УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Володимирі за засобом відеофікації в режимі відеоконференції розгляд клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кречів, Іваничівського району Волинської області, з неповною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України,

У С Т А Н О В И В:

26.02.2026 Старший слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Володимирський міського суду Волинської області з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі підозрюваного ОСОБА_6 у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000192 від 26.03.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 26.02.2026 клопотання слідчого було задоволено та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу до Володимирського міського суду Волинської області для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні.

12.03.2026 на виконання ухвали слідчого судді від 26.02.2026 ОСОБА_6 було затримано та доставлено до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий мотивує тим, що Слідчим відділом Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, за процесуального керівництва Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0000192 від 26.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Так, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він під час проходження військової служби за контрактом у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, близько 09 год. 00 хв. 16.05.2024 не з`явився вчасно на службу без поважних причин із лікувального закладу до дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та в період часу з 16.05.2024 по 15.05.2025 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану, чим вчинив нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В ході проведення досудового розслідування встановлено ряд ризиків,

які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, зможе здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, зокрема в обґрунтування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слід зазначити, що у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування

та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке санкцію

ч.5 ст.407 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі

на строк від 5 до 10 років. Вказаними діями підозрюваний ОСОБА_6 , зможе перешкоджати проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, матиме можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, схиляючи свідків давати неправдиві показання чи відмовитись їх надавати органу досудового розслідування та суду, оскільки одними із вагомих доказів вчинення кримінального правопорушення є показання свідків.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу

підозрюваний ОСОБА_6 , може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а саме: не дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, перешкоджати збору відомостей, які характеризують його особу, вживати, вчиняти інші дії з метою затягування слідства та судового розгляду.

29.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: матеріалами службового розслідування; документами військової частини НОМЕР_1 ; показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , іншими матеріалами кримінального провадження.

На підставі викладеного слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, під впливом отримання якого в майбутньому, в останнього можуть з`явитись наміри переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Враховуючи характеризуючи обставини, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував свою причетність до інкримінованого правопорушення, визнав свою провину у вчиненні, щодо задоволення клопотання та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що не бажає перебувати в слідчому ізоляторі.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання щодо застосування відносно свого підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати відносно останнього домашній арешт, обґрунтовуючи тим, що особа визнає свою провину у вчиненому, вперше притягається до кримінальної відповідальності, воював, має поранення, є учасником бойових дій, проживає з матір,ю похилого віку, тобто міцні соціальні зв,язки, а отже застосування більш м,якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обовязків.

Слідчий суддя, заслухавши клопотання слідчого, думку учасників справи, дослідивши представлені до клопотання матеріали, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як зазначає Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення у справі "Єчюс проти Литви", заява № 34578/97, п. 93).

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так ОСОБА_6 не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, є військовослужбовцем, який мав намір повернутись на військову службу, разом з тим повторно самовільно залишив військову частину та на службу не повернувся, за час виконання посадових обовязків зарекомендував себе посередньо, поставлені задачі виконував своєчасно, схильний до вживання алкогольних напоїв. Має поранення внаслідок участі бойових діях внаслідок російської агресії, у звязку з чим неодноразово проходив лікування. В спеціалізованих установах на обліку не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями.

Постановою слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області від 27.01.2026 ОСОБА_6 було оголошено у розшук, заведено оперативно-розшукову справу «Розшук» та 06.02.2025 старшим оперуповноваженим СКП Володимирського РВП оголошено в державний розшук.

Постановою слідчого від 12.03.2026 досудове слідство у кримінальному провадженні №0000192 від 26.03.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відновлено.

Враховуючи вищенаведені ризики та особу підозрюваного ОСОБА_6 є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може надалі переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, при цьому, вищевказані та наведені факти, якраз і свідчать про неможливість запобігання зазначеним в КПК України ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 30 діб, тобто до 10 квітня 2026.

Відповідно до рапорту старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області на виконання ухвали слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 26.02.2026 ОСОБА_6 було затримано 12.03.2026 о 07год 12хв., з якого слідчий суддя і відраховує строк тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, зважаючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, розмір застави у даному кримінальному провадженні, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 183, 193-194, 197, 199, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кречів, Іваничівського району Волинської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, на строк 30 днів, тобто до 10.04.2026 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 07 год. 12 хв. 12.03.2026 року, тобто з моменту затримання особи.

Негайно взяти під варту підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 16-00 год. 12.03.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_9