Справа № 156/1266/25
Провадження № 1-кп/156/41/26
У Х В А Л А

13 лютого 2026 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у сел. Іваничі заяву про забезпечення позову подану представником цивільного позивача ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесенему до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000765 від 26 листопада 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Іваничівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Підготовчі судові засіданні у кримінальному провадженні неодноразово відкладалися у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчить, у матеріалах кримінального провадження, довідка військової частини НОМЕР_1 .

Цивільним позивачем ОСОБА_3 , в підготовчому судовому засіданні, в порядку ст.128 ЦПК України, подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, загальна ціна позову становить 986 390,00 грн.

12.02.2026 року представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 на адресу суду подав заяву про забезпечення позову, в порядку ст.149-152 ЦПК України. У заяві зазначив, що цивільним позивачем в порядку ст.128 КПК України, подано цивільний позов про відшкодування ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, загальна ціна позову становить 986 390,00 грн. Зазначає, що із часу ДТП, 25.11.2023 року, у якому загинув чоловік позивачки, по сьогоднішній день, обвинувачений ОСОБА_4 не відшкодував жодної копійки ОСОБА_3 . Ці обставини свідчать про небажання ОСОБА_4 відповідати за свої вчинки та вказують на його безвідповідальність. Сума у розмірі 986 390,00 грн. є значною, а зважаючи на позицію обвинуваченого та його пасивну поведінку протягом тривалого часу існує реальна загроза утруднення виконання чи невиконання рішення суду у разі його задоволення судом.

Вважає, що по вказаній справі необхідне застосування заходів забезпечення позову, оскільки існує реальна загроза невиконання цивільним відповідачем рішення суду, а за час розгляду справи в суді він матиме змогу відчужити майно третім особам, тому забезпечення позову дозволить позивачці бути переконаною в тому, що в разі задоволення її позову кошти їй будуть, згідно рішення суду, відшкодовані.

На даний час ОСОБА_4 перебуває на військовій службі та отримує, у зв`язку із цим, заробітну плату, відтак, накладення арештів на всі рахунки відповідача в межах ціни позову усуне всі можливі ризики, які вказані вище. Окрім того, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, відповідач буде мати змогу користуватися коштами в межах 2 мінімальних заробітних плат, він також перебуває на повному державному фінансовому забезпеченню, відтак, у разі забезпечення позову це не буде його значно обтяжувати.

Крім того, адвокат зауважує, що в межах досудового слідства, цивільний позов та заява про забезпечення позову не подавалися, арешт на майно ОСОБА_4 не накладався, оскільки санкція