Справа № 163/283/26
Провадження № 1-кс/163/44/26
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області заяву про самовідвід судді Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000013 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст.164 КК України надійшов на розгляд Любомльського районного суду 02 лютого 2026 року та в автоматизованій системі документообігу суду розподілений для розгляду судді ОСОБА_4 .

03 лютого 2026 року суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід. Самовідвід суддя обґрунтував тим, що в його провадженні була кримінальна справа №163/2693/23 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000225 щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, за фактом злісного ухилення від сплати аліментів. За результатами розгляду зазначеної кримінальної справи 01 грудня 2023 року судом ухвалено вирок, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 на розгляд заяви не з`явились, хоча про дату та місце розгляду були судом належним чином повідомленні.

Під час вирішення заяви про самовідвід встановлено таке.

Вироком Любомльського районного суду від 01 грудня 2023 року під головуванням судді ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт (справа № 163/2693/23, провадження № 1-кп/163/262/23).

При ухваленні зазначеного вироку судом досліджувався і давалась оцінка судовому наказу від 02 травня 2018 року у справі №163/2690/17 та заборгованість за ним, невиконання якого інкримінується ОСОБА_5 і в межах цього кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.164 КК України.

Згідно із п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Для вирішення питання відводу значення має не лише фактична наявність упередженості, а й існування обставин, які об`єктивно можуть створити у сторін провадження або стороннього спостерігача обґрунтовані сумніви у безсторонності суду.

В ході розгляду заяви встановлено, що при постановленні суддею ОСОБА_4 вироку від 01 грудня 2023 року суд досліджував обставини невиконання судового наказу від 02 травня 2018 року у справі №163/2690/17, наявність та розмір заборгованості зі сплати аліментів, а також надавав оцінку поведінці обвинуваченого у контексті злісного ухилення від виконання обов`язку щодо утримання дитини.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується за ч.2 ст.164 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, яке безпосередньо пов`язане з тими ж зобов`язаннями щодо сплати аліментів, невиконанням того самого судового рішення та наявністю заборгованості, що вже були предметом судового дослідження і оцінки під час розгляду попередньої кримінальної справи під головуванням цього ж судді.

Таким чином, суддя фактично вже висловив правову позицію щодо характеру та обставин невиконання обвинуваченим обов`язку зі сплати аліментів, достовірності відповідних доказів, а також оцінював поведінку цієї ж особи у схожому фактичному та правовому контексті. За таких умов у стороннього об`єктивного спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви в тому, що суддя, який раніше визнав особу винуватою у злісному ухиленні від сплати аліментів, буде сприйматись як повністю безсторонній при розгляді нового обвинувачення, яке є продовженням невиконання тих самих зобов`язань.

Посилання прокурора на те, що кримінальні провадження є різними та стосуються різних періодів, саме по собі не усуває наведених сумнівів, оскільки визначальним є збіг особи обвинуваченого, характеру зобов`язання, судового рішення, яке не виконується, та вже сформованої суддею оцінки цих обставин.

Вищенаведене дає підстави для висновку, що суддя ОСОБА_4 не може розглядати кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 .

Отже, зазначені в заяві про самовідвід обставини відповідають вимогам закону, є підставними, через що заява підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 75, 81, 82 КПК,

п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000362 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, задовольнити.

Здійснити повторний автоматизований розподіл матеріалів кримінального провадження № 0000013.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений о 14:00 годині 05 лютого 2026 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_1