печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2329/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року № 757/55330/25-к у кримінальному провадженні № 0000828 від 23.09.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року № 757/55330/25-к у кримінальному провадженні № 0000828 від 23.09.2025 року, на майно, вилучене 05.11.2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що він не є підозрюваним чи обвинуваченим у даному кримінальному провадженні та не має жодного процесуального статусу, який би свідчив про його причетність до інкримінованого кримінального правопорушення. Вилучене та арештоване майно не має ознак речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки не використовувалося як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його слідів та не було здобуте злочинним шляхом, що матеріалами кримінального провадження не підтверджується.

Також вказує, що зазначене майно набуте ним законно на території України у суб`єктів господарювання та призначалося для здійснення господарської діяльності, у зв`язку з чим накладений арешт перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності та спричиняє майнову шкоду.

Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є неспівмірним з завданням кримінального провадження, порушує права власника майна, що свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання, не з`явився; про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином; подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні учасників кримінального провадження, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000828 від 23.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Львівської митниці Державної митної служби України, використовуючи своє службове становище з корисливих мотивів та всупереч інтересам служби за попередньою змовою із особами, які здійснюють ввезення і продаж нерозмитнених товарів, забезпечили безперешкодне функціонування стійкого каналу незаконного переміщення через державний кордон України, без належного декларування та проходження митного контролю, товарів торгової марки «Apple» без сплати обов`язкових митних платежів та зборів чим заподіяли істотну шкоду Державному бюджету України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року у справі № 757/55330/25-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільні телефони марки iPhone 17 Pro в кількості 41 шт.;

- мобільні телефони марки iPhone 17 Pro Мах в кількості 48 шт.;

- мобільні телефони марки iPhone Air в кількості 6 шт.; мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Мах в кількості 1 шт.;

- мобільний телефон марки iPhone 15 Pro Мах в кількості 1 шт.;

- ноутбук MacBook, модель А3240 в кількості 1 шт.; ноутбук MacBook, модель А2251 в кількості 1 шт.;

- клавіатура Apple Magic Keyboard в кількості 5 шт.;

- моноблок Apple іМас, модель А2450 в кількості 1 шт.;

- миша оптична Apple, модель А1657 в кількості 1 шт.;

- адаптер живлення до моноблоку Apple в кількості 1 шт.;

- тачпад Apple, модель А1535 в кількості 1 шт.;

- жорсткий HDD диск S/N S314J90DA0830, model ST1000LM024;

- павербанки Fast charger Power Bank UGREEN X001ZB2KNL у кількості 3 шт.;

- павербанки Anker Power Bank в кількості 5 шт.;

- інтернет камеру EZVIZ модель CS-C1C з флеш-носієм.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року вбачається, що при накладенні арешту на вилучене майно, слідчий суддя виходив з того, що воно є предметом кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та може бути використане як речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000828 від 23.09.2025 року.

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником арештованого майна та не має процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого чи будь-якого іншого у кримінальному провадженні № 0000828 від 23.09.2025 року.

Вилучене та арештоване майно не відповідає критеріям речових доказів, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних, які б свідчили про його використання як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, збереження на ньому слідів злочину або набуття його злочинним шляхом.

Суд також враховує, що зазначене майно набуте заявником на законних підставах та використовувалося (планувалося до використання) у господарській діяльності, а тому подальше його перебування під арештом призводить до необґрунтованого обмеження права власності та завдання власнику майнової шкоди.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За таких обставин суд доходить висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують подальшого застосування арешту майна, а сам арешт не відповідає принципам розумності та співмірності втручання у право власності, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

При цьому, прокурор не надав жодного доказу, що подальший арешт цього майна має значення та сприяє виконанню завдань кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року № 757/55330/25-к у кримінальному провадженні № 0000828 від 23.09.2025 року - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року № 757/55330/25-к, на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільні телефони марки iPhone 17 Pro в кількості 41 шт.;

- мобільні телефони марки iPhone 17 Pro Мах в кількості 48 шт.;

- мобільні телефони марки iPhone Air в кількості 6 шт.;

- мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Мах в кількості 1 шт.;

- мобільний телефон марки iPhone 15 Pro Мах в кількості 1 шт.;

- ноутбук MacBook, модель А3240 в кількості 1 шт.;

- ноутбук MacBook, модель А2251 в кількості 1 шт.;

- клавіатура Apple Magic Keyboard в кількості 5 шт.;

- моноблок Apple іМас, модель А2450 в кількості 1 шт.;

- миша оптична Apple, модель А1657 в кількості 1 шт.;

- адаптер живлення до моноблоку Apple в кількості 1 шт.;

- тачпад Apple, модель А1535 в кількості 1 шт.;

- жорсткий HDD диск S/N S314J90DA0830, model ST1000LM024;

- павербанки Fast charger Power Bank UGREEN X001ZB2KNL у кількості 3 шт.;

- павербанки Anker Power Bank в кількості 5 шт.;

- інтернет камеру EZVIZ модель CS-C1C з флеш-носієм.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1