Справа № 148/2003/25
Провадження №1-кп/148/59/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у закритому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Степногорськ, Республіка Казахстан, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000174 внесеного до ЄРДР 13.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , особи, стосовно якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

В ніч з 12.06.2025 на 13.06.2025 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із своїм сином ОСОБА_3 , перебували в приміщенні кухні житлового будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали алкогольні напої.

В цей час, між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , виник побутовий конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 , реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, з метою заподіяння смерті своєму батькові ОСОБА_8 взяв до рук кухонний ніж та наніс останньому 4 удари по задньо-боковій поверхні грудної клітки зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючих в грудну порожнину колото-різаних ран по задньо-боковій поверхні грудної клітки зліва з ушкодження міжреберних артерій та нижньої долі лівої легені, лівостороннього гемотораксу, гострої крововтрати (1500 мл темної, рідкої крові).

Після отриманих тілесних ушкоджень, не маючи здатності до активних дій, ОСОБА_8 , помер на місці вчинення кримінального правопорушення. Тілесні ушкодження отримані ОСОБА_8 знаходяться в причинно наслідковому зв`язку з настанням смерті останнього.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 609 від 31.07.2025, підозрюваний ОСОБА_3 в момент вчинення інкримінованого йому діяння страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофреноподібного розладу органічного генезу (F 06.2), розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F 10.2), що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На даний час ОСОБА_3 , страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофреноподібного розладу органічного генезу (F 06.2), розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F 10.2), не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Підозрюваний ОСОБА_3 на наркоманію не страждає. З приводу виявленої у нього алкогольної залежності потребує лікування в комплексі із супутнім психічним захворюванням.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Особа, стосовно якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 в судовому засіданні не розуміє питання та не може висловити свою позицію.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Законний представник ОСОБА_7 не заперечила щодо задоволення даного клопотання та зазначила, що сім`я ОСОБА_9 перебуває давно на обліку, як не благополучна сім`я, що характеризується зібранням різних людей які розпивають з ними алкогольні напої. Законний представник також була присутня під час огляду будинку, тіло ОСОБА_8 знаходилось на підлозі в кімнаті, на тілі були виявлені колоті рани під лопаткою з лівої сторони, при огляді були виявлені та вилучені ножі. За слів сусідів, ОСОБА_10 прийшов до них та повідомив, що його батько помер.

Потерпіла в судовому засіданні не висловлювала своєї позиції та покази не надавала.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні надала пояснення, що вона є працівником управління соціального захисту населення та сім`я ОСОБА_9 перебуває на обліку довготривалий час. Останній повідомив директор, що ОСОБА_12 вбив свого батька. Щодо поведінки ОСОБА_3 свідок повідомила, що він вів бродячий спосіб життя, зловживав спиртними напоями та раніше до вказаної події, він лікувався в лікарні ім. Ющенка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначив, що він є сусідом даної сім`ї, та вийшовши на вулицю свідок побачив поліцейські автомобілі, працівник поліції йому повідомив, що ОСОБА_3 вбив свого батька. Також, свідок зазначив, що ОСОБА_3 психічно неврівноважена людина, який зловживав спиртними напоями.

Від інших свідків прокурор у судовому засіданні, відмовився про що не заперечили інші учасники процесу.

Заслухавши учасників процесу дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 18 КК України, суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Тобто, осудність є однією із загальних ознак суб`єкта кримінального правопорушення, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності.

Виходячи із положень ст. 19 КК України, неосудна особа позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Згідно ч. 3 ст. 503 КПК України, кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно-небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Відповідно до статей 23, 24 КК України, умисел є однією із форм вини, як ознаки злочину, яка включає усвідомлення особою характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання (свідоме допущення) їх настання.

Умисел є ознакою усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв такої ознаки є неможливим у разі порушення психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх дій та керувати ними, тобто є неосудною. Із зазначеним станом несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, як ознаки суб`єктивної сторони злочину.

Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, доводиться показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000174 від 13.06.2025;

- рапортом від 13.06.2025;

- протоколом огляду місця події з ілюстрованими фототаблицями від 13.06.2025;

- постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 13.06.2025;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.06.2025;

- висновком експерта № 91 від 14.06.2025;

- висновком експерта № 48 від 16.07.2025;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 48 від 14.06.2025;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_8 з ілюстрованими фототаблицями від 14.06.2025;

- постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 14.06.2025;

- висновком експерта № 151, експертиза розпочата 23.06.2025 закінчена 23.07.2025;

- висновком експерта № 173, експертиза розпочата 23.06.2025 закінчена 04.07.2025;

- висновком експерта № 174, експертиза розпочата 23.06.2025 закінчена 04.07.2025;

- висновком експерта № 1932, експертиза розпочата 24.06.2025 закінчена 25.06.2025;

- висновком експерта № 913, експертиза розпочата 23.06.2025 закінчена 25.06.2025;

- висновком експерта № 914, експертиза розпочата 23.06.2025 закінчена 25.06.2025;

- висновком експерта № 915, експертиза розпочата 23.06.2025 закінчена 27.06.2025;

- висновком експерта № 916, експертиза розпочата 23.06.2025 закінчена 26.06.2025;

- висновком експерта № 917, експертиза розпочата 23.06.2025 закінчена 25.06.2025;

- висновком експерта № 918, експертиза розпочата 23.06.2025 закінчена 01.07.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/120-25/9158-БД від 05.08.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/120-25/9157-БД від 05.08.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/120-25/9164-БД від 29.07.2025;

- квитанціями про передачу та прийняття речових доказів на зберігання від 18.07.2025, 20.08.2025.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 609 від 31.07.2025, підозрюваний ОСОБА_3 в момент вчинення інкримінованого йому діяння страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофреноподібного розладу органічного генезу (F 06.2), розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F 10.2), що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними. На даний час ОСОБА_3 , страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофреноподібного розладу органічного генезу (F 06.2), розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F 10.2), не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підозрюваний ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді стаціонарного примусового лікування в психіатричній лікарні. Підозрюваний на наркоманію не страждає, та з приводу виявленої у нього алкогольної залежності потребує лікування в комплексі із супутнім психічним захворюванням (а.с. 241-243 том 1).

Згідно довідок лікаря психіатра-нарколога від 13.06.2025, ОСОБА_3 на обліку лікаря нарколога не перебував, за медичною допомогою не звертався. У лікаря психіатра перебував на обліку з 2020 року (а.с. 192 том 1).

Відповідно до довідки-характеристики за місцем проживання ОСОБА_3 , останній проживає на території Шпиківської територіальної громади, та останній зарекомендував себе з негативної сторони, не працює, схильний до бродяжництва та піроманії, має неохайний вигляд, вживає алкогольні напої, в громадських місцях проявляє агресію до оточуючих (а.с. 195 том 1).

Згідно довідки Шпиківської селищної ради № 1884 від 13.06.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , має наступний склад сімї: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_8 , брат ОСОБА_14 , брат ОСОБА_15 (а.с. 194 том 1).

На підстави вищевикладеного, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що підтверджено вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

У відповідності до абзаців 1, 2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2025, визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

При цьому, згідно п. 3, 9 Порядку застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричних закладах до осіб, які хворі на психічні розлади і вчинили суспільно небезпечні діяння, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 08.10.2001 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.03.2002 за № 215/6503, вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності. Примусові заходи медичного характеру здійснюються у психіатричних закладах з відповідними умовами нагляду за наявності рішення суду й акта судово-психіатричної експертизи з відповідними висновками про характер та тяжкість психічного захворювання в особи, ступінь її суспільної небезпечності для себе або інших осіб за характером її захворювання і медичних підстав для застосування відповідного примусового заходу медичного характеру.

На підставі викладеного, з врахуванням висновку судово-психіатричного експерта №609 від 31.07.2025, яким встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 на даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофреноподібного розладу органічного генезу (F 06.2), розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F 10.2), не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді стаціонарного примусового лікування в психіатричній лікарні, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, суд вважає, що ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд відповідно до норм ст. 513 КПК України постановляє ухвалу про застосування відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним діяння, тяжкість та характер захворювання, ступінь небезпечності психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння та представляє небезпеку для суспільства і вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи із суворим режимом нагляду.

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази кожен окремо та в їх сукупності, суд доходить висновку, що суспільно-небезпечне діяння за ознаками, передбаченими 1. ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з приводу яких відкрито дане кримінальне провадження, мали місце та ці діяння вчинені саме ОСОБА_3 в стані неосудності.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку до набрання ухвалою чинності слід залишити без змін.

Судові витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в сумі 42413,40 грн віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 362, 370-372, 395, 498, 503, 508, 512, 513 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Степногорськ, Республіка Казахстан, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який на даний час утримується в закладі з надання психіатричної допомоги КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, що за адресою: вул. Миру, 36а, с. Орлівка, Сарненський район Рівненська область, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , залишити у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, що за адресою: вул. Миру, 36а, с. Орлівка, Сарненський район Рівненська область.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 42413,40 грн (сорок дві тисячі чотириста тринадцять гривень сорок копійок) - віднести на рахунок держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на тимчасово вилучене майно згідно ухвал слідчих суддів Тульчинського районного суду Вінницької області №148/1439/25 від 17.06.2025 та 19.06.2025 скасувати.

Речові докази: змив речовини бурого кольору з підлоги центру кімнати №1; змив речовини бурого кольору з підлоги кімнати №1 при вході в кімнату №2; змив речовини бурого кольору з підлоги кімнати №2 поряд з трупом ОСОБА_8 ; ніж з пластиковою ручкою коричневого кольору, який перебував під матрацом ліжка у кімнаті №2; ніж з дерев`яною ручкою коричневого кольору, який перебував під матрацом ліжка у кімнаті №2; два змиви з ножа з пластиковою ручкою, а саме один з леза ножа та один з ручки ножа; два змиви з ножа з дерев`яною ручкою, а саме один з леза ножа та один з ручки ножа; сліди рук з поверхні дверей коридору; спортивні штани чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, вилучені у ОСОБА_3 , пальто зі слідами речовини бурого кольору, вилучене у ОСОБА_3 ; пару взуття (голоші) чорного кольору з слідами речовини бурого кольору, вилучене у ОСОБА_3 , одяг ОСОБА_8 зі слідами речовини бурого кольору, а саме: сорочка, спортивні штани, труси; зрізи нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_8 ; вирізки з чотирьох ран з задньої бокової поверхні грудної клітини ліворуч; змиви з обох рук трупа ОСОБА_8 знищити.

Контроль за виконанням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, на підставі ст. 31 Закону України «Про психіатричну допомогу», покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 12.03.2026

Суддя: