справа № 361/2649/26
провадження № 1-кс/361/456/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у кримінальному провадженні за

№ 0000153 від 18 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст.27, п.п.6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, зареєстрованому та такому, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не депутату, не адвокату, не інваліду, раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2026 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000153 від 18 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст.27, п.п.6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане клопотання обґрунтовано тим, що існують ризики, передбачені статтею п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор вказує на достатність даних для обґрунтованої підозри причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними матеріалами у межах кримінального провадження, а саме протоколами проведення слідчих дій. Прокурор зауважує про наявність ризиків, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, спотворення знищення або приховання речей та документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, незаконного впливу на потерпілого і свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення нових кримінальних правопорушень. У клопотанні зазначено, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе в повній мірі запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку. Так, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є недоцільним, враховуючи тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення. Особиста порука, домашній арешт та застава не гарантують належної процесуальної поведінки підозрюваного. З перелічених підстав прокурор у судовому засіданні просив задовольнити таке клопотання та не визначати підозрюваному розмір застави.

Захисник заперечив проти заявленого клопотання прокурора, оскільки вважає його безпідставним. Захисник зауважив, що підозра є необґрунтованою, а ризики заявлені прокурором є надуманими і не підтверджені жодними доказами. Зауважив, що підозрюваний раніше не судимий, має на утриманні двох дітей, має постійне місце проживання, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання. За таких обставин просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Також захисник просив врахувати майновий стан підозрюваного, а саме, що підозрюваний після розлучення з дружиною залишив більшу частину свого майна колишній жінці, а тому просив визначити мінімальний розмір застави у разі задоволення клопотання.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника та заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що він у приватній розмові зі знайомим повідомив йому про неприязні стосунки із тещою на тлі розлучення зі своєю жінкою та поділу майна. Знайомий запропонував вирішити це питання насильницьким шляхом на що він спочатку погодився, але потім передумав та заблокував свого знайомого щоб той не міг з ним зв`язатися. Однак останній телефонував йому з інших номерів телефонів, провокував його на вчинення злочину, вимагав гроші та погрожував йому. Підкреслив, що жодних дій для скоєння замаху на матір своєї колишньої дружини він не вчиняв, а тому застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, щодо заявленого клопотання, дослідивши долучені сторонами докази констатує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дотримуючись приписів ст. 194 КПК України слідчий суддя по черзі аналізує зазначені вище обставини. Зокрема, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому правопорушенні суд зазначає таке.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 17.09.2025 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства із корисливих мотивів, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме, останній вирішив вчинити вбивство ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки між ними склалися неприязні відносини на протязі тривалого часу, в тому числі із-за поділу майна, оскільки остання є матір`ю на той час його дружини ОСОБА_7 .

При цьому, ОСОБА_4 , не бажаючи бути викритим правоохоронними органами, вирішив організувати вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 на замовлення, тобто безпосереднє виконання вбивства останньої ОСОБА_4 вирішив покласти на іншу особу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме, умисного вбивства ОСОБА_6 , почав підготовку до вказаного злочину, шляхом підшукування виконавця вбивства останньої.

З цією метою ОСОБА_4 звернувся до свого знайомого, анкетні дані якого змінено на ОСОБА_8 , як до особи, яка може допомогти у подальшому вчиненні злочину, в тому числі шляхом підшукування безпосереднього виконавця.

Так, 17.09.2025 співробітникам сектору 2 відділу 3 управління ГУ Д ДЗНД СБ України у м. Києві та Київської області стали відомі наміри ОСОБА_4 щодо організації умисного вбивства на замовлення ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, з метою створення уяви у ОСОБА_4 про можливість виконати його наміри, останнього ОСОБА_8 було познайомлено з особою, яка погодилась на співробітництво у кримінальному провадженні та анкетні дані якої були замінені на ОСОБА_9 , який з метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_4 , як замовника та організатора вбивства ОСОБА_6 , виступив в ролі можливого виконавця вбивства і 09.10.2025 в вечірній час доби зустрівся із останнім та надав свою згоду виконати вбивство на замовлення ОСОБА_6 за грошову винагороду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США або іншого, не меншого від цієї суми, розміру грошових коштів, які можуть бути ним знайдені за місцем мешкання ОСОБА_6 після її вбивства, обговоривши при цьому необхідність отримання від ОСОБА_4 , якомога більше інформації щодо потерпілої ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 як замовник та організатор вбивства ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_9 про місце, в якому він сховав пластикову банку із кришкою, всередині якої він помістив згорнутий папірець, на якому надруковано: «49.0160040,29.4320995- звідти будеш стояти і все бачити», згорнутий папірець із чорно-білим зображенням особи жіночої статі (потенційної жертви ОСОБА_6 ), 12 (дванадцять) купюр номіналом 1 (одна) тисяча гривень, загальною сумою 12 (дванадцять) тисяч гривень (як завдаток за подальше вчинення умисного вбивства на замовлення ОСОБА_6 ). Тим самим, ОСОБА_4 підтвердив справжність своїх намірів на умисне вбивство ОСОБА_6 . Вказану пластикову банку із папірцем та грошовими коштами було вилучено слідчим в ході проведення огляду місця події.

11.03.2026 в період часу з 08 год. 00 хв. слідчим СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області було проведення негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину за участі ОСОБА_6 .

Відтак, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для завершення організації умисного вбивства ОСОБА_6 , вчиненого з корисливих мотивів та на замовлення, але жодного діяння, спрямованого на умисне вбивство останньої, особою, анкетні дані якої були замінені на ОСОБА_9 , вчинено не було з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 .

11.03.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру в організації закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів та вчиненому на замовлення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Так, на стадії досудового розслідування слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише те, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, у тому числі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, суд повинен оцінити чи існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що станом на дату розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок слідчого судді підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання, а саме:

протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який повідомив, що дійсно проживає за вище вказаною адресою. В жовтні 2025 року він зустрівся з замовником на ім?я Саньок біля міста Бровари, а саме на території будівельного магазину «Юніт Б», що знаходиться по трасі Київ-Чернігів, де попередньо він з ним обговорювали план вбивства тещі замовника для заволодіння її грошовими коштами на суму 70000 доларів США, (розглядались дві версії вбивства повішення або утоплення), також ОСОБА_10 повідомив, що теща живе у Вінницькій області, але точну адресу не назвав. Після чого він повідомив ОСОБА_11 що його потрібен завдаток, на що ОСОБА_10 погодився та сказав, що потрібно поїхати та показати його місцевість де живе теща, але він відмовився. Через деякий час, а саме вранці 13.01.2026 року він побачив повідомлення в мобільному додатку Телеграм від ОСОБА_11 який надіслав повідомлення « ОСОБА_12 , 50.7492030, 30.7588756, до туалета потім наліво біля великого дерева нора там все про що ми балакали». Після цього він звернувся до правоохоронних органів з якими він співпрацює та спільно з ними виїхав до вказаного у повідомленні місця. В подальшому прибувши на місце, слідчим було виявлено пластикову банку, яка була обмотана клейкою стрічкою та поміщена до зіп-пакету яка повторно була обмотана клейкою стрічкою де знаходились грошові кошти на суму дванадцять тисяч гривень, записка з координатами «49.0160040, 29.4320995 - звідти будеш стояти і все бачити», папірець із зображенням особи жіночої статі. Дані речі були вилучені слідчим та упаковано до спеціальних пакетів;

протоколом огляду місця події за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, за координатами (60.4792600, 30.7688977), в ході якого було виявлено та вилучено дванадцять купюр номіналом одна тисяча гривень вилучено та поміщено до спец- пакету № ICR 0078809; папірець з написом та папірець із зображенням особи жіночої статі вилучено та поміщено до спец-пакету № ICR 0078808; пластикова банка з кришкою, зіп пакет прозорого кольору, клейка стрічка вилучено та поміщено до спец- пакету № PSP 2213165;

висновком експерта № СЕ26-121/1-122/1, в якому зазначено, що в розмовах в наданих матеріалах є ознаки того, що ОСОБА_4 веде комунікацію як замовник певних дій, а ОСОБА_9 - як виконавець визначених дій. Ознаки функцій ініціатора і координатора в цьому спілкуванні притаманні обом співрозмовникам;

протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка повідомила, що їй відомий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є колишнім чоловіком її доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Останні роки зять неодноразово конфліктував з її донькою, а також піднімав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою. 16.01.2026 їх шлюб було розірвано. У вересні 2025 року вона поїхала до меншої доньки в Ізраїль. В цей час ОСОБА_13 приїхав до додому до свідка та повідривав замки на дверях будинку, господарських споруд з метою відшукання грошових коштів. Також на подвір`ї домоволодіння перебував власний автомобіль свідка, на якому ОСОБА_13 повідкручував гайки на колесах, а також закрутив саморізи в шини. Також приблизно 2 роки тому, коли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували вдома у свідка, останні порались по господарству та свідок почула, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 сваряться, свідок зробила йому зауваження та ОСОБА_13 сказав «Дивіться щоб з вами не стався нещасний випадок». Після цього свідок почала боятись за своє життя. 11.03.2026 до неї приїхали працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_13 замовив її вбивство, запропонували ініціювати вбивство на що остання погодилась.

Отже, перелічені докази є вагомими та об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим злочином, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри.

Стосовно наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вказує таке.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч. 2 ст.15, ч. 3 ст.27, п.п.6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України. Санкція цієї норми КК України встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, тобто цей злочин є особливо тяжким згідно з ч. 6 ст. 12 КК України. Відповідно до ч.3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Отже, судом може бути призначене покарання за вчинення такого злочину у виді реального позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією майна. Відтак, суд вважає тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення є одним із вагомих факторів, який свідчить про потенційний ризик його переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Однак, ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Слідчий суддя вважає, що у підозрюваного відсутні стійкі соціальні зв`язки, які могли беззаперечно стримати його від переховування від слідства. Тому з огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, суд оцінює ризик, як цілком вірогідний. Отже, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні суд зауважує таке.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілу і свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на основі показань, які суд безпосередньо досліджував під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Підозрюваний може бути обізнаний з даними осіб, які є свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Відтак, існує ризик, що у разі не обрання підозрюваному запобіжного заходу з покладенням певних обов`язків він зможе безперешкодно незаконно психологічно або економічно намагатися впливати на цих осіб з метою зміни показань наданих на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, зокрема (буде переховуватись чи незаконно впливати), однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо існування ризиків, передбачених п. 2, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то ці ризики, на переконання суду не доведені прокурором. Зокрема, щодо існування ризику визначеного п.2 ч.1 ст.177 КПК України то у суду немає підстав вважати, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку інформацію, речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, оскільки досудове розслідування проводиться тривалий час і більшість доказів повинна бути вже зібрана слідством. Прокурором також не зазначені щодо яких речей та документів підозрюваний може вчиняти названі вище дії. Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не конкретизований прокурором, а саме щодо способу перешкоджання кримінальному провадженню, тому суд констатує його відсутність. Стосовно ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то він не вмотивований, оскільки підозрюваний раніше не судимий, працевлаштований та має виключно позитивну репутацію.

Стосовно можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою слідчий суддя зазначає таке.

Особисте зобов`язання, на думку слідчого судді, не може бути застосовано до підозрюваного для запобігання наведеному вище ризику переховування від слідства та з огляду на тяжкість інкримінованого йому правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки не має заяв від потенційних поручителів.

Щодо запобіжного заходу у вигляді застави, то на переконання слідчого судді такий захід, як основний, буде недостатнім для запобігання наведеному вище ризику переховування від слідства враховуючи тяжкість покарання за інкримінований злочин.

Стосовно застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання, то цей запобіжний захід. на думку суду, не зможе нівелювати ризик переховування підозрюваного від правосуддя та можливість впливу, в тому числі й дистанційного, на ключових свідків обвинувачення та потерпілу, яка є матір`ю його колишньої дружини.

Разом з тим, суд враховує, що вік та задовільний стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини справи, обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 09.05.2026 включно.

В клопотанні прокурор просив не визначати підозрюваному розмір застави. оскільки злочин у якому підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства.

Вирішуючи питання щодо визначення підозрюваному розміру застави суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні . зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Водночас визначення/не визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу є правом, а не обов`язком суду.

У силу п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким злочином у світлі ст. 12 КК України. Разом з тим, злочин є незакінченим і таким, що не потягнув тяжких наслідків, таких як загибель потерпілої або застосування насильства щодо неї.

Так, суд бере до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України у їх сукупності, а саме те що: підозрюваний раніше не судимий, має двох дітей та постійне місце проживання, працевлаштований, має хорошу репутацію, що підтверджується його характеристикою з місця роботи. Жодних доказів, які негативно характеризують особу підозрюваного суду не надано.

З огляду на вказане вище суд вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави у межах встановлених КПК України, як альтернативного запобіжного заходу. Суд зауважує, що між розміром застави і метою, яку вона покликана забезпечити, тобто належну поведінку підозрюваного та запобігання доведеним ризикам має існувати розумна пропорційність і застава не повинна стати формальністю вона мусить реально заміняти собою тримання під вартою. Проте, в свою чергу застава не повинна бути для підозрюваного надмірним тягарем. Так, суду не надано інформації щодо майнового стану підозрюваного та отриманих ним доходів крім відомостей, що у власності ОСОБА_4 є рухоме та нерухоме майно.

З наведеного, суд дійшов висновку, що слід визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави - 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 332 800 грн. 00 коп.(триста тридцять дві тисячі вісімсот гривень 00 коп.) і такий розмір застави буде достатнім для запобігання доведеним прокурором ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки.

Отже, клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182,183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя ,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, з моменту затримання до 09.05.2026 включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у межах 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 332 800 грн. 00 коп.(триста тридцять дві тисячі вісімсот гривень 00 коп.).

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок з наступними реквізитами: Одержувач: ТУ ДСА України у Київській області; Код одержувача (ЄДРПОУ): 26268119; Банк одержувача: ДКСУ м. Київ, розрахунковий рахунок: UA0018661; Призначення платежу: «застава за П.І.Б., дата народження особи, за яку вноситься застава, згідно з ухвалою (назва суду та дата ухвали) по справі № (вказати номер), кримінальне провадження № (вказати номер)»

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками по цій справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити родичів ОСОБА_4 про взяття його під варту.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 17 год. 20 хв. 17 березня 2026 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1