ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 681/860/24

Провадження № 11-кп/820/262/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку матеріали справи за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Полонського районного суду від 27 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця, раніше не судимого,

та застосовано відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме по 27 квітня 2026 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд мотивував своє рішення тим, що санкція ч.5 ст.407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тобто даний злочин є тяжким.

Суд зазначив, що ОСОБА_7 на виклик до суду не з`явився, у зв`язку з чим до нього був застосований примусовий привід, який не виконаний у зв`язку з відсутністю обвинуваченого за місцем проживання. Будучи військовослужбовцем, останній самовільно залишив в травні 2025 року військову частину, в якій проходив службу. Відповідно до ухвали суду від 13 листопада 2025 року ОСОБА_7 оголошений у розшук.

Вважав, що вказані обставини свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, ОСОБА_7 і надалі може продовжувати уникати і переховуватись від явки до суду, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Взяв до уваги, що на даний час на території України продовжує діяти воєнний стан, а тому не вбачав за доцільне визначати ОСОБА_7 розмір застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги аргументує тим, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, вину визнає повністю, не повернувся на військову службу з шпиталю за станом здоров`я, так як мав численні поранення під час несення військової служби.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з мотивів наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.194 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке застосування можливе.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд при розгляді клопотання прокурора в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Згідно положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.184 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись судом. При цьому був опитаний обвинувачений, вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Так, суд врахував наведені прокурором в клопотанні обставини, а також те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 надійшов на розгляд до Полонського районного суду 09 липня 2024 року, ухвалою від 13 листопада 2025 року ОСОБА_7 оголошено в розшук. Судові засідання неодноразово відкладались через неявку обвинуваченого.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про те, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який може і надалі ухилятися від суду.

Наявність постійного місця проживання, визнання вини, а також те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки наведене враховується в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема: тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, фактичними обставинами кримінального провадження, суворістю можливого покарання, поведінкою обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які стали підставою для задоволення клопотання прокурора.

Отже, при розгляді клопотання прокурора з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, по 27 квітня 2026 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3