Справа № 299/5834/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/881/25, за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.11.2025 року, щодо підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.11.2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2025 року за № 0000673 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

З матеріалів судового провадження слідує, що 24.11.2025 року заступник начальника СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Виноградівського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2025 року за № 0000673 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (із змінами, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 05.11.2025 року на 90 діб, тобто до 03.02.2026 року), у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, вчинив сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання вказівок, засобів, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідування особами, з корисливих мотивів, за наступних обставинах.

ОСОБА_6 , проживаючи на території с. Великі Береги Берегівського району Закарпатської області та будучи обізнаним про місце розташування державного кордону України, знаючи про існування явища нелегальної міграції в умовах воєнного стану, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, діючи умисно, з корисливих мотивів, досяг злочинної домовленості з невстановленими досудовим розслідуванням особами щодо сприяння за грошову винагороду в незаконному переправленні громадянина України через державний кордон поза пунктами пропуску, зокрема ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який, достовірно знаючи про Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 про введення воєнного стану в Україні та про загальну мобілізацію, а також про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мав намір незаконно потрапити через кордон України до країн Європейського Союзу, зокрема до Угорщини.

Відповідно до заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану в обов`язки ОСОБА_6 входили доставка вказаного громадянина в обхід прикордонних постів та безпечний супровід його з м. Мукачево Закарпатської області до околиці с. Мала Копаня Берегівського району Закарпатської області, що знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України, з метою вичікування слушного моменту для здійснення сприяння у незаконному перетині державного кордону України.

21.11.2025 року о 19 годині 03 хвилини ОСОБА_6 з метою виконання заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Sharan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до дворогосподарства АДРЕСА_2 , де в житловому будинку за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи на нього вже очікував ОСОБА_9 , якому він на виконання раніше розробленого плану повинен був сприяти у незаконному перетині державного кордону України.

Надалі, на виконання вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_9 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 12000 доларів США як оплату за сприяння йому в незаконному перетині державного кордону України. В подальшому за вказівкою ОСОБА_6 ОСОБА_9 розмістився в салоні його автомобіля на задньому пасажирському сидінні та вони розпочали рух.

Далі, близько 20 години 16 хвилин 21.11.2025 року, ОСОБА_6 на виконання раніше розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану доставив ОСОБА_9 до кладовища в с. Мала Копаня Берегівського району Закарпатської області, де на них згідно розробленого плану очікував вантажний автомобіль марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з тентовим причепом, під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особи. Після чого ОСОБА_6 надав вказівку ОСОБА_9 виходити з автомобіля та розміститися у вказаному тентовому причепі так, щоб його не виявили інші особи.

Надалі ОСОБА_6 , виконавши всі дії, які були йому відведені для успішного завершення злочинного задуму щодо сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Sharan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вирушив у невідомому напрямку.

В свою чергу 21.11.2025 року о 20 годині 30 хвилин невстановлена досудовим розслідуванням особа доправила ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який також знаходився в тентовому причепі автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 , через місце несення служби прикордонним нарядом «Контрольний пост» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 на околиці населеного пункту АДРЕСА_3 та передала останніх невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка на виконання злочинного задуму, у якому їй була відведена окрема роль, здійснила супровід ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до лінії державного кордону України з метою сприяння їм у незаконному перетині кордону України поза пунктом пропуску. Однак, на напрямку прикордонного знаку № 73, на відстані 50 м до лінії державного кордону України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були виявлені військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 та затримані за спробу незаконного перетину кордону поза пунктом пропуску.

За таких обставин ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, - сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України наданням засобів, вказівками та усуненням перешкод, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

22.11.2025 року о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України).

23.11.2025 року заступник начальника СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України. Винуватість підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення підтверджено такими доказами: протоколом огляду місця події, протоколом допиту підозрюваного, протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідків та іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

На підставі положень статті 177 КПК України до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким злочином, за його вчинення передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказана обставина та той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою поза пунктами пропуску через державний кордон України. Підозрюваний, який не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, тобто відсутні соціальні чинники, які б прив`язували його до постійного місця проживання, з метою пошуку роботи може виїхати з місця постійного проживання, переховуючись при цьому від органів досудового розслідування, прокурора та суду; 2) незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження. Підозрюваний з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у непроцесуальні відносини з свідками та понятими, схиляти їх до зміни наданих показань і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до надання неправдивих показань або відмови від надання таких; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе, використовуючи свої зв`язки, координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення даних для кримінального провадження шляхом погроз та тиску на учасників/сторін кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. Крім того, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема шляхом підшукування осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими під час досудового розслідування фактичними обставинами кримінального правопорушення, які підтверджено зібраними доказами.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, специфіка кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу підозрюваного, та існування ризиків, що дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, свідчать про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідча суддя констатувала, що наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, не доведена з огляду на таке.

Підозрюваний в судовому засіданні місцевого суду пояснив, що 21.11.2025 року приблизно о 19-20 годинах він перебував в центрі м. Мукачево Закарпатської області з метою таксування. До нього звернулася незнайома жінка з приводу здійснення поїздки у м. Виноградів Закарпатської області за 2000,00 грн, на що він погодився. Він поїхав з даною жінкою та співмешканкою, яка була в автомобілі, до повороту на вул. Берегівську в м. Мукачево Закарпатської області. До автомобіля підійшов незнайомий хлопець, який кинув в салон якийсь пакунок. В подальшому цей хлопець сів в автомобіль та за вказівкою зазначеної жінки він відвіз його до кладовища в с. Велика Копаня Берегівського району Закарпатської області, де були легковий автомобіль та мікроавтобус. Під час руху він не розмовляв з хлопцем.

На підтвердження обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється підозрюваний, також наявні такі документи:

1) копія протоколу допиту підозрюваного від 22.11.2025 року, складеного слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_12 , згідно якого підозрюваний надав показання про те, що у його користуванні перебуває автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Sharan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та він займається наданням послуг з перевезення пасажирів як таксі. 21.11.2025 року близько 20 години 00 хвилин він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_13 поїхали в центр м. Мукачево Закарпатської області для того, щоб таксувати. До нього підійшла незнайома жінка та запитала, чи зможе він відвезти чоловіка до м. Виноградів Закарпатської області за 2000,00 грн, на що він погодився. Разом з даною жінкою вони поїхали за вказаною нею адресою. В подальшому, біля готелю, до автомобіля підійшов незнайомий чоловік, який кинув в автомобіль через спущене вікно пакет та побіг в готель. Надалі жінка, з якою він домовився про поїздку, забрала даний пакет. Через деякий час вказаний чоловік вийшов з готелю та вони поїхали в напрямку м. Виноградів Закарпатської області. Доїхавши до кладовища в с. Велика Копаня Берегівського району Закарпатської області, де були легковий та вантажний автомобілі, він зупинився, чоловік вийшов з автомобіля. Після цього він поїхав додому (арк. 30-33);

2) копія протоколу огляду місця події від 22.11.2025 року, складеного слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_12 , згідно якого з 11 години 05 хвилин до 11 години 45 хвилин слідчий СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_12 в присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , за участю ОСОБА_16 , провів огляд місця події - приміщення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , у якому перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , неподалік від них на столі виявлено два мобільні телефони марки «iPhone 15 Pro Max», які вилучено (арк. 13-15);

3) копія протоколу обшуку від 22.11.2025 року, складеного старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_17 , згідно якого з 17 години 36 хвилин до 18 години 07 хвилин старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_17 в присутності понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , за участю ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , на підставі частини третьої статті 233 КПК України провів обшук житла та іншого володіння за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено належні ОСОБА_6 мобільні телефони марок «Nokia» та «Samsung Galaxy A50», які вилучено (арк. 16-19).

Копії наступних документів: 1) рапорту помічника чергового відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_20 від 22.11.2025 року (арк. 10, 11); 2) доручення в порядку ст. 40 КПК України від 24.11.2025 року № , складеного слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_12 (арк. 38, 39); 3) протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 від 24.11.2025 року, складених офіцером (оперуповноваженим) оперативно-розшукової групи (з місцем дислокації населений пункт Вилок) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Дякове) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_21 (арк. 40-43, 52-56); 4) протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.11.2025 року, складених офіцером (оперуповноваженим) оперативно-розшукової групи (з місцем дислокації населений пункт Вилок) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Дякове) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_21 (арк. 44-47, 61-64, 69-72); 5) протоколів пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 24.11.2025 року, складених офіцером (оперуповноваженим) оперативно-розшукової групи (з місцем дислокації населений пункт Вилок) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Дякове) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_21 (арк. 48-51, 57-60, 65-68), визнано недопустимими доказами ухвалами слідчого судді від 24.11.2025 року.

Врахувавши ці обставини, слідча суддя вважала, що показання підозрюваного та відомості, які містяться в досліджених документах, не підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, а тому у зв`язку з недоведеністю обставини, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, клопотання не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з цим рішенням суду, прокурор ОСОБА_22 подав апеляційну скаргу. Вважає, що ухвала є незаконною та необгрунтованою у зв?язку із невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів вказує, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов?язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді були підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. На думку прокурора, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК У країни, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, вказують на те, що тримання під вартою є найбільш ефективним запобіжним заходом для запобігання ризикам. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, у межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд провадження за відсутності всіх учасників провадження, апеляційний суд бере до уваги, що: останні належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а також те, що прокурор ОСОБА_8 подав лист у якому просить розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності. Також прокурор подав лист про відкладення розгляду апеляційної скарги. При цьому, прокурор повідомив, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скеровано до Виноградівського районного суду 09.01.2026.. ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_23 клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Матеріалами судового провадження встановлено, що згідно повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він, достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (із змінами, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 05.11.2025 року на 90 діб, тобто до 03.02.2026 року), у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, вчинив сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання вказівок, засобів, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідування особами, з корисливих мотивів, що підтверджується протоколом огляду місця події, протоколом допиту підозрюваного, протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідків та іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, апеляційний суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

Оцінивши ці обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов?язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Тому доводи прокурора про те, що з огляду на дані, які були надані стороною обвинувачення у слідчого судді були підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованими, оскільки висновки слідчого судді не мають значення для розгляду кримінального провадження по суті.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує про необгрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки доказів існування цих ризиків прокурором не надано.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи усі обставини, з якими закон пов?язує обрання запобіжного заходу, у тому числі й ті, на які посилається сторона обвинувачення, апеляційний суд не знаходить підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки сама лише тяжкість можливого покарання не може бути самостійною та достатньою підставою для застосування запобіжного заходу без доведення наявності конкретних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.11.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: