Дата документу 16.02.2026 Справа № 334/9525/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/9525/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/34/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 16 лютого 2026 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, незаміжня, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

підозрювана у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_8 .

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000937 від 08 травня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обрано останній запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави; відповідно ч.4 ст.196, ч.4 ст.197 КПК України строк дії ухвали не зазначався.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що враховуючи доведеність стороною обвинувачення наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, того, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування та оголошена у міжнародний розшук, а також даних про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки клопотання слідчого є обґрунтованим.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Розгляд апеляційної скарги проводити за участю підозрюваної в режимі відеоконференції через систему Електронний суд.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з суттєвими порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому ухвала суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що 21 березня 2025 року слідчим повідомлено ОСОБА_6 про підозру, захисник був присутній при цій слідчий дії, однак повістка про виклик ОСОБА_6 не вручалась. Після повідомлення про підозру остання жодного разу не викликалась.

Зауважує, що жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України, прокурором не доведений.

Посилається на те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житлове приміщення у нічний час із застосуванням засобу електронного контролю, буде достатньою мірою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Зауважує, що у ОСОБА_6 є адреса, за якою можливо виконувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, та міцні соціальні зв`язки, а саме дитина та чоловік.

Зазначає, що ОСОБА_6 у судове засідання з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою жодним чином не викликалась та прокурором не доведено підстави обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 12 листопада 2025 року слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері громадської моралі, моральних засад суспільства в частині статевих відносин між людьми, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, яка полягає у приниженні честі та гідності осіб, створенні загрози поширення небезпечних хвороб та аморальності вказаного джерела доходу, організувала здійснення незаконної діяльності у сфері надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду, а саме забезпечувала зайняття проституцією іншими особами на території м.Запоріжжя, тобто займалася сутенерством за таких обставин. Реалізуючи вказаний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_11 підшукав приміщення, в якому б надавались послуги інтимного характеру, та 17 травня 2024 року уклав договір оренди з ТОВ «Манкі Естейт» нежитлового приміщення VIII літ.А-4, розташованого за адресою: АДРЕСА_3. При цьому, для конспірації незаконних дій і унеможливлення викриття, договір оренди ОСОБА_11 уклав в особі ПП «Алекс ЗП» від імені ОСОБА_12 . Усвідомлюючи неможливість самостійно реалізувати свої незаконні наміри по створенню та утриманню місця розпусти, ОСОБА_11 вступив у змову із ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким повідомив про свій злочинний план і запропонував спільно з ним займатися незаконною діяльністю, пов`язаною з утриманням місця розпусти для подальшого сутенерства, і які повинні були, знаходячись безпосередньо за адресою розташування місця розпусти, утримувати його. Також, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , з корисливої мети, вчинила інші дії по створенню місця розпусти та його утриманню. З цією метою у період з 17 травня 2024 року до 20 березня 2025 року вказаними особами були виконані наступні дії: забезпечено можливість безготівкового розрахунку за надані послуги сексуального характері шляхом перерахування грошових коштів на картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_6 , а також встановлено з цією метою POS-термінал CASTLES Vega 3000 s/n 03 банку Raiffeisen BANK; обладнано приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , меблями, білизною, системою відеоспостереження, мобільними телефонами з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , для прийняття замовлень на надання послуг сексуального характеру; організовано систематичне прибирання приміщення, прання білизни; розміщено рекламні оголошення в мережі «Інтернет» з приводу надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду, із зазначенням абонентських номерів телефонів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , призначених для приймання телефонних дзвінків від клієнтів; організовано роздачу на території м.Запоріжжя листівок про надання сексуальних послуг із зазначенням абонентських номерів телефонів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_13 та ОСОБА_6 на виконання раніше узгодженої домовленості, взяв на себе обов`язки контролю за своєчасною оплатою орендної плати та плати за комунальні послуги за приміщення, де надавались послуги сексуального характеру. Також, ОСОБА_11 здійснював розподіл незаконно отриманих грошових коштів від діяльності, пов`язаної із сутенерством, забезпечував обготівкування коштів, отриманих через POS-термінал CASTLES Vega 3000 s/n 03 банку Raiffeisen BANK. В свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_13 позмінно перебуваючи безпосередньо у вказаному орендованому приміщенні, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 та на виконання раніше узгодженого злочинного плану, здійснювали діяльність, направлену на підтримання його у стані придатному для надання інтимних послуг, забезпечували засобами гігієни, постільною білизною, а також приймали дзвінки від клієнтів, узгоджували час їх прибуття, перелік послуг сексуального характеру, які пропонувалося надавати, суми оплати за такі послуги, та організовували зустріч клієнтів з особами, які надавали їм сексуальні послугу за грошову винагороду.

Так, 25 вересня 2024 року, близько 13:54, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , маючи прямий умисел, направлений на здійснення сутенерства, а саме забезпечення заняття проституцією інших осіб жіночої статі, з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за адресою: АДРЕСА_3, приміщення VIII літ.А-4, забезпечила зустріч однієї із залучених до зайняття проституцією осіб жіночої статі, а саме ОСОБА_14 з ОСОБА_15 . В подальшому, ОСОБА_14 добровільно надала ОСОБА_15 послуги інтимного характеру, шляхом задоволення його статевої пристрасті природнім та неприроднім шляхом, тобто надала сексуальні послуги у вигляді класичного та орального сексу протягом 1 години, за що одержала грошову винагороду в розмірі 4000 гривень для подальшої їх передачі та розподілення між нею та ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, яке кваліфікується як сутенерство, вчинене щодо декількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 25 жовтня 2024 року, близько 14:25, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , повторно, маючи прямий умисел, направлений на здійснення сутенерства, а саме забезпечення заняття проституцією інших осіб жіночої статі, з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за адресою: АДРЕСА_3, приміщення VIII літ.А-4, забезпечила зустріч однієї із залучених до зайняття проституцією осіб жіночої статі, а саме ОСОБА_16 з ОСОБА_15 . В подальшому, ОСОБА_16 добровільно надала ОСОБА_15 послуги інтимного характеру, шляхом задоволення його статевої пристрасті природнім та неприроднім шляхом, тобто надала сексуальні послуги у вигляді класичного та орального сексу протягом 1 години, за що шляхом безготівкового розрахунку за надані послуги сексуального характеру шляхом перерахування грошових коштів на картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_6 , через POS-термінал CASTLES Vega 3000 s/n 03 банку Raiffeisen BANK, одержала грошову винагороду в розмірі 4400 гривень для подальшої їх передачі та розподілення між нею та ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, яке кваліфікується як сутенерство, вчинене щодо декількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, повторно.

