справа № 619/657/26
провадження № 1-кс/619/98/26
УХВАЛА

іменем України

10 лютого 2026 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі клопотання заступника керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000049 від 17 листопада 2025року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

встановив:

Заступник керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000049 від 17 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на адресу Дергачівської окружної прокуратури Харківської області надійшла заява ОСОБА_4 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 ,який вимагає у нього неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання предметів, знарядь та інших речових доказів, а також встановлення фактичних відомостей щодо вищевказаних протиправних дій, 02 лютого 2026 року слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено обшук квартири АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилученомобільний телефон марки «GALAXY A16», моделі «SM-A165F», s: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 , з sim-карткою мобільного оператору « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з номером телефону НОМЕР_4 , пароль « НОМЕР_5 », чорного кольору, який поміщено до полімерного сейф-пакету NPU5116605.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 03.02.2026, вказаний вище мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України вищезазначені предмети є тимчасово вилученим майном.

Прокурором у кримінальному провадженні до слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області було подано клопотання про арешт вищевказаного майна.

В клопотанні прокурор зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення та є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих (розшукових) дій.

Оскільки вилучене майно визначено речовим доказом, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, посилаючись на положення ст.ст. 36, 167-174 КПК України, прокурор просить накласти арешт на зазначене вище майно, яке було тимчасово вилучене під час обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення судових експертиз, висновки яких будуть долучені до матеріалів кримінального провадження та у подальшому будуть використані як докази під час судового розгляду та повернення вказаного майна негативно вплине на подальше досудове розслідування.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та просив судовий розгляд провести у його відсутність.

Особа, майно, якої тимчасово вилучене, її представник - адвокат ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За приписами ч. 1 статті 172 КПК України відсутність прокурора, підозрюваного, іншого власника майна, і за наявності - також захисника не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні майно було вилучено під час обшуку 02.02.2026, а клопотання про накладення арешту на майно було скеровано до суду через поштовий сервіс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 04.02.2026, тобто у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України - протягом 48 годин після вилучення майна, на адресу суду надійшло 09.02.2026, вхід. № 3648/26. З огляду на викладене, строки звернення з клопотанням про арешт майна, прокурором дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 17 листопада 2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення викрито ОСОБА_5 , якого затримано в порядку ст. 208 КПК України за сукупністю ознак, що свідчать про вчинення останнім кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено,що ОСОБА_5 підшукує осіб призовного віку (21-60 років) та за грошову винагороду у розмірі 15000 доларів США обіцяє вплинути на працівників медичних установ з метою отримання фіктивної групи інвалідності. Також слідством встановлено, що до даного злочину можуть бути причетні ОСОБА_9 , яка працює сімейним лікарем, а також ОСОБА_10 , яка працює медичною сестрою у ОСОБА_9 , та які допомагають клієнтам ОСОБА_5 отримати електронні направлення на стаціонарне лікування, виписки із медичної карти стаціонарного хворого з різних клінічних лікарень м. Харкова з фіктивними захворюваннями та в подальшому супроводжують та надають необхідну медичну документацію для отримання групи інвалідності за фальсифікованими медичними документами. Вказана інформація підтверджується допитом в якості свідка заявника ОСОБА_4 .

02 лютого 2026 року слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено обшук квартири, на підставі ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду від 02.02.2026, за адресою: АДРЕСА_2 , в якій мешкає сімейний лікар ОСОБА_9 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «GALAXY A16», моделі «SM-A165F», s: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 , з sim-карткою мобільного оператору « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з номером телефону НОМЕР_4 , пароль « НОМЕР_5 », чорного кольору, який поміщено до полімерного сейф-пакету NPU5116605. Обшук проведено в присутності ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , який представляв її інтереси. Один примірник протоколу обшуку отримала власниця тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 , зауважень від неї та її захисника під час обшуку не надійшло.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «GALAXY A16» з інформацією, що міститься в ньому має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема зазначена інформація може бути використана як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, тому слідство приходить до висновку, що на вказане вилучене майно необхідно накласти арешт.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 03.02.2026, вказаний вище мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, місце зберігання якого визначено камеру зберігання речових доказів ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Надані слідчим дані в протоколі обшуку, результати огляду вилученого майна підтверджують висновки в постанові від 03.02.2026 про визнання вилученого майна речовим доказом, те, що фактичні дані, які містяться, дають підстави для висновків на даній стадії, що майно може містити на собі сліди злочину, може бути засобом чи знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим їх вилучення узгоджується з правилам ст. 168 КПК України.

