1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6069/25 1-кп/335/418/2026
04 березня 2026 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в обґрунтування якого прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, на цей час встановлено, що ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , не зникли та не зменшилися, бо є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у разі доведеності його вини у вчинених злочинів, може незаконно вплинути на свідків, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від суду, таким чином існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних злочинів, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, ту обставину, що обвинувачений неодружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, офіційно непрацевлаштований, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.
Крім того, в ході розгляду клопотання прокурором доведено, що ризики, встановлені слідчим суддею та судом при обранні запобіжного заходу та його продовженні, не зменшилися, що на думку суду виправдовує подальше тримання підозрюваного під домашнім арештом.
З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема визначеного в ч. 7 ст. 42 КПК України обов`язку прибути за викликом до суду, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, суд надходить до висновку про наявність правових підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний час доби та покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ст. 194 КПК України, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 181, 193-194, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_4 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у певний час доби з 20-00 год. до 07-00 год. наступної доби, строком на 60 днів, тобто до 02 травня 2026 року.
Продовжити строк застосування покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися у певний час доби визначений ухвалою суду з житла за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;
Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику та для виконання надіслати начальнику ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій.
Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1