Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/345/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 390/901/21 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 185 (81, 86-1, 140) В ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000097 від 17.04.2021 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2026 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оситняжка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, із професійно технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.06.2021 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 14.01.2022 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда з врахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.11.2024 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 11.12.2024 по відбуттю строку покарання;

- 27.03.2025 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда, який залишений без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03.06.2025, засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 12.09.2025 ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького звільнений від відбування покарання для проходження військової служби та встановлення адміністративного нагляду;

визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2025 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років і 10 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 17 год. 34 хв. 12 листопада 2025 року до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за наступних обставин.

Так, близько 21 год. 18.03.2021 ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_9 , та попрохав у останнього мобільний телефон, для того щоб зателефонувати своїй дружині, на якому був встановлений мобільний інтернет-додаток «Приват24» для банківських послуг, після чого у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 , зареєстрована у мобільному додатку «Приват24».

Реалізуючи свій злочинний умисел, о 21:54 год. 18.03.2021 ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, злочинним шляхом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою таємного викрадення грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_1 «ПриватБанк», будучи обізнаним про те, що повідомлення про операції з вищевказаною карткою будуть надходити на номер мобільного телефону, яким користується гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 взяв мобільний телефон останнього, в якому встановлено інтернет-додаток «Приват24» з прив`язкою мобільного номеру ОСОБА_9 до вищевказаної банківської картки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, о 21:54 год. 18.03.2021 ОСОБА_8 , скориставшись тим, що має доступ до мобільного телефону гр. ОСОБА_9 через додаток «Приват24», використовуючи операцію «переказ з картки» «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 , на власну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 перерахував грошові кошти в сумі 5 700 грн., які в подальшому використав на власний розсуд, чим своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на ту ж саму суму.

Крім того, близько 23 год. 20 хв. 18.03.2021 ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає із ОСОБА_9 та попрохав у останнього мобільний телефон, для того щоб зателефонувати своїй дружині, на якому був встановлений мобільний інтернет-додаток «Приват24» для банківських послуг, після чого у останнього виник умисел спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 , зареєстрована у мобільному додатку «Приват24».

Реалізуючи свій злочинний умисел, о 23:20 год. 18.03.2021 ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, злочинним шляхом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, з метою таємного викрадення грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_1 «ПриватБанк», будучи обізнаним про те, що повідомлення про операції з вищевказаною карткою будуть надходити на номер мобільного телефону, яким користується гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 взяв мобільний телефон останнього, в якому встановлено інтернет-додаток «Приват24» з прив`язкою мобільного номеру ОСОБА_9 до вищевказаної банківської картки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, о 23:20 год. 18.03.2021 ОСОБА_8 , скориставшись тим, що має доступ до мобільного телефону гр. ОСОБА_9 через додаток «Приват24», використовуючи операцію «переказ з картки» «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 , на власну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 перерахував грошові кошти в сумі 6 000 грн, які в подальшому використав на власний розсуд, чим своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на ту ж саму суму.

Крім того, близько 11:20 год. 28.03.2021 ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_9 , та попрохав у останнього мобільний телефон, для того щоб зателефонувати своїй дружині, на якому був встановлений мобільний інтернет-додаток «Приват24» для банківських послуг, після чого у останнього виник умисел спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 , зареєстрована у мобільному додатку «Приват24».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, злочинним шляхом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, з метою таємного викрадення грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_1 «ПриватБанк», будучи обізнаним про те, що повідомлення про операції з вищевказаною карткою будуть надходити на номер мобільного телефону, яким користується гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 взяв мобільний телефон останнього, в якому встановлено інтернет-додаток «Приват24» з прив`язкою мобільного номеру ОСОБА_9 до вищевказаної банківської картки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 28.03.2021 ОСОБА_8 , скориставшись тим, що має доступ до мобільного телефону гр. ОСОБА_9 через додаток «Приват24», використовуючи операцію «переказ з картки» «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 , на власну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 перерахував грошові кошти в сумі 4 250 грн., які в подальшому використав на власний розсуд, чим своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на ту ж саму суму.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнивши від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що суд безпідставно не застосував положення ст.ст.75, 76 КК України, враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, а також його ставлення до вчиненого злочину.

Вказує, що судом частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2025 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років і 10 місяців позбавлення волі.

Так, 27.03.2025 Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, початок строку покарання - 21.06.2025.

На підставі ухвали від 12.09.2025 Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання для проходження військової служби та призвано на службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.09.2025 призначено до військової частини НОМЕР_3 та вважається таким, що з 23 вересня 2025 року справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Однак, військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_8 , проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилитися від її проходження, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, 17.10.2025 не з`явився вчасно до місця проходження служби, та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

Враховуючи викладене, та наявність у справі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 про переведення ОСОБА_10 у розпорядження командира військової частини у зв`язку з самовільним залишенням місця проходження служби, мало місце проведення службового розслідування за даним фактом, на підставі висновків якого уповноваженими органами досудового розслідування здійснюється внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відсутність матеріалів службового розслідування унеможливлює встановлення фактичних обставин справи.

Крім того, вказує, що будучи затриманими співробітниками національної поліції України, у зв`язку з вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 не мав реальної можливості повернутися до розташування військової частини НОМЕР_3 .

Зазначає, що зважаючи на недоведеність факту нез`явлення вчасно до місця проходження служби - військової частини НОМЕР_3 , за відсутності реальної можливості повернутися в розташування військової частини ОСОБА_8 , Судом в порушення вимог Глави 18 КПК України, ухвалено вирок всупереч об`єктивно з`ясованих обставин.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії нетяжких, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризувався негативно (а.с.97 т.2), на обліку наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває (а.с. 95, 96 т.2), раніше неодноразово судимий (а.с.99-102 т.2).

Із відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 вбачається, що 23.09.2025 ОСОБА_8 призваний на військову службу за контрактом до в/ч НОМЕР_3 (а.с. 35 т. 1).

Згідно із витягів з наказів командира в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_8 з 23.09.2025 зарахований до списків особового складу частини, а із 17.10.2025 виведений із розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини (а.с. 233-237 т.1).

Врахував обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, при цьому остаточне покарання призначив відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства без застосування ст. 69, 75 КК України, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

На переконання колегії суддів доводи апеляційної скарги захисника, що судом не враховано фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та не застосовано положення ст.75 КК України, є необгрунтованими та безпідставними.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції в повній мірі враховано особу обвинуваченого, всі характеризуючи дані на нього, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини покарання, обставини вчинення даного кримінального правопорушення та обґрунтовано призначив покарання в вище зазначеному розмірі, яке є необхідним і достатнім. Підстави для його пом`якшення відсутні.

Підстави для застосування ст.75 КК України відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставного застосування положень ч.4 ст.70 КК України, є необґрунтованими. Оскільки суд першої інстанції застосовуючи положення ч.4 ст.70 КК України дійшов до правильного висновку та зазначив у вироку.

Так, згідно із ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як видно із вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2025 ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок строку покарання 21.06.2025.

Ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького від 12.09.2025 останній був звільнений від відбування покарання для проходження військової служби. На момент звільнення від відбуття покарання залишок невідбутого ним покарання становить 4 роки 09 місяців 09 днів.

Діяння, за які засуджений ОСОБА_8 цим вироком, мали місце 28.12.2024 та 09.01.2025, тобто вже після інкримінованих йому діянь за кримінальним провадженням №0000097 від 17.04.2021. Отже, при призначенні покарання необхідно застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2026 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)