Єдиний унікальний номер: 343/2485/25
Номер провадження: 1-кс/343/59/26
У Х В А Л А

про часткове скасування арешту майна

06 лютого 2026 року м. Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано - Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 , про часткове скасування арешту майна, у кримінальному провадженні, внесеному 14.12.2025 до ЄРДР за №0000353, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю: власника майна - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

власник майна ОСОБА_3 подав клопотання, в якому просить скасувати арешт в частині заборони користування транспортним засобом «Renault Zoe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернувши йому його.

Обґрунтував подане клопотання тим, що він є власником вказаного вище транспортного засобу, який було арештовано в межах кримінального провадження. Зазначає, що хоча досудове слідство ще триває, проте всі необхідні дії пов`язані із дослідженням даного автомобіля проведені. Окрім цього, транспортний засіб зберігається на відкритій території відділення поліції, що не забезпечує достатньо надійні та необхідні умови його зберігання.

Оскільки, на даний час у кримінальному провадженні вже проведені всі необхідні слідчі дії для потреб яких і накладався арешт, то в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження потреби немає.

Власник майна ОСОБА_3 у судовому засіданні подану заяву підтримав, уточнив, що у заяві допустив описку, а саме неправильно вказав назву і модель транспортного засобу, який йому слід повернути.

Заступник начальника СВ ВП №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. 05.02.2026 подав заяву про розгляд даного клопотання без його участі, зазначивши, що не заперечує щодо його задоволення.

Ознайомившись з клопотанням та матеріалами долученими до нього, заслухавши власника майна, доходжу такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано Франківської області від 17.12.2025 було накладено арешт, зокрема на транспортний засіб «Renault Zoe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 . Позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованим майном, особам, які наділені правами на вищевказані дії.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу «Renault Zoe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

Частиною 1 статті 174 Кримінально процесуального кодексу України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із системного аналізу абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя при вирішенні питання про доцільність скасування арешту майна має з`ясувати виключно два питання: 1) чи є підстави для подальшого застосування заходу забезпечення; 2) обґрунтованість накладення арешту.

Обґрунтованість накладення арешту на майно ОСОБА_3 не оспорюється.

Згідно з ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції». Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії». Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Під час розгляду клопотання встановлено, що у даному кримінальному провадженні СВ відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області вже проведено необхідні слідчі та процесуальні дії, пов`язанані з арештованим транспортним засобом.

Враховуючи вищенаведене та позицію заступника начальника СВ відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області ОСОБА_4 , оцінюючи доводи власника майна щодо відсутності підстав для продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, слідчий суддя доходить висновку, що такі у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про часткове скасування арешту майна, а тому дане клопотання підлягає задоволенню в частині скасування заборони користування вищезазначеним транспортним засобом.

Керуючись ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання власника майна ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна задовольнити.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою Долинського районного суду Івано Франківської області від 17.12.2025, на транспортний засіб «Renault Zoe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , в частині заборони користування.

Транспортний засіб «Renault Zoe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1