Справа № 946/1002/26
Провадження № 1-кс/946/317/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майне, яке мотивоване тим, що слідчим відділом Ізмаїльським РВП ГУПН в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000158, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України.

Так, до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 12.02.2026 надійшла заява від керівника громадського об`єднання «Захист тварин «Плюшка» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що невстановлені особи, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , жорстоко поводяться з тваринами.

Так, 13.02.2026 в період часу з 17:48 год. по 18:37 год., проведено невідкладний обшук в порядку ч. 3 ст. 233, ст. 234 КПК України за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Хотинська, 80, за місцем реєстрації ГО «Ізмаїльський міський клуб кінології та фелінологів «Щит» та за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка можливо причетна до вчинення даного кримінального правопорушення.

Під час проведення даного обшуку виявлено, що за вищевказаною адресою перебувають тварини собаки, кіт, кури та качки, які утримуються в незадовільних умовах, зокрема у клітках, які не обладнані дерев`яними будками та в приміщеннях, в яких відсутній простір та не забезпечено температурно-вологісний режим, відсутня вентиляція. Тварини перебувають в забруднених приміщеннях, де наявна велика кількість продуктів життєдіяльності (екскременти, сеча) та специфічний різкий запах. Також відсутні вольєри та карантинний майданчик. Так, було виявлено 70 собак, 1 кіт, 1 півень, 4 курки, 12 качок, загалом 88 тварин, будь-яких документів на вказаних тварин та будь-яких бірок/чіпов немає.

Вказані тварини були передані Актом про передачу тварин, вилучених під час здійснення кримінального провадження, згідно з Порядком тимчасового вилучення та забезпечення утримання тварин під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1010 від 08.09.2023 року, для повного та всебічного об`єктивного розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення і можливо містять інформацію про вчинення вказаного кримінального правопорушення, тому необхідні для їх подальшого огляду.

Згідно з п. 5 Порядку тимчасового вилучення та забезпечення утримання тварин під час кримінального провадження, у разі коли перебування тварини у власника становить загрозу для її життя або здоров`я, уповноважена особа зобов`язана тимчасово вилучити таку тварину та забезпечити її утримання відповідно до цього Порядку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 180 Цивільного кодексу України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом, правила поводження з тваринами встановлюються Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Таким чином, як вказує слідчий, враховуючи, що тварини потребують додаткового огляду особами, які володіють спеціальними знаннями, а також з метою забезпечення належного поводження з тваринами та збереження тимчасового вилученого майна, виникла необхідність у накладенні арешту.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання, посилаючись на підстави, зазначені у клопотанні.

ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та пояснила, що проживає за вищевказаною адресою. Собаки на подвір`ї лише вигулюються, а утримуються взимку в будинку, всі вольєри з будками та дерев`яними щитами. Для курок та качок малися відповідні умови для розведення.

Вивчивши матеріали клопотання, додані документи до нього, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Ізмаїльським РВП ГУПН в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000158, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України.

Так, до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 12.02.2026 надійшла заява від керівника громадського об`єднання «Захист тварин «Плюшка» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що невстановлені особи, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , жорстоко поводяться з тваринами.

Так, 13.02.2026 в період часу з 17:48 год. по 18:37 год., проведено невідкладний обшук в порядку ч. 3 ст. 233, ст. 234 КПК України за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Хотинська, 80, ГО «Ізмаїльський міський клуб кінології та фелінологів «Щит» та за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка можливо причетна до вчинення даного кримінального правопорушення.

Під час проведення даного обшуку виявлено, що за вищевказаною адресою перебувають тварини собаки, кіт, кури та качки, які утримуються в незадовільних умовах, зокрема у клітках, які не обладнані дерев`яними будками та в приміщеннях, в яких відсутній простір та не забезпечено температурно-вологісний режим, відсутня вентиляція. Тварини перебувають в забруднених приміщеннях, де наявна велика кількість продуктів життєдіяльності (екскременти, сеча) та специфічний різкий запах. Також відсутні вольєри та карантинний майданчик. Так, було виявлено 70 собак, 1 кіт, 1 півень, 4 курки, 12 качок, загалом 88 тварин, будь-яких документів на вказаних тварин та будь-яких бірок/чіпов немає.

Вказані тварини були передані Актом про передачу тварин, вилучених під час здійснення кримінального провадження, згідно з Порядком тимчасового вилучення та забезпечення утримання тварин під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1010 від 08.09.2023 року, для повного та всебічного об`єктивного розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення і можливо містять інформацію про вчинення вказаного кримінального правопорушення, тому необхідні для їх подальшого огляду.

Згідно з п. 5 Порядку тимчасового вилучення та забезпечення утримання тварин під час кримінального провадження, у разі коли перебування тварини у власника становить загрозу для її життя або здоров`я, уповноважена особа зобов`язана тимчасово вилучити таку тварину та забезпечити її утримання відповідно до цього Порядку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 180 Цивільного кодексу України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом, правила поводження з тваринами встановлюються Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладене також знайшло своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вказане відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовольнити.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпоряджатися та користуватися на 88 (вісімдесят вісім) тварин, з них:

- 70 (сімдесят) собак,

- 1 (один) кіт,

- 1 (один) півень,

- 4 (чотири) курки,

- 12 (дванадцять) качок.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 20.02.2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1