МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Справа № 370/178/26

Провадження № 1-кс/370/16/26

Слідча суддя Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , перевіривши на дотримання вимог статті 206 Кримінального процесуального кодексу України, скаргу представника скаржника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання затримання незаконним

у с т а н о в и л а:

До слідчого судді Макарівського районного суду Київської області 23 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 до командира військової частини, в якій просить зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 негайно звільнити ОСОБА_2 , який знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи скаргу, представник зазначив, що 04 січня 2026 року о 04 год 19 хв. у власному транспортному засобі, перебуваючи на зазначеному місці парковки, за адресою: вулиця Велика Васильківська, місто Київ, очікував 05.00 год, з метою подальшого руху після закінчення комендантської години. До ОСОБА_2 підійшли працівники управління патрульної поліції м. Києва, представились та перевірили документи. Будь-яких порушень не виявлено, останній не перебував у активному розшуку.

Надалі працівники поліції запитала щодо наявності у ОСОБА_2 військово-облікових документів, на що останній їх пред`явив, порушень не встановлено.

Зі свого боку, співробітники поліції повідомили, що оскільки у військово-облікових документах ОСОБА_2 є молодшим лейтенантом запасу, вони запропонували добровільно прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що ОСОБА_2 погодився та на власному автомобілі прослідував за поліцейськими до вказаного РТЦК та СП.

Прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 запитали про його вік (22 роки) та спочатку відмовились прийняти. Проте, після наполегливої розмови із поліцією, без будь-якого процесуального документу, без будь-яких підстав, помістили в підвальне приміщення РТЦК без права виходу, не пояснюючи жодних підстав.

Так, з того часу по теперішній час ОСОБА_2 безпідставно позбавлений волі. 14 січня 2026 року з приводу незаконного утримання ОСОБА_2 повідомив свою матір, яка цього ж дня прибула до РТЦК з продуктовою передачею. Однак безпосередньо сину не змогла передати передачу, про те, черговий підтвердив про утримання ОСОБА_2 у приміщенні РТЦК та прийняв передачу для її сина.

На запитання ОСОБА_4 на яких підставах та згідно яких процесуальних документів відбувається незаконне утримання її сина, черговий лише усміхнувся та не захотів відповідати.

ОСОБА_2 14 січня 2026 року стало погано, однак на погіршення стану здоров`я ніхто не реагував. Того ж дня, працівниками РТЦК було запропоновано пройти ВЛК, однак було отримано відмову через незадовільний стан здоров`я.

Після цього, працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 силоміць посадили ОСОБА_2 в автомобіль, не даючи права на юридичну допомогу (телефон був вилучений працівниками РТЦК) відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а потім повезли до медичного закладу. Під впливом фізичної розправи, примусили пройти ВЛК, після чого привезли до ІНФОРМАЦІЯ_1 та знову помістили до підвалу.

Отже, без будь-яких пояснень ОСОБА_2 з 15 січня 2026 року утримувався в підвалі ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефон примусово вилучений, зв`язок був відсутній. На неодноразові звернення до працівників РТЦК на яких підставах позбавлений волі ОСОБА_2 , уповноважені особи РТЦК нічого не відповідають.

ОСОБА_4 16 січня 2026 року була допущена до підвалу ІНФОРМАЦІЯ_1 і власноручно передала другу продуктову передачу. Однак, про причини утримання її двадцяти двох річного сина та подальшу долю вилученого майна (мобільного телефона) працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 нічого не пояснюють.

Станом на 16 січня 2026 року ОСОБА_2 незаконно позбавлений волі, утримувався в підвалі ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно із останньою інформацією, що підтверджується словами матері та дівчини ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_5 .

Разом з цим, 16 січня 2026 року ОСОБА_2 було примусово перевезено до Київської області, Макарівського району, село Гавронщина у Військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України. Вказане твердження було зроблено виходячи із переданих по мобільному телефону ОСОБА_2 документів, які його примушують заповнити та підписати. Згідно даних документів (рапорт) документи примушують підписати на ім`я Т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_6 .

Крім того, відповідно до записаного відео ОСОБА_2 він повідомляє, що його продовжують незаконно утримувати на території військової частини в АДРЕСА_1 .

Про неправомірні дії працівників ТЦК та СП 14 січня 2026 року направлено заяву про кримінальне правопорушення до ГУНП в м. Києві, просили внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) реєстру кримінальних проваджень відносно незаконного утримання ОСОБА_2 та станом на сьогодні відомості в ЄРДР відсутні.

Заявник вказує, що ОСОБА_2 , маючи повних 22 роки, може бути мобілізованим виключно за його бажанням шляхом укладання контракту виключно в добровільній формі, а оскільки останній будь-яких документів не підписував, контракт добровільно не укладав, його примусове тримання є незаконним та підпадає під злочинну діяльність у відповідності зі статтею 146 Кримінального кодексу України (незаконне позбавлення волі або викрадення людини), а тому вважає, що працівниками ТЦК та СП було порушено порядок, який встановлений нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за вказаною скаргою, слідча суддя дійшла таких висновків.

Приписами частин першої, другої, третьої статті 206 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий суддя суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу статті 206 Кримінального процесуального кодексу України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Заявник звернувся до слідчого судді у порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України та у скарзі просив зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 негайно звільнити ОСОБА_2 , який знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, ОСОБА_2 не є особою, яка тримається під вартою у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжного заходу, не є затриманим у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України та не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним кримінальним провадженням.

Натомість, зі змісту скарги вбачається, що заявник фактично не погоджується із діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно затримання та утримання ОСОБА_2 , вважає такі дії неправомірними.

Слідчий суддя зазначає, що затримання громадянина працівниками РТЦК та СП та утримання його без відповідного судового рішення, не може бути оскаржено до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, перевірка законності дій яких не належать до повноважень слідчого судді.

Слідчий суддя також зауважує, що уповноважені особи РТЦК та СП не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури, діяльність яких може бути предметом перевірки у порядку вимог статті 206 Кримінального процесуального кодексу України.

У разі порушення прав чи інтересів заявника службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту заявник має право звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 206 Кримінального процесуального кодексу України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, частиною четвертою статті 304 Кримінального процесуально кодексу України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

У разі, якщо норми положення Кримінального процесуально кодексу України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 Кримінального процесуального кодексу України (частина шоста статті 9 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин, слідча суддя дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження за скаргою представника скаржника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 до військової частина НОМЕР_1 про звільнення як затриманого, в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 206, 303, 304 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

У відкриття провадження за скаргою представника скаржника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 до командира військової частина НОМЕР_1 про визнання затримання незаконним, в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її оскарження, якщо її не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1