Справа № 134/462/26
УХВАЛА

26 березня 2026 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , неповнолітнього ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей Вапнярської селищної ради ОСОБА_9 ,

представника сектору ювенальної превенції ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2026 року за № 90000024 про обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Дане клопотання обґрунтовує тим, що обвинуваченому на досудовому слідстві обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак 27.03.2026 року даний строк тримання під вартою закінчується та до закінчення даного строку неможливо розглянути дану кримінальну справу. Разом з тим зазначила, що ОСОБА_6 обвинувачується в ряді тяжких злочинах, відповідальність який передбачена ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 185 КК України.

У той же час, у ході досудового розгляду у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати і на даний час. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років та вчинено їх за допомогою участю неповнолітнього, усвідомлюючи невідворотність покарання, останній без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватися від органу досудового розслідування та суду, шо свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також існує високий ступінь ризику того, що останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки вказані речі є предметом доказування вини підозрюваного. Разом з тим, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, в тому числі і на неповнолітнього ОСОБА_4 , що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_6 може не з`являтися на виклики до суду, змінити місце проживання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому запобігти даним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими та не можуть бути застосовані, оскільки обвинувачений не виконуватиме в повній мірі обов`язки, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, що не сприятиме запобіганню вказаним ризикам. Так, особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом і він не відповідатиме тяжкості вчинених злочинів; особиста порука не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України; домашній арешт при проживанні в населеному пункті, що віддалено від суду, не зможе забезпечити належну поведінку особи. За наявності інших обставин, що сукупно вказують на можливість та необхідність застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно ст. 178 КПК України, є також і те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, вік обвинуваченого, стан здоров`я, відсутність місця роботи та навчання.

Щодо заявленого клопотання захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт заперечила та зазначила, що даний запобіжний захід не буде сприяти ризикам які нею зазначені в клопотанні про продовжені застосуванні запобіжного заходу у виді триманні під вартою. Разом з тим, посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні хвору матір виключає застосування до нього цілодобового домашнього, оскільки він не може належним чином виконувати обов`язки щодо утримання матері, а навпаки на матір покладеться тягар по його утриманні, оскільки цілодобовий арешт виключає можливість працювати, виходити з дому за продуктами чи завести матір в лікарню, за продуктами, в аптеку.

Разом з тим, прокурор вказала про можливість призначення судового розгляду, який просить проводити у закритому судовому засіданні з викликом сторін кримінального провадження, посилаючись на відсутність підстав закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору чи визначення іншої підсудності. Також заявила клопотання про надання доручення уповноваженому органу з питань пробації скласти досудові доповіді щодо обвинувачених.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Дане клопотання обґрунтоване наступним. Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду від 29 січня 2026 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з одночасним визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять ) гривень строком на 60 (шістдесят) днів з моменту затримання - з 27 січня 2026 року по 27 березня 2026 року включно. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджуються. Доказів незаконного тиску на свідків, потерпілих у сторони обвинувачення не мається, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які давно зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення. ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочин останній не збирається. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразова вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (наприклад, справа Летельє проти Франції»). ОСОБА_6 має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності він притягується вперше, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні хвору матір, відсутність доказів протиправної поведінку у минулому, що значно зменшує ризики, встановлені судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому доцільним, об`єктивним, відповідним обставинам даного кримінального провадження та таким, що досягне мети застосування запобіжного заходу, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, буде зміна обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки застосування запобіжних заходів не є покаранням, а спрямоване на забезпечення дієвості кримінального провадження. В рішенні ЄСПЛ у справі Ходорковський проти Росії, зазначається, що арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки, якщо «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами. Принцип пропорційності передбачає необхідність встановлення рівноваги між важливістю забезпечити негайне виконання зобов`язання та важливістю права на свободу в демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ Сааді проти Сполученого Королівства). Вважає, що застосування цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_6 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу, яке було направлено до суду, разом з тим, надала суду для долучення на обґрунтування даного клопотання довідку Вапнярської селищної ради № 03-03/371 від 23.03.2026 року про місце проживання ОСОБА_6 та довідку КНМ «Вапнярський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» на ОСОБА_11 . Дане клопотання просила задовільнити з підстав зазначених в ньому. Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою зазначила, що воно не підлягає до задоволенню, оскільки наведені прокурором ризики необґрунтовані. Зокрема дане кримінальне провадження перебуває уже на розгляді у суді. Те, що обвинувачений ОСОБА_6 може ухилятися від суду є необґрунтованим, оскільки останній раніше не судимий, має постійне місце проживання в сусідній громаді, що дає змогу обвинуваченому вчасно прибувати на судові засідання. Ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення прокурором не обґрунтований, даний ризик спростовується клопотанням про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, що не дасть обвинуваченому виходити із дому та вчиняти будь-які протиправні дії, оскільки працівниками поліції ретельно перевіряється виконання особою вимог цілодобового домашнього арешту. Щодо клопотання прокурора про призначення справи до судового розгляду не заперечила.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав повністю думку свого захисника.

