Справа № 308/3625/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні відомості про яке 06.03.2026 року внесено в ЄРДР за №0000085 - начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, працюючого на посаді провідного інженера відділу якості , технічного конторолю та нових технологій, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке 06.03.2026 року внесено в ЄРДР за №0000085 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи заявлене клопотання слідчий зазначає, що 06.03.2026 процесуальним прокурором виділено із матеріалів кримінального провадження №0000464 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, матеріали досудового розслідування стосовно службових осіб Служби автомобільних доріг в Закарпатській області за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085.

В рамках здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження 06.03.2026 повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, а саме:

- розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинена в особливо великих розмірах;

- внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Як встановлено в ході досудового розслідування, що ОСОБА_5 , обіймаючи з 16.07.2020 посаду заступника начальника з експлуатаційного утримання автомобільних доріг Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, будучи службовою особою згідно розподілу функціональних повноважень між в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, заступником начальника з розвитку доріг, заступником начальника з експлуатаційного утримання автомобільних доріг і заступником начальника з фінансових питань, затвердженого наказом в.о. начальника Служби від 03.01.2020 за №1 на час відсутності іншого заступника начальника даної Служби ОСОБА_7 , за контролем якості і фактичної вартості виконуваних робіт з реконструкції, капітального, поточного середнього ремонтів автомобільних доріг загального користування державного значення, мостів та штучних споруд в порушення вимог чинного законодавства, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання службовим становищем, діючи в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБС» в період з 18.08.2020 по 27.10.2020 став на шлях вчинення корупційного кримінального правопорушення, пов`язаного з вчиненням розтрати бюджетних коштів в особливо великих розмірах при таких обставинах.

Так, 02.05.2018 Службою автомобільних доріг у Закарпатській області оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2018-05?02?001357?b на закупівлю послу по об`єкту «Поточний середній ремонт автомобільної дороги державного значення Р-21 Долина Хуст на ділянці км 44+983 км 76+900 Закарпатської області», очікуваною вартістю 618 993 000 гривень.

Для участі у проведенні процедури даної закупівлі допущено два суб`єкти господарської діяльності, а саме:

приватне підприємство «ПОЛТАВАБУДЦЕНТР», із остаточною ціновою пропозицією 595 000 000 гривень;

товариство з обмеженою відповідальністю «ПБС», із остаточною ціновою пропозицією 584 800 000 гривень.

03.09.2018 Службою автомобільних доріг у Закарпатській області оприлюднено повідомлення про намір укласти договір із ТОВ «ПБС» на закупівлю послуги по об`єкту «Поточний середній ремонт автомобільної дороги державного значення Р-21 Долина Хуст на ділянці км 44+983 км 76+900 Закарпатської області» за ціною 584 800 000 гривень.

03.09.2018 між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області» (замовник) в особі начальника ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПБС» (підрядник) в особі директора ОСОБА_9 , укладено договір № 28 на закупівлю послуг з Поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Р-21 Долина Хуст на ділянці км 44+983 км 76+900 Закарпатської області, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ПБС» зобов`язалось у порядку та на умовах визначених Договором, своїми силами і засобами, на власний ризик надати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Р-21 Долина Хуст на ділянці км 44+983 км 76+900 Закарпатської області, згідно технічного завдання. Замовник зобов`язався прийняти надані згідно з цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів передбачених на ці цілі, на його рахунок.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна договору становить 584 800 000 гривень в тому числі ПДВ. Вартість робіт на 2018 рік складає 100000 гривень, на 2019 рік складає 584 700 000 гривень.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що договірна ціна є твердою і може бути переглянута за наступних умов: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; узгодження зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг) за ініціативи Підрядника; зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміна тарифів, що встановлюється на законодавчому рівні ( в тому числі державними регуляторами); покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення до збільшення суми, визначеної в договорі або зменшення обсягів робіт що виконуються.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що договірна ціна послуг обґрунтовується відповідно до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», СОУ 42.1-0:2012 «Порядок визначення вартості капітального та поточного ремонтів автомобільних доріг загального користування (державного та місцевого значення) з усіма змінами і доповненнями та згідно інших діючих нормативно-кошторисних документів.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що розрахунки проводяться замовником виключно підряднику після підписання сторонами «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форм КБ-2в) і «довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» (форма КБ-3), складених у відповідності з положеннями чинних ДСТУ та СОУ, які складаються підрядником і подаються для підписання замовнику не пізніше як за 5 робочих днів до кінця звітного місяця.

Одночасно з формою КБ-2в і формою КБ-3 підрядник надає замовнику розрахунок фактичних витрат по експлуатації машин та механізмів, довідку про вартість матеріалів за підписом керівника та головного бухгалтера.

26.12.2018 між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області в особі начальника ОСОБА_8 та ТОВ «ПБС в особі директора ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 28/1 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1 основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 584 779 582 гривень.

21.12.2019 між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області в особі в.о. начальника ОСОБА_10 та ТОВ «ПБС в особі директора ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 28/2 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1 основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік 584 779 582 гривень.

26.12.2018 між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області в особі в.о. начальника ОСОБА_11 та ТОВ «ПБС в особі директора ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 28/3 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 5.1 основного договору внесені зміни, за якими термін надання послуг продовжено до 30.06.2021.

13.05.2020 між вказаними вище суб`єктами укладено додаткову угоду № 43/4 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1. основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них: на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік - 199 500 000 гривень (з яких 199 500 000 гривень за рахунок залучених кредитних коштів, на 2021 рік 383 879 582 гривень.

22.05.2020 між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області в особі в.о. начальника ОСОБА_11 та ТОВ «ПБС в особі директора ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 28/5 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої сторони внесли зміни у банківські реквізити.

14.07.2020 між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області в особі в.о. начальника ОСОБА_11 та ТОВ «ПБС в особі директора ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 28/6 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої на виконання п.3 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» сторони погодили покращити предмет закупівлі та внести зміни і викласти додаток №1 (Договірна ціна) у новій редакції.

25.08.2020 між вказаними вище суб`єктами укладено додаткову угоду № 28/7 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1. основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них: на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік - складає 296 772 378 гривень за рахунок залучених кредитних коштів, на 2021 рік 287 867 753 гривень.

28.08.2020 між вказаними вище суб`єктами укладено додаткову угоду № 28/8 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1. основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них: на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік 287 000 000 гривень за рахунок залучених кредитних коштів, на 2021 рік 297 640 131 гривень.

13.10.2020 між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області в особі в.о. начальника ОСОБА_11 та ТОВ «ПБС в особі директора ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 28/9 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1. основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них: на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік - складає 504 867 753 гривень (з них 287 000 000 гривень за рахунок залучених кредитних коштів та 217 867 753 гривень за рахунок Загального фонду державного бюджету), на 2021 рік 79 772 378 гривень.

24.11.2020 між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області в особі в.о. начальника ОСОБА_11 та ТОВ «ПБС в особі директора ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 28/10 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1. основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них: на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік - складає 413543175,24 гривень (з них: 297 755 934,38 гривень за рахунок залучених кредитних коштів та 115 787 240,86 гривень за рахунок Загального фонду державного бюджету), на 2021 рік 171 096 955,76 гривень.

07.12.2020 між вказаними суб`єктами укладено додаткову угоду № 28/11 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1. основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них: на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік - складає 424 236 310,60 гривень (з них: 308 449 069,74 гривень за рахунок залучених кредитних коштів та 115 787 240,86 гривень за рахунок Загального фонду державного бюджету), на 2021 рік 160 403 820,4 гривень.

15.12.2020 між вказаними суб`єктами укладено додаткову угоду № 28/12 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1. основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них: на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік - складає 430 746 346,84 гривень (з них: 314 959 105,98 гривень за рахунок залучених кредитних коштів та 115 787 240,86 гривень за рахунок Загального фонду державного бюджету), на 2021 рік 153 893 784,16 гривень.

21.12.2020 між вказаними суб`єктами укладено додаткову угоду № 28/13 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1. основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них: на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік - складає 449 029 527,05 гривень (з них: 333 242 286,19 гривень за рахунок залучених кредитних коштів та 115 787 240,86 гривень за рахунок Загального фонду державного бюджету), на 2021 рік 135 610 603,95 гривень.

23.12.2020 між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області в особі начальника ОСОБА_11 та ТОВ «ПБС в особі директора ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 28/14 до Договору № 28 від 03.09.2018, згідно умов якої в п. 3.1. основного договору внесені зміни, за якими ціна договору становить 584 800 000 гривень з ПДВ, із них: на 2018 рік складає 20418 гривень, на 2019 рік 0 гривень, на 2020 рік - складає 479 979 117, 19 гривень (з них: 364 191 876,33 гривень за рахунок залучених кредитних коштів та 115 787 240, 86 гривень за рахунок Загального фонду державного бюджету), на 2021 рік 104 661 013,81 гривень.

Проте, в період з 18.08.2020 по 27.10.2020 ОСОБА_5 , обіймаючи посаду заступника начальника з експлуатаційного утримання автомобільних доріг Служби автомобільних робіт в Закарпатській області, будучи службовою особою, уповноваженою, на час відсутності заступника начальника з розвитку доріг Служби автомобільних доріг у Закарпатській області ОСОБА_7 , за контролем якості і фактичної вартості виконуваних робіт з реконструкції, капітального, поточного середнього ремонтів автомобільних доріг загального користування державного значення, мостів та штучних споруд, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що розмір середньої кошторисної заробітної плати у 2020 році для кошторисної документації на стадії проектування на території Закарпатської області становить 9954,78 гривень, знаходячись в адмінбудинку Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, розташованому за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 39, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах умисно, з корисливих мотивів власноручно підписав від імені Служби автомобільних доріг у Закарпатській області чотири акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в по об`єкту «Поточний середній ремонт автомобільної дороги державного значення Р-21 Долина-Хуст на ділянці км 44+983 км 76+900 Закарпатської області», де в пункті ІХ «кошти на покриття додаткових витрат пов`язаних з інфляційними процесами» як базу для обрахунку інфляцій взято середньою кошторисну заробітну в розмірі 14568,07 гривень, тоді як фактичний середній розмір кошторисної заробітної плати відповідно до наказу Служби автомобільних доріг у Закарпатській області №6 від 30.01.2020 та вихідних даних для розробки проекту по даному об`єкту, у 2020 році становив 9954, 78 гривень, внаслідок чого відбулось завищення загальної вартості виконаних робіт по даному об`єкту на суму 2 165 464, 44 гривень, зокрема:

18.08.2020 ОСОБА_5 від імені Служби автомобільних доріг у Закарпатській області підписав акт №2 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень 2020 року на суму 41 636 075,77 гривень, де в пункті «кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами» зазначено суму 744164,25 гривень, тоді як фактично повинно було зазначено суму 323827,78 гривень, як наслідок завищено загальну вартість робіт на суму 504403,76 гривень з врахуванням ПДВ;

01.09.2020 ОСОБА_5 від імені Служби автомобільних доріг у Закарпатській області підписав акт №1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2020 року на суму 6 800 199,10 гривень, де в пункті «кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами» зазначено суму 1 140 515, 01 гривень, тоді як фактично повинно було зазначено 496385,01 гривень, як наслідок завищено загальну вартість робіт на суму 644 130 гривень з врахуванням ПДВ;

03.09.2020 ОСОБА_5 від імені Служби автомобільних доріг у Закарпатській області підписав акт №2 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2020 року на суму 85 734 756,43 гривень, де в пункті «кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами» зазначено суму 986 384,62 гривень, тоді як фактично повинно було зазначено 429 222,88 гривень, як наслідок завищено загальну вартість робіт на суму 557 161, 74 гривень з врахуванням ПДВ;

27.10.2020 ОСОБА_5 від імені Служби автомобільних доріг у Закарпатській області підписав акт №4 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за жовтень 2020 року на суму 27 596 659, 09 гривень, де в пункті «кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами» зазначено суму 323847,04 гривень, тоді як фактично повинно було зазначено суму 140 921,55 гривень, як наслідок завищено загальну вартість робіт на суму 182 925, 49 гривень з врахуванням ПДВ;

Отже, умисне підписання ОСОБА_5 зі сторони Служби автомобільних робіт в Закарпатській області вказаних чотирьох актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в із завищеними розрахунком коштів на покриття додаткових витрат, пов`язаних із інфляцією на виконання умов договору № 28 від 03.09.2018 з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Р-21 Долина-Хуст на ділянці км 44+983 км 76+900 Закарпатської області, стало правовою підставою до виставленням Товариством з обмеженою відповідальністю «ПБС» рахунків на оплату вартості виконаних робіт по даному об`єкту на загальну суму 161 767 690, 39 гривень, в тому числі 2 165 464, 44 гривень як завищений розмір розрахунків коштів на покриття додаткових витрат пов`язаних із інфляційними процесами.

Надалі, на підставі підписаних ОСОБА_5 наведених вище офіційних документів Службою автомобільних доріг у Закарпатській області у декілька етапів проведено оплату виконаних робіт в сумі 161 767 690, 39 гривень, в тому числі 2 165 464, 44 гривень як завищений розмір розрахунків коштів на покриття додаткових витрат пов`язаних із інфляційними процесами, шляхом перерахування грошових коштів через ГУДКУ у Закарпатській області з рахунків НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 на розрахунковий рахунок ТОВ «ПБС» НОМЕР_4 , відкритий в ПАТ «МТБ» МФО 328168.

Внаслідок вчинення таких протиправних дій ОСОБА_5 із державного бюджету незаконно, як оплату за завищеного розміру коштів на покриття додаткових витрат, пов`язаних із інфляцією вилучено на користь ТОВ «ПБС» бюджетні кошти в сумі 2 165 464, 44 гривень, чим завдано державі матеріальних збитків в особливо великому розмірі, так як вказана сума в 600 разів і більше перевищує встановлений на 2020 рік неоподаткований мінімум доходів громадян.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у інкримінованих йому злочинах підтверджується комплексом зібраних у кримінальному проваджені доказів, зокрема: оригіналами первинно звітної документації (акти Кб-2в та довідки КБ-3) по об`єкту поточного ремонту, згідно із якими ряд документи від імені Служби автомобільних доргі у Закарпатській області підписані ОСОБА_5 ; висновком експерта від 21.01.2026 за №СЕ-10/107-26/351-ЕК судової економічної експертизи, де згідно з яким встановлено різницю в обрахунку коштів на покриття додаткових витрат повязазаних з інфляційними процесами, всього за підписаними ОСОБА_5 актами на суму 2 165 464, 44 гривень.

Слідчий вказує, що наведені докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 , обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

З огляду на викладене просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у клопотанні. Прокурор надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні. Також, при визначенні розміру застави прокурор просив уважати випадок виключним, оскільки з огляду на суму завданих збитків застава у межах визначених п. 3 ч.5 ст. 182 КК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України, за обставин зазначених у повідомленні про підозру, покладених на нього обов"язків та вийти за межі застави, встановлені для особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила у задоволенні клопотання відмовити. Зазначила, що з даним клопотанням ОСОБА_5 не погоджується, кримінальних правопорушень не вчиняв, вину не визнає, вважає, що пред`явлена йому підозра не обґрунтована, свої функціональні обов`язки він виконував належним чином. Вказала, що заявлені ризики не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначила, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, від досудового розслідування він не ухиляється. Зазначила, що прокурором не доведено виключності випадку щодо збільшення розміру застави ніж визначеної п. 3 ч.5 ст. 182 КК України

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 , підтримав пояснення надані його захисником, та зазначив, що злочин який йому інкримінується не визнає повністю, пояснив, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Додав, що при постановленні ухвали просив врахувати стан його здоров"я та вік.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, витягом з кримінального провадження №0000085 від 06.03.2026 року, підтверджено, що органом досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України.

