КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3115/2026
№ 372/3564/24
Категорія КК: ч. 4 ст. 187 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 26 січня 2026 року включно, з визначення застави в розмірі 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_5 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, або визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Захисник ОСОБА_5 вказує на те, що поза увагою суду залишилась належна процесуальна поведінка його підзахисного під час застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту. Жоден із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження, а обвинуваченим не вживалися дії, які б свідчили про порушення встановлених обмежень закону.

Зазначає, що перебування ОСОБА_6 поза визначеного місця перебування, про яке вказує прокурор як на порушення ним покладених обов`язків, не носило системний характер та було викликано крайньою необхідністю, а саме пов`язане з проходженням ним процесу прийняття на військову службу. Під час дії запобіжних заходів у виді застави, домашнього арешту та часу, коли обвинувачений взагалі знаходився без будь-якого запобіжного заходу, на всі виклики слідчого, прокурора та суду він з`являвся без запізнень, спроб переховування не вчиняв, що підтверджує відсутність у ОСОБА_6 бажання перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, а тому зміна йому запобіжного заходу на більш суворий є безпідставною.

Також звертає увагу на те, що поза увагою суду залишились дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має на утриманні дитину 2014 року народження, громадянства інших держав або родичів та друзів за кордоном не має.

Стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а тому суд мав визначити заставу у межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України. Натомість, визначений судом розмір застави є значно більшим, ніж передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України та є непомірним для обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Під час судового розгляду суд відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалівпровадження, судом розглянуто клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою. Судом заслухано думку сторін кримінального провадження, вивчено матеріали судового провадження.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду вказаного питання.Мотивувальна частина ухвали суду містить детальне обґрунтування наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом враховано те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289; ч. 1 ст. 263 КК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції врахував обставини скоєння інкримінованих обвинуваченому злочинів, покарання, яке може бути призначене, за умови визнання його винним, що, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування та саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (п. 80), в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Крім того, обгрунтовуючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вказав, що під час застосування до ОСОБА_6 цілодобового домашнього арешту не було виправданим, оскільки він порушував покладені на нього обов`язки. Саме така процесуальна поведінка ОСОБА_6 стала підставою зміни запобіжного заходу на тримання під вартою. Зазначене, на думку колегії суддів, підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, з огляду на висунуте йому обвинувачення та фактичні обставини даного кримінального провадження, є обгрунтованим. Крім того, з клопотання прокурора вбачається, що відносно ОСОБА_6 скеровано до суду ще один обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість та недоведеність заявлених прокурором ризиків, спростовуються матеріалами судового провадження.

Дані, які б свідчили про зменшення або зникнення ризиків, які стали підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на даний час відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність зменшення розміру застави, визначеної судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів вважає безпідставними .

Так, обираючи розмір застави щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції обґрунтовано послався на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини кримінальних правопорушень, сукупність даних про особу обвинуваченого та дійшов до висновку про доцільність визначення застави в розмірі, що перевищує зазначені п. 2 ч.5 ст.182 КПК України межі, оскільки саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим фактором для запобігання настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Обухівського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 року. Тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 407, ст. 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 року,якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 26 січня 2026року включно, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3