21 березня 2025 року слідчим повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303 КК України.

Як зазначено вище, в апеляційній скарзі, окрім іншого, сторона захисту зазначала про те, що підозрювана братиме участь у розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції через систему Електронний суд.

Разом з тим, до початку апеляційного розгляду захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 зазначив, що у нього не вдалося вийти на зв`язок із підозрюваною та повідомити її про наявність оскаржуваної ухвали і про подання апеляційної скарги. Де наразі перебуває підозрювана, йому не відомо.

Підозрювана ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, була повідомлена про день, час і місце розгляду апеляційної скарги шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Запорізького апеляційного суду. Захисник підозрюваної і прокурор не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі останньої. Клопотань про відкладення розгляду провадження від учасників процесу не надходило. Враховуючи викладене, а також вимоги ч.6 ст.193 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення розгляду апеляційної скарги за відсутності підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді; захисника підозрюваної, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухана думка прокурора, слідчого, захисника підозрюваної та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики того, що підозрювана може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя при розгляді клопотання врахував тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_6 , які відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочинами, фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваної, а також те, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування та оголошена у міжнародний розшук.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою постановлена з дотриманням вимог ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України.

Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Доводи, викладені захисником в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені захисником при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Доводи сторони захисту про те, що захисник був присутній при повідомленні ОСОБА_6 про підозру, однак повістка про виклик ОСОБА_6 не вручалась, після повідомлення про підозру остання жодного разу не викликалась, є безпідставними.

21 березня 2025 року, було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, та того ж дня ця підозра була вручена останній.

В матеріалах провадження наявні три корінця повістки про виклик ОСОБА_6 також від 21 березня 2025 року, на 25, 26, 27 березня 2025 року для прибуття до кабінету проведення слідчих дій Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для проведення слідчих дій у межах цього кримінального провадження, з відміткою про їх отримання.

Окрім того, в матеріалах провадження міститься рапорт слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 26 березня 2025 року, в якому зазначено, що ОСОБА_6 не з`явилася 26 березня 2025 року по наданій повістці, хоча того ж дня їй було о 09:23 нагадано про це. Оскільки підозрювана має повістку, вручену їй ще й на 27 березня 2025 року, слідчим того ж дня о 15:26 було здійснено телефонний дзвінок на її мобільний номер та нагадано про явку 27 березня 2025 року. Щодо неявки 26 березня 2025 року остання зазначила спочатку про те, що заплуталась у часі та не з`явилась, та одразу ж змінила думку та повідомила, що знаходиться у лікарні, про що ніякого підтверджуючого документу не має.

Об`єктивні дані, які свідчили би про те, що відомості, відображені у цьому рапорті, є недостовірними, в матеріалах провадження відсутні, не надано таких відомостей суду і при апеляційному розгляді.

У подальшому органом досудового розслідування було встановлено, що підозрювана 27 березня 2025 року перетнула державний кордон України, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з системи «Аркан».

Колегія суддів вважає, що об`єктивно матеріалами справи у сукупності підтверджується те, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, враховуючи той факт, що 21 березня 2025 року останній було повідомлено про підозру, а вже 27 березня 2025 року (тобто через 6 днів) підозрювана перетнула державний кордон України.

Доводи апелянта про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житлове приміщення у нічний час із застосування засобу електронного контролю, буде достатньою мірою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків. У ОСОБА_6 є адреса, за якою можливо виконувати запобіжний захід у виді домашнього арешту та міцні соціальні зв`язки, а саме дитина та чоловік, на думку колегії суддів, не є переконливими, враховуючи той факт, що підозрювана наразі переховується від органів досудового розслідування та суду, перебуває у державному та міжнародному розшуку.

Більш того, сам захисник під час апеляційного розгляду зазначив, що у нього немає зв`язку з підозрюваною, де саме наразі його підзахисна перебуває останньому невідомо.

Те, що у підозрюваної є дитина та чоловік, само по собі жодним чином не ставить під сумнів правильність висновків слідчого судді в оскаржуваній ухвалі та не спростовує того факту, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від слідства.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 у судове засідання з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, жодним чином не викликалась, не є переконливими.

Згідно з вимогами ч.1 ст.193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Наявність підстав та обставин, передбачених вказаною нормою закону, в цьому випадку прокурором доведено.

Отже, оскільки підозрювана ОСОБА_6 17 червня 2025 року оголошена у міжнародний розшук, розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без її участі відповідає вищевказаним положенням ч.6 ст.193 КПК України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою було обрано без участі підозрюваної ОСОБА_6 , відповідно до вищезазначених вимог ч.6 ст.193 КПК України, після затримання підозрюваної і не пізніш як через 48 годин з часу доставки останньої до місця кримінального провадження слідчий суддя, за її участю, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цього рішення.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000937 від 08 травня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обрано останній запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави; відповідно ч.4 ст.196, ч.4 ст.197 КПК України строк дії ухвали не зазначався, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4