Справа № 188/566/26
Провадження № 1-кп/188/409/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора в режимі відеоконференції: ОСОБА_3

захисника в режимі відеоконференції: ОСОБА_4

обвинуваченого в режимі відеоконференції: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004519 від 20.02.2026 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, які існували під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зникли.

Обвинувачений та захисник вважають недоцільним продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просять застосувати відносно обвинуваченого заставу у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на ті обставини, що прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилається у своєму клопотанні.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд бере до уваги, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення про непокору, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу суд оцінює в сукупності всі обставини та бере до уваги, перш за все, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Також суд вважає доведеним прокурором наявність ризику того, що обвинувачений має мотив та можливість вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

До того ж, за місцем служби обвинувачений характеризується негативно.

Крім того, суд вважає за неможливе визначати розмір застави саме у даному кримінальному провадженні, враховуючи певні обставини скоєння кримінального правопорушення, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

Отже, посилання сторони захисту на недоведеність прокурором існування ризиків, а також застосування щодо обвинуваченого застави, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу та суперечать нормам чинного законодавства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Згідно ст. 316 ч. 1 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 315, 369, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0004519 від 20.02.2026 року строком на 60 (шістдесят) діб з 14.45 години 09 березня 2026 року до 14.45 години 07 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави, з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити судовий розгляд обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у відкрите судове засідання на 23.04.2026 року на 14 годину 00 хвилин.

У судове засідання викликати обвинуваченого, захисника.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на начальника гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію ухвали направити прокурору Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1