н/п 1-кс/490/1886/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6168/25
У Х В А Л А

27 травня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 27.04.2026 року про закриття кримінального провадження № 0000055 від 22.01.2025 за ознаками ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 27.04.2026 року про закриття кримінального провадження № 0000055 від 22.01.2025 за ознаками ч.3 ст.368 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Зазначає, що прийнята слідчим постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, передчасною та відповідно такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Вказує, що слідчим не було надано належної оцінки аудіозаписам наявним в матеріалах кримінального провадження щодо створення штучних перешкод у здійсненні ним господарської діяльності, не досліджено механізм передачі коштів, не перевіренні зв`язки між службовими особами КП ММР «Миколаївська ритуальна служба» та третіми особами, через яких передавалися грошові кошти в якості неправомірної вигоди, а також не допитано ключову службову особу вказаного комунального підприємства ОСОБА_5 , який повідомляв про необхідність надання неправомірної вигоди.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу, просив її задовольнити. Додатково зазначив, що завідувач кладовища ОСОБА_5 особисто повідомляв йому, що продовження його господарської діяльності щодо поховань (копання могил на кладовищі) можливо лише після вирішення деяких питань, тобто надання неправомірної вигоди, та вказані питання необхідно «вирішувати» через посередника ОСОБА_6 . Після цього він зустрівся з ОСОБА_6 , який йому повідомив, що після закриття питання щодо вже викопаних могил, ОСОБА_3 зможе продовжити свою роботу на кладовищі. В подальшому ОСОБА_3 передав грошові кошті через ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за викопані могили для службових осіб комунального підприємства.

Також зазначив, що вказані дії щодо створення умов для перешкоджання господарській діяльності вчинялися саме службовими особами вказаного комунального підприємства, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були лише особами, які передавали грошові кошти службовим особам підприємства.

Слідчий в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки допитані всі особи у вказаному кримінальному провадженні та зібрані всі відомості, які свідчать про не причетність службових осіб КП ММР «Миколаївська ритуальна служба» до вимагання неправомірної вигоди.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали провадження вважаю, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 постановою від 27.04.2026 закрив кримінальне провадження від №0000055 від 22.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В оскаржувані постанові слідчий вказує, що під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню були здійснені заходи досудового розслідування, допитані свідки, відібрано пояснення у ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . Після цього, слідчий зазначив, що аналізом зібраних в ході досудового розслідування доказів встановлено, що ОСОБА_3 24.01.2025 були передані грошові кошти в сумі 10500 грн. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 та 29.01.2025 грошові кошти у сумі 3000 грн. землекопу ОСОБА_9 . При передачі неправомірної вигоди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не повідомляли, що будуть передавати неправомірну вигоду службовим особам КП ММР або будь-яким чином вплинуть на них, з метою надання дозволу ОСОБА_3 здійснювати копку могил на кладовищі.

Таким чином, досудовим розслідуванням не встановлено обставин, які б вказували на те, що службові особи КП ММР «Миколаївська ритуальна служба» вимагали з ОСОБА_3 неправомірну вигоду, або повідомляли про необхідність надання такої неправомірної вигоди.

Водночас, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є службовими особами КП MMP «Миколаївська ритуальна служба», оскільки ОСОБА_6 не працевлаштований на вказаному комунальному підприємстві, а до повноважень ОСОБА_7 , як до особи, яка перебуває на посаді землекопа, не входить виконання організаційно розпорядчих та адміністративно - господарських функцій.

Тим самим, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є суб`єктами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України, однак в їх діях можуть вбачатися ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КПК України, а саме заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3 шляхом обману (шахрайство).

А тому, враховуючи, що в даній події відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у зв`язку із відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення, слідчим було постановлено, керуючись ст. 110, ч.1 п.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження №0000055 від 22.01.2025 - закрити, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий не надав правильної оцінки усім зібраним доказам по кримінальному правопорушенні, не врахував покази ОСОБА_3 та надані ним аудіозаписи спілкування з службовою особою КП ММР «Миколаївська ритуальна служба» - завідувачем кладовища ОСОБА_5 , який особисто повідомляв йому, що продовження його господарської діяльності щодо поховань (копання могил на кладовищі) можливо лише після вирішення деяких питань, тобто можливого надання неправомірної вигоди, та вказані питання необхідно «вирішувати» через посередника ОСОБА_6 , а також Протоколам про результати контролю за вчиненням злочину та проведення НСРД, які були добуті в ході досудового розслідування кримінального провадження, з яких слідує, що ОСОБА_3 за рекомендацією ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_6 , а в подальшому з ОСОБА_7 , які зазначили, що для продовження господарської діяльності щодо поховань ОСОБА_3 повинен передавати грошові кошти (приблизно 1500 грн за одну могилу) через них і тільки після цього йому дозволять продовжити займатися копанням могил на кладовищі.

Тобто, слідчий не встановив достовірність фактів, які пов`язані з реальними подіями та діями щодо створення штучних перешкод у здійсненні ним господарської діяльності, не досліджено механізм передачі коштів, не перевіренні зв`язки між службовими особами КП ММР «Миколаївська ритуальна служба» та третіми особами, через яких передавалися грошові кошти в якості неправомірної вигоди, а також не допитано ключову службову особу вказаного комунального підприємства завідувача кладовища ОСОБА_5 , який повідомляв про необхідність «вирішення питання» через посередника ОСОБА_6 , тобто надання неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Враховуючим вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що прийняте слідчим оскаржуване рішення не ґрунтується на належних та допустимих доказах, які свідчать про законність його прийняття.

Так, оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам встановленим матеріалами справи, в ній не з`ясовані та не перевірені зазначені в ній обставини, не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідком, однобічно зазначені докази, які виключають проведення подальшого розслідування і обумовлюють прийняття рішення про закриття.

За наявності зазначених суперечностей слідчий не провів належних слідчих дій, які б усунули вказані протиріччя.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». (Алексахін проти України п.55).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні слідчим не було проведено досудове розслідування повно, об`єктивно, всебічно та ефективно, а тому скарга підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що скасування постанови є підставою для продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 27.04.2026 року про закриття кримінального провадження № 0000055 від 22.01.2025 за ознаками ч.3 ст.368 КК України.

Відповідно до ст.309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1