Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 09.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 10.04.2026.
Дата набрання законної сили: 07.04.2026
Номер судового провадження: 51-1265ск26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 947/11172/26

провадження № 51-1265 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2026 року,

встановив:

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ухвалою від 26 березня 2026 року відмовив у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_4 про відвід слідчого СВ ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001145 від 21 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Одеський апеляційний судухвалою від 01 квітня 2026 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2026 року. Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 разом з доданими до неї матеріалами повернув особі, яка її подала.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, потерпілий ОСОБА_4 оскаржив його в касаційному порядку.

В обґрунтування своїх вимог потерпілий ОСОБА_4 вказує, що суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті провадження, не розглянув по суті жодного з наведених фактичних доводів про упередженість слідчого. Також зазначає, що суд апеляційної інстанції не застосував пряму норму закону, а саме п. 6 ч. 1 ст. 309 КПК, яка прямо передбачає, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про відвід або відмову у відводі слідчого, дізнавача, прокурора.

Крім того вказує, що слідчий суддя ОСОБА_6 в ухвалі від 26 березня 2026 року також не надав правової оцінки конкретним фактам, що свідчать про упередженість слідчого ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу та копії долучених до скарги судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Тобто у даному випадку предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2026 року.

З урахуванням зазначеного, доводи касаційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2026 рокуне можуть бути предметом касаційного розгляду та не підлягають перевірці у касаційному порядку.

Положеннями ст. 24 КПК встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Правовий порядок відводів у кримінальному провадженні визначений § 2 глави 3 КПК.

Положеннями ст. 81 КПК передбачено порядок вирішення питання про відвід, згідно з якими, крім іншого, усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

За змістом ч. 3 ст. 81 КПК, питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Як убачається зі змісту долученої до касаційної скарги копії ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2026 року, в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_4 про відвід слідчого СВ ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001145 від 21 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, відмовлено.

При цьому, в зазначеній ухвалі місцевого суду вказано, що ухвала оскарженню не підлягає.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

Положеннями ч. 3 ст. 392 КПК передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 309 КПК визначено, які ухвали слідчого судді під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Крім того, ч. 2 ст. 309 КПК передбачено, що під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Таким чином, з огляду на вищевказане, оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді в апеляційному порядку чинним КПК не передбачено.

Встановлення законодавцем обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Суддя Одеського апеляційного суду, перевіряючи апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399 КПК, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою, з чим погоджується і Суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відмова суду апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення слідчого судді, оскарження якого законом не передбачене, не є обмеженням доступу до правосуддя, та, з огляду на положення, передбачені ч. 6 ст. 9 КПК, не свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження, оскільки рішення слідчого судді постановлено в межах його повноважень, передбачених КПК, якими також чітко врегульовано порядок їх оскарження та рішення слідчого судді за результатами такого розгляду.

Що стосується посилань потерпілого ОСОБА_4 на те, що відповідно до п.6 ч.1 ст. 309 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про відвід або відмову у відводі слідчого, дізнавача, прокурора, то, як обґрунтовано зазначив про це суд апеляційної інстанції у своєму рішенні, вказані доводи не відповідають дійсності.

Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні.

Оскільки доводи касаційної скарги в цій частині не ґрунтуються на змісті зазначених положень КПК, такі висновки суду апеляційної інстанції є правильними.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2026 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, за результатом перевірки доводів потерпілого ОСОБА_4 щодо оскарження вищезазначеного рішення суду апеляційної інстанції, Суд не встановив підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...