Отже, слідчий довів правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За викладеного, майно вилучене під час обшуку вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

На теперішній час вилучене майно відповідає критеріям речових доказів та є достатні підстави вважати, що воно могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, яке інкримінується, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурором обґрунтовано необхідність накладення арешту на вилучений мобільний телефон, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, наявна постанова слідчого про визнання його речовим доказом, є необхідність у проведенні його додаткового огляду, проведення відповідних експертиз. Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування фактів, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучений під час обшуку телефон може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя зазначає, що у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі, тому слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення засобів кримінального правопорушення.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, враховуючи, що зазначене у клопотанні майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, на даний час мобільний телефон марки «GALAXY A16», моделі «SM-A165F», s:R58y90RBRSB ще не оглянутий, інформація яка зберігається на вилученому телефоні підлягає додатковому вивченню і може мати доказове значення, вилучене майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права заборони відчуження, розпорядження та користування, оскільки вилучене майно, може мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, згідно ст. 91 КПК України, виходячи з обраної кваліфікації.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Враховуючи, що на даному етапі досудового розслідування (на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна) інформація, яка міститься на вилученому телефоні, може мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак не була скопійована у необхідному обсязі, що обумовило б можливість повернення самого матеріального носія інформації власнику. В свою чергу, доступ до такої інформації, зокрема видаленої, прихованої та її подальша належна процесуальна фіксація можлива за результатами проведення експертного дослідження. Враховуючи наведені факти, а також те, що інформація на вилученому телефоні, може мати доказове значення та потребує спеціального дослідження, сам мобільний телефон є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому необхідно забезпечити умови його належного дослідження та подальшого збереження.

Разом з тим, оскільки вилучений мобільний телефон може містити відомості, які не мають значення для даного кримінального провадження, та необхідний особі для забезпечення своїх соціальних потреб, з метою запобігання надмірного обмеження права власності, не порушення законних прав власника майна, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, слідчий суддя вважає необхідним визначити стороні обвинувачення строк в два місяці, протягом якого надати стороні обвинувачення строк для здійснення огляду мобільного телефона, зняття виявленої інформації на електронні носії спеціалістами (експертами) в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаному носії, для залучення до матеріалів кримінального провадження, після спливу зазначеного терміну - зобов`язати прокурора передати на відповідальне зберігання вказаний мобільний телефон особі, у якої він був вилучений відповідно, попередивши про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження речових доказів та може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, суд звертає увагу, що захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами статті 219 КПК України, а крім того слідчий суддя роз`яснює, якщо в подальшому, якщо відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді, в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 98, 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання заступника керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000049 від 17 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України на тимчасово вилучене майно 02.02.2026 в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

мобільний телефон марки «GALAXY A16», моделі «SM-A165F», s: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 , з sim-карткою мобільного оператору « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з номером телефону НОМЕР_4 , пароль « НОМЕР_5 », чорного кольору, який поміщено до полімерного сейф-пакету NPU5116605, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном строком на два місяці, протягом якого надати стороні обвинувачення строк для здійснення його огляду, зняття виявленої інформації спеціалістами (експертами) в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаному предметі для залучення до матеріалів кримінального провадження № 0000049 від 17 листопада 2025 року, після спливу зазначеного терміну - зобов`язати прокурора передати на відповідальне зберігання вказане майно особам, у яких воно було вилучено відповідно, попередивши про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 та до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

У разі відсутності вищевказаних осіб під час оголошення судового рішення, його копію надіслати таким особам.

Виконання ухвали по визначенню місця зберігання арештованого майна покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, контроль за виконанням на заступника керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1