Інші учасники справи щодо заявлених клопотань прокурором та захисником адвокатом ОСОБА_8 покладаються на розсуд суду. Щодо призначення справи до судового розгляду не заперечили.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Судом встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 29.01.2026 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27.03.2026 року з огляду на встановлення ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які є тяжким злочином та передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, раніше не судимий, не працевлаштований, постійного джерела доходу немає, молодий вік, утриманців не має (посилання сторони захисту, що на його утримані перебуває хвора мати в судовому засіданні не доведено; довідна надана підтверджує лише факт хвороби матері - ОСОБА_11 , яка потребує консультації лікаря та лікування, а ж ніяк не факт стороннього догляду за нею). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченого не можна визнати стійкими, хоча і має постійне місце проживання.

Що стосується ризику переховування від суду, то як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Так, тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак враховується судом у сукупності з іншими встановленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень, а саме за ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, в тому числі і в залученні неповнолітнього до вчинення кримінальних правопорушень, немає міцних соціальних зв`язків, не був працевлаштований, постійного доходу не має, відсутність у нього утриманців, що в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не тримаючи особу під вартою.

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що він не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, мають враховуватися в сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду клопотання.

В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинуваченого.

Відносно ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків, суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, потерпілими, один з яких є неповнолітнім, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив, доводи сторони захисту на те, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, виключають спілкування обвинуваченого із свідками, потерпілими, не виключають можливість ОСОБА_6 відлучатися із свого місця проживання, оскільки працівники поліції хоч і контролюють виконання особою вимог запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, проте не знаходяться із даною особою цілодобово.

Що стосується ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, на утримані не має осіб, вважає такі ризики доведеними.

Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, а саме підготовче судове засідання, в межах якого не оголошено обвинувального акту, не з`ясовано позицію обвинуваченого щодо інкримінованого йому обвинувачення, обвинувачений на даний час судом не допитаний, не допитані і свідки, потерпілі, не дослідженні докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджені в повному обсязі. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Щодо заявленого прокурором ризику того, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спростувати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд вважає його не доведеним належними доказами, оскільки дане кримінальне провадження знаходиться в судовому провадженні, усі докази, в тому числі речові докази, зібрані та передані або до камери схову речових доказів відділення поліції або передані власникам зазначених речових доказів.

При цьому суд, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

З огляду на вище зазначені підстави, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не вбачається. Разом з тим, як вбачається із ухвали слідчого судді від 29.01.2026 року обираючи запобіжний захід у виді тримання застави суд визначив одночасно заставу. Обвинувачений може скористатися своїм правом і внести заставу відповідно до ухвали суду та проживати в селищі Вапнярка Тульчинського району Вінницької області. Суд зазначає, що коли обвинувачений буде звільнений із тримання під вартою, а саме у зв`язку із внесенням застави, забезпечить більше вірогідності виконання ним покладених обов`язків, стимулює його до не порушення обов`язків, зменшить ризики, які зазначені при обрані та продовженні запобіжного заходу, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави у разі невиконання обов`язків, які зазначені в ухвалі при визначені застави.

Однак обвинувачений на даний час не скористався внесенням застави, що не перешкоджає і в подальшому останньому скористатися таким правом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам. Суду не доведено належними та допустимими доказами, що будь який ризик, який встановлений під час досудового розслідування та під час судового розгляду при вирішенні питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та зазначені процесуальним законодавством на момент розгляду даного клопотання відпав.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам ухилятися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Разом з тим, підстав для закриття кримінального провадження наразі не вбачається. Угод про примирення чи про визнання винуватості сторонами не представлено. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства; при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено; дане кримінальне провадження підсудне Крижопільському районному суду Вінницької області та підлягає розгляду одноособово суддею.

Згідно ст. 27 ч.1 КПК України, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі , якщо обвинуваченим є неповнолітній .

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 є неповнолітнім, прокурором заявлено клопотання про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні, яке було підтримано всіма учасниками провадження, з метою нерозголошення відомостей про вчинене неповнолітнім обвинуваченим кримінальне правопорушення та його персональних даних, суд вважає здійснювати кримінальне провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Визначених законом підстав, за яких не складається досудова доповідь, стосовно обвинувачених не встановлено.

Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду відповідно до ст. 316 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 314 314-1, 331, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, призначити до судового розгляду одноособово у закритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Крижопільського районного суду Вінницької області на 14 годину 00 хвилин 06 квітня 2026 року.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити на 60 діб до 24 травня 2026 року включно.

Доручити представнику персоналу Тульчинського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області (24200, селище Томашпіль, вул. І. Гаврилюка, 51, )скласти досудову доповідь стосовно обвинувачених: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк подання досудової доповіді 21 квітня 2026 року.

В судове засідання необхідно викликати сторони судового провадження, свідків, повідомити службу у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області та сектор ювенальної превенції відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, доставити обвинуваченого.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, робити з них необхідні виписки та копії.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя