В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 27.11.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 03 жовтня 2025 року, близько 12-00, більш точний час не встановлено, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у житловому будинку, що належить ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої.

Близько 16:00 того ж дня, ОСОБА_8 почав поводитися зухвало та нецензурно ображав присутніх. У відповідь ОСОБА_4 схопив його за одяг та відразу наніс не встановлену кількість ударів правою та лівою ногою в область правої ноги, сідниць потерпілому ОСОБА_10 , після чого виштовхав на подвір`я.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у виді саден на кінцівках, сідницях, синця на правому стегні, які у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі та пояснив, що він при обставинах, викладених в обвинувальному акті дійсно наніс ОСОБА_8 кілька ударів ногами потерпілому ОСОБА_8 . У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, цивільний позов не заявляє, просить обрати міру покарання ОСОБА_4 на розсуд суду.

Прокурор, обвинувачений та захисник не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого. Тому суд, на підставі ст.325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без участі потерпілого.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.12.2025, потерпілий ОСОБА_8 звернувся до органу досудового розслідування із заявою про притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , який спричинив йому тілесні ушкодження.

Як вбачається з висновку експерта №429/76 від 25.11.2025 за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у виді саден на кінцівках, сідницях, синця на правому стегні, у свої сукупності, та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв.Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).Встановити достовірно кількість травматичних дій, спричинених потерпілому, не представляється можливим, оскільки в медичних документах тілесні ушкодження описані як «садна кінцівок, сідниць, синці на правому стегні, обличчі, множинні підшкірні гематоми голови, обличчя асиметричне за рахунок гематом та саден», без зазначення їх точної локалізації та кількості.

Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 27 жовтня 2025 року з відеозаписом його проведення, в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , розповів про обставини спричинення ним потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та продемонстрував механізм їх спричинення.

Відповідно до висновку експерта №435/Е від 28.11.2025 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , виявлені при проведенні судово-медичної експертизи у потерпілого тілесні ушкодження у виді саден на кінцівках, сідницях, синця на правому стегні, могли утворитися при механізмі, вказаному підозрюваним ОСОБА_4 (по відношенню до себе) під час проведення слідчого експерименту від 27.10.2025 за його участі, тобто виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могла бути нога людини.

Суд визнає, що усі зазначені докази по справі зібрані у порядку і відповідно до вимог Закону, є належними, допустимими та достатніми для постановлення вироку.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, не судимий, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, групи інвалідності не має, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- дисковий накопичувач формату DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1