Справа № 274/1252/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія домашній арешт Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2026 рокум. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2026 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_3 відмовлено та застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 23 квітня 2026 року включно з покладенням відповідних обов`язків.

Не погодившись із зазначеною ухвалою в частині застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, судячи з її змісту, просить ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2026 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання скасувати.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, приходжу до висновку, що апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрите, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Питання щодо оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані нормами чинного кримінального процесуального закону, які є спеціальними по відношенню до загальних.

Згідно зі ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Частиною 3 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений статтею 309 КПК України.

Зокрема, ч. 1 ст. 309 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і документів у випадках, передбачених законом; відсторонення від посади або відмову у ньому; продовження відсторонення від посади; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 цього Кодексу.

Отже, Кримінальним процесуальним кодексом України чітко визначений перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, і ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у даному переліку відсутня, а тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою на таку ухвалу не може бути відкритим.

Наведений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28 травня 2019 року у справі № 752/1604/17.

Вбачається, що підозрюваний оскаржує ухвалу слідчого судді в зв`язку з застосуванням щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а не в частині відмови в застосування домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для застосування запобіжного заходу, допущених порушень під час проведення слідчих дій, недопустимості доказів, а також посилання на норми міжнародного права та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не можуть бути предметом апеляційного перегляду на цій стадії, оскільки законом не передбачено права на апеляційне оскарження ухвали про особисте зобов`язання під час досудового розслідування.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Проте, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 реалізація права на звернення до суду забезпечується у відповідному виді судочинства в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За таких обставин, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, оскільки ним оскаржена ухвала слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2026 року, яка не може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Одночасно роз`яснюю, що відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК України, на ухвали слідчого судді, які не підлягають оскарженню в апеляційному порядку, можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Керуючись ст. ст. 309, 310, ч. 3 ст. 392, ч. 4, 5 ст. 399 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2026 року, якою відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Копію ухвали невідкладно надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

СуддяОСОБА_4