Номер провадження 1-кп/175/1993/25
УХВАЛА

іменем України

19 березня 2026 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001662 від 28.10.2025, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дніпро, грмадянин України, вища освіта, державний виконавець Слобожанського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді особистого зобов`язання посилаючись на наявність ризиків переховуватись від суду та впливати на потерпілу, свідків, експертів. Прокурор просив визначити відповідно до ст.194 КПК України ряд обов`язків обвинуваченому - не відлучатися за межі області, повідомляти про зміну місця проживання і роботи, утримуватись від спілкування з потерпілою, свідками, експертами.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти обрання запобіжного заходу, оскільки відсутня обґрунтована підозра у причетності до злочину, прокурором не доведено ризиків, не представлено доказів. Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Захисник ОСОБА_6 підтримала позицію ОСОБА_5 та просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений підтримав позицію своїх захисників.

Представник потерпілої підтримав клопотання прокурора.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та роботи, його вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей, дотримання умов застосованого раніше запобіжного заходу, ризик повторення протиправної поведінки.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не каральна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Суд погоджується, що є достатні підстави вважати наявним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Також, суд бере до уваги, що на даний час у кримінальному провадженні під час судового розгляду не допитані свідки, експерти, що вказує на існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Оскільки обвинувачений продовжує здійснювати виконавче провадження у якому потерпіла є стягувачем, певним чином зберігається ризик впливу на потерпілу.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про необхідність запобігти ризиками та застосувати запобіжний захід.

Разом тим, прокурор просить застосувати найбільш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання, та покласти ряд обов`язків.

Суд вважає обґрунтованим застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, суть якого полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Визначаючи обов`язки, які варто покласти на обвинуваченого, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, оскільки для належного запобігання встановленим ризиками достатньо зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти про зміну свого місця проживання та роботи, утримуватися від спілкування зі свідком, потерпілою та експертами.

На данному етапі особистого зобов`язання буде достатньо для нівелювання означених ризиків.

Обов`язок не відлучатись за межі Дніпропетровської області є необґрунтованим і надмірним, таким, що перешкоджатиме виконанню функцій державного виконавця обвинуваченим. При цьому обов`язок з`являтись за першим викликом до суду та в кожне судове засідання є обов`язком обвинуваченого за змістом ст.42 КПК України, і не потребує додаткового застосування в порядку ст.194 КПК України. Конкретної періодичності прибуття обвинуваченого до суду, слідчого чи прокурора, останнім не обґрунтовано. У зв`язку з чим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-179, 193, 194, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці - до 19.05.2026 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки:

1) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

2) утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 , потерпілою ОСОБА_9 та експертами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1