06.03.2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків,експерта, спеціаліста, у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

У п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України, оскільки за вчинення кримінального правопорушення за ч.5 ст. 191 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин.

Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 366 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено зокрема, покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст. 191 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено зокрема, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_5 про підозру.

Слідчий суддя звертає увагу сторони захисту, що дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбеллі Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesA,N182).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення.

Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Виходячи з наявних матеріалів, слідчий суддя доходить висновку про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (частина перша статті 276 КПК). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_5 кваліфікованих за ч. 1 ст. 366 та ч.5 ст. 191 КК України злочинів, які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, передбачає, зокрема, покарання за ч.1 ст. 366 КК України у вигляді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та за ч.5 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 .. Так, зокрема, санкція ч.5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України, а тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, зокрема, за ч.5 ст. 191 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_5 належить до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_5 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_5 на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, потерпілі допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, з часом лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процесуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Тож, слідчий суддя не виключає можливості незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з боку підозрюваного з використанням свого кола зв`язків з метою схилити їх до зміни показань під час допиту на стадії досудового розслідування або в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки у кримінальному провадженні. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу дасть йому можливість здійснювати вплив на вказаних вище осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

З огляду на це, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, є актуальним.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеною вірогідність існування ризику можливого незаконного впливу підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності на експертів чи спеціаліста у цьому кримінальному провадженні. Доводів щодо виникнення ризику незаконного впливу на експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні прокурор не навів.

Що стосується ризиків незаконного впливу на експерта та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, то будь-яких обставин, які б вказували, що підозрюваний має можливість реалізувати ці ризики, прокурор не навів.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставини, на які орган досудового розслідування посилається в обґрунтування цього ризику, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Отже, слідчий суддя вважає недоведеною наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушив умови раніше застосованого до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя доходить висновку про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданим.

Окрім того, слідчим та прокурором не наведено доводів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, про який клопочуть слідчий та прокурор, для запобігання встановленому слідчим суддею ризиків.

Слідчий суддя зазначає, що тяжкість діяння, та існування ризиків не свідчать про те, що при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту в певний час доби, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Обґрунтовуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту та застави, сторона обвинувачення вказувала на наявність зазначених вище ризиків.

У даному випадку, слідчий суддя, враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 який позитивно характеризується як за місцем роботи так і за місцем свого проживання, має зареєстроване місце проживання, одружений, будучи особою похилого віку та будучи пенсіонером продовжує офіційно працювати, а відтак має стійкі соціальні зв`язки, має незадовільний стан здоров"я та хворіє на ІХС, стенокардію напруги, сечокам"яну хворобу, ДОА з ураженням правого колінного суглоба, виразкову хворобу 12-палої кишки та ін., раніше не судимий, а відтак уважає за необхідне, застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

За таких обставин, слідчий суддя , врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, такі висновки ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах. При цьому, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 ..

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує - згідно санкції статті Кримінального кодексу України, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінальних правопорушень та за наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

За таких обставин прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, слідчий суддя , врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, такі висновки ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах. При цьому, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В результаті застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби буде досягнута мета забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і обраний запобіжний захід буде запобігати його спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь - яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні відомості про яке 06.03.2026 року внесено в ЄРДР за №0000085 - начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, працюючого на посаді провідного інженера відділу якості , технічного конторолю та нових технологій, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити ОСОБА_5 залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у нічний час доби з 22:00 год. по 06:00 год. наступної доби, строком до двох місяців, в межах строку досудового розслідування, а саме по 05 травня 2026 року.

У відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки :

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися з Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до ГУ ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов"язків - по 05 травня 2026 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

В разі невиконання вище вказаних зобов`язань відносно нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1