити 250-300 тисяч гривень. Наголосив, що він зацікавлений у встановленні істини у цій справі, а тому не буде переховуватись від суду та впливати на свідків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України на підставі яких був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали за поданим клопотанням, суд констатує таке.

Частинами 1-3 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2025 відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Разом з тим, розмір застави був суттєво зменшено судом з 1362600 грн до 908400 гривень. Надалі ухвалою суду від 09.12.2025 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено без зміни розміру застави.

Суд зауважує, що термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого закінчується, а суду потрібен час для проведення судового розгляду.

Так, обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене при ухваленні остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні, а не під час підготовчого судового засідання.

Прокурор вказує, що ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують і не зменшились.

Стосовно наявності ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України суд констатує таке.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України. Санкція ч. 3 ст. 332 КК України встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, тобто цей злочин є тяжким згідно з ч. 5 ст. 12 КК України. Відтак, суд вважає тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень і загроза реального відбування є одним із визначальних факторів, який свідчить про потенційний ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. Суд погоджується із захисником, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Водночас суд вважає, що наявність соціальних зв`язків у обвинуваченого. заохочень за попереднім місцем роботи та постійного місця проживання не спростовують наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який після попереднього продовження запобіжного заходу не зменшився.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого про те, що він виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, зважаючи на те, що належність виконання ним процесуальних обов`язків забезпечується запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою. В свою чергу обставини, що ОСОБА_4 добровільно прибув на виклик слідчого та взяв участь у судовому розгляді щодо обрання стосовно нього запобіжного заходу повинні були оцінюватись слідчими суддями під час ухвалення рішень щодо застосування та продовження відносно обвинуваченого названого запобіжного заходу. Отже, такі обставини не свідчать про відсутність або зменшення ризика переховування обвинуваченого від суду.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, зокрема (переховуватись), однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на основі показань, які суд безпосередньо досліджував під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Обвинувачений обізнаний з даними осіб, які є свідками у цьому кримінальному провадженні, знає адреси їх проживання. Тому, існує вагомий ризик, що ОСОБА_4 зможе безперешкодно психологічно, економічно чи фізично впливати на цих осіб з метою зміни ними показань наданих на стадії досудового розслідування або змусити їх відмовитись надавати показання суду. Отже, суд дійшов висновку про доведеність ризика, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, судом ще не було призначеного судовий розгляд обвинувального акту та не допитано жодного зі свідків обвинувачення, а тому зазначений ризик не зменшився.

Отже, станом на дату проведення судового засідання ризики, які слугували підставою для продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не втратили своєї актуальності.

Стосовно можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою суд наголошує таке.

Частина 6 ст. 176 КПК України передбачає, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Отже, до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України.

Разом з тим, суд бере до уваги, що вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зважаючи на наявність у ОСОБА_4 певних хронічних захворювань.

Так, враховуючи конкретні обставини справи, обґрунтоване обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесені до категорії тяжких, наявність ризиків, передбаченого п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів суд дійшов висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 16 квітня 2026 року включно.

Аналізуючи. аргументи захисника щодо зменшення обвинуваченому визначеного розміру застави, як альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу суд зазначає таке.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, які є тяжкими злочинами у світлі ст. 12 КК України. Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. У силу п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Так, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2025 відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Разом з тим, розмір застави був суттєво зменшено судом порівняно з попередньою ухвалою, а саме: з 1362600 грн до 908400 гривень. Суд виходив з того, що обвинувачений тривалий час ніде не працює та немає підтверджених джерел доходу. Проте, розмір застави був визначений судом так, щоб її внесення є реальним та посильним для обвинуваченого. Суд вважає, що між розміром застави і метою, яку вона покликана забезпечити, тобто належну поведінку обвинуваченого та запобігання доведеним ризикам має існувати розумна пропорційність і застава не повинна стати формальністю вона мусить реально заміняти собою тримання під вартою. Надалі ухвалою суду від 09.12.2025 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено без зміни розміру застави. Разом з тим, беручи до уваги, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою та не здатен сплатити встановлену судом суму застави, беручи до уваги, що судове провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання і проведення судового розгляду з огляду на реєстр матеріалів досудового розслідування цього кримінального провадження вимагатиме значного часу, суд вважає за доцільне зменшити обвинуваченому розмір застави до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757000 грн 00 коп (сімсот п`ятдесят сім тисяч ) грн 00 коп., а не залишити у розмірі, що зазначений у попередній ухвалі суду, як просить прокурор. Водночас розмір застави, який просив обвинувачений та його захисник, а саме 250-300 тисяч грн, наразі є недостанім для запобігання доведеним прокурором ризикам, які є актуальними. Проте, зменшення розміру застави з плином часу є фактором, який може запобігти надмірному триманню під вартою обвинуваченого і належно замінити такий запобіжний захід.

З наведеного суд дійшов висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182- 184, 194, 196, 197, 199, 315, 331, 372, 376, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів до 16 квітня 2026 року включно.

Утримувати ОСОБА_4 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757000 грн 00 коп (сімсот пятдесят сім тисяч ) грн 00 коп.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок з наступними реквізитами : Одержувач: ТУ ДСА України у Київській області; Код одержувача (ЄДРПОУ): 26268119; Банк одержувача: ДКСУ

м. Київ, розрахунковий рахунок: UA0018661; Призначення платежу: «застава за П.І.Б., дата народження особи, за яку вноситься застава, згідно з ухвалою (назва суду та дата ухвали) по справі № (вказати номер), кримінальне провадження № (вказати номер)»

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному ухвалою розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі, де особа утримується.

У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок обвинувачений звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, з іншим обвинуваченим із свідками, поза межами процесуальних дій;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 14 год. 30 хв. 20 лютого 2026 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Суддя ОСОБА_1