Номер провадження 11-сс/816/37/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

Іменем України

08 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/14580/25 за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2025 про залишення без задоволення його скарги на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_9 просить поновити йому строк для звернення із апеляційною скаргою та скасувати ухвалу слідчого судді, зобов`язавши уповноважену особу органу досудового слідства внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою та організувавши проведення досудового розслідування, оскільки наведені у його заяві обставини кримінального правопорушення є достатніми для внесення відомостей до ЄРДР, враховуючи імперативність положень ст. 214 КПК, яка не передбачає надання оцінки викладеним у заяві обставинам вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК.

08.09.2025 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла скарга ОСОБА_8 про зобов`язання уповноваженої особи Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Суми), розташованого у м. Полтаві, внести відомості до ЄРДР в порядку ст. 214 КПК за його заявою від 15.08.2025 про вчинення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2025 скаргу ОСОБА_8 залишено без задоволення. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що заява ОСОБА_8 не містить відомостей, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 117 КПК, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду, а поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскільки 10.09.2025 в судовому засіданні була проголошена тільки резолютивна частина ухвали, 15.09.2025 був проголошений повний текст цієї ухвали і ОСОБА_8 отримав її копію, а апеляційна скарга була подана 16.09.2025, тому колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи заявника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ч. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, як невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК), а судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді, знову ж у порядку, передбаченому КПК (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК).

Слідчий, прокурор, інша уповноважена особа невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язані внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з МВС України, СБУ, НАБУ, ДБР, органом БЕБ України. Слідчий, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. До ЄРДР вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. Слідчий невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК (ч. 1-2, 4-6 ст. 214 КПК).

Досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства (ст. 215 КПК), а слідчим є службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу ДБР, органу БЕБ України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю НАБУ, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень (п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК).

Відповідно пп. 2 п. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 (із наступними змінами), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням, і для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК).

З огляду на викладене, незважаючи на імперативність характеру ст. 214 КПК, зміст цієї норми кримінального процесуального закону не передбачає обов`язку слідчого, прокурора, іншої уповноваженої особи вносити до ЄРДР всі надіслані, прийняті чи зареєстровані ним заяви, повідомлення, включаючи й ті, що фактично не містять у собі відомостей про подію і склад конкретного кримінального правопорушення, передбаченого чинним законом України про кримінальну відповідальність, оскільки підставою кримінальної відповідальності є виключно вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад конкретного кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона), передбаченого Кримінальним кодексом України (ч. 1 ст. 2 КК), а кримінальним правопорушенням є передбачене КК суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення ч. 1 ст. 11 цього Кодексу

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є конституційною і конвенційною гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події і складу кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 15.08.2025 ОСОБА_8 направлено слідчому Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтаві майору ДБР ОСОБА_12 у кримінальному провадженню № 0000417, яке внесене до ЄРДР 15.09.2023, заяву про вчинений ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , злочин, так як на переконання ОСОБА_8 останні вчинили завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору і слідчому про вчинення ним тяжкого злочину, а також штучно створили докази щодо його обвинувачення у злочині, якого він не вчиняв. В своїй заяві ОСОБА_8 просив внести повідомлені ним відомості про вчинений щодо нього злочин до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за ч. 2 ст. 383 КК, тобто за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 і ч. 2 ст. 156 КК.

Здійснивши розгляд заяви на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і відмовивши у її задоволенні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що інформація викладена в повідомленні ОСОБА_8 не містить інформації про вчинення будь-якого кримінального правопорушення, оскільки звернення до органів поліції законного представника малолітньої (неповнолітньої) особи ОСОБА_10 її матері ОСОБА_11 у випадку, коли вона вважала, що відносно її дитини було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 153 і ч. 2 ст. 156 КК, не може вважатись завідомо неправдивим повідомленням, а є фактично дією по реалізації громадянином права на звернення до правоохоронного органу.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, іншої уповноваженої особи, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя повинен з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор, інша уповноважена особа дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішити питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого, прокурора, іншої уповноваженої особи внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, що було дотримано слідчим суддею суду першої інстанції у даному провадженні.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого це рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

постановила:

Поновити заявнику ОСОБА_13 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2025.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2025 про залишення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР без задоволення залишити без змін, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4