Справа № 598/1994/25
провадження № 1-кп/598/55/2026
ВИРОК

іменем України

"18" березня 2026 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі Тернопільської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 17 липня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:

- вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 вересня 2021 року за ст.126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт;

- вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2022 року за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2024 року звільнений умовно-дострокова від невідбутої частини покарання у виді обмеження волі строком на чотири місяці і двадцять шість днів;

- вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року за ч.1 ст.125, ст.71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 місяців,

- вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2024 року за ст.126-1, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців,

- вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року за ч.1 ст.126, 70 КК України до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців та покарання у виді 510 грн штрафу, яке виконувати самостійно. 29.04.2025 штраф сплачено,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи кривдником та відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктом кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст.289 Цивільного кодексу України, згідно якої, фізична особа має право на особисту недоторканність та не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно, систематично, в період часу з 06.09.2024 до 27.07.2025 вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , з якою він проживає в одному будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи ОСОБА_5 ..

Так, ОСОБА_4 , діючи систематично, а саме 06 вересня 2024 року приблизно 19:20 год, 12 вересня 2024 року приблизно 21:35 год, 11 жовтня 2024 року приблизно 21:40 год, перебуваючи за місцем свого спільного з дружиною ОСОБА_5 проживання, розташованим по АДРЕСА_2 , вчиняв акти домашнього насильства по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 , які виражались у формі фізичного та психологічного насильства, а саме: в словесних образах нецензурними словами, погрозах побиття, фізичною розправою, шарпання за волосся, тим самим викликав в останньої побоювання за свою безпеку, що спричинило емоційну невпевненість та могло завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої. Після вчинення домашнього насильства у вказані дні ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які складали стосовно ОСОБА_4 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вчинення адміністративних правопорушень постановами Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2024 року, 14 листопада 2024 року та 04 грудня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за .1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 170 грн та 340 грн відповідно.

Надалі, діючи систематично 16 липня 2025 року приблизно 13 години 45 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , що виразилось в нанесенні ОСОБА_4 одного умисного удару рукою в ділянку лівої руки ОСОБА_5 в результаті чого остання відчула різку фізичну біль.

Крім цього, 27 липня 2025 року приблизно 08 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у якому він проживає разом із дружиною ОСОБА_5 , під час словесного конфлікту між ним та дружиною ОСОБА_5 , на побутовому грунті, ОСОБА_4 наніс один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока дружини ОСОБА_5 та один удар кулаком правої руки по носі ОСОБА_5 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: садна спинки носа та синець нижньої повіки правого ока, що за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень належать до легких.

Таким чином, внаслідок систематичних протиправних дій, які виразились у формі фізичного та психологічного насильства, ОСОБА_4 грубо порушив норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин і заподіяв шкоду особистим правам та інтересам потерпілої ОСОБА_5 наданих їй Конституцією України, що вцілому спричинило психотравмувальний вплив на останню, погіршували її соціальне функціонування та якість життя, обумовили формування негативних психоемоційних переживань та змін.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, як за ознаками домашнього насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що дійсно він 06 вересня 2024 року, 12 вересня 2024 року та 11 жовтня 2024 року, перебуваючи за місцем свого спільного з дружиною проживання, розташованим по АДРЕСА_2 , вчиняв акти домашнього насильства по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 , а саме: словесно ображав її нецензурними словами, погрожував побиттям, фізичною розправою, шарпав за волосся. Також 16 липня 2025 року приблизно 13 години 45 хвилин, вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , та наніс один удар рукою в ділянку лівої руки ОСОБА_5 .. Крім цього, 27 липня 2025 року приблизно 08 години 30 хвилин, на побутовому грунті між ним та дружиною ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого він наніс один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока та один удар кулаком правої руки по носі ОСОБА_5 .. На даний час він з дружиною помирився вони проживають однією сім`єю, виховують двох дітей. Також він проходить військову службу.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаюється та просить суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги те, що прокурор, потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65-67 КК України, враховує тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставину, яка обтяжує покарання, а саме рецидив злочинів, та вважає, що йому слід призначити покарання у виді обмеження волі на строк, передбачений санкцією ст.126-1 КК України.

Суд вважає, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Разом з тим, суд, враховує те, що ОСОБА_4 відповідно до вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року засуджений за ст.126-1, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців та покарання у виді 510 грн штрафу, яке виконувати самостійно, 29.04.2025 штраф сплачено.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 у відповідності до вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року засуджено за ст.126-1, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців, за даним вироком кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, вчинив з 06 вересня 2024 року до 11 жовтня 2024 року та протягом 2025 року, тобто до постановлення попереднього вироку та протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, а тому на підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Збаразького районного суду від 16 грудня 2024 року, йому необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а отже остаточне покарання винному буде призначено у виді обмеження волі.

При цьому, суд враховує думку потерпілої, яка з приводу виду та міри покарання поклалася на думку суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368-371, 373-376 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.ст.70, 71 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Збаразького районного суду від 16 грудня 2024 року, і за сукупністю кримінальних правопорушень, вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки рахувати з часу фактичного його затримання для доставлення у заклад відбування покарання.

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Даний повний вирок суду складений, підписаний і проголошений суддею 18 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_6