Справа № 180/988/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

в судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2026 року до суду надійшло клопотання, в якому прокурор ОСОБА_3 просив продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на те, що існують ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, а також, ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи схильність ОСОБА_4 до вчинення злочинів.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання і просив його задовольнити.

Обвинувачена заперечувала проти продовження їй тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свою підзахисну.

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до такого.

Статтею 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Судом встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 застосовано у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Так, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; наявні достатні підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваної від досудового розслідування, продовження злочинної діяльності, й що застосування більш м`яких запобіжних заходів недостатні для запобігання ризику.

На даний час суду не надано доказів того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, зменшились або відсутні.

Так, відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які їй може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому є достатньо підстав вважати, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватою, вона зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Обвинувачена може продовжити злочинну діяльність, оскільки на даний час вона обвинувачується у двох епізодах крадіжок, а також, вироком Марганецького міського суду від 21.11.2025 року її засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, й хоча вирок не набрав законної сили у зв`язку з апеляційним оскарженням, наявність такого з врахуванням нових епізодів крадіжок свідчить про схильність ОСОБА_4 до вчинення протиправних діянь.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочинів в період відбування покарання у виді пробаційного нагляду за вироком Марганецького міського суду від 30.01.2025 року, за яким ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Все в сукупності вказує на неможливість запобігання ризику вчинення нею нових кримінальних правопорушень без ізоляції в СІЗО.

Щодо ризику впливу на потерпілих та свідків, то наявність такого ризику прокурором не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення зазначених прокурором у клопотанні ризиків та дотримання ОСОБА_4 належної процесуальної поведінки, і не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для обвинуваченої міри запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.291, 314-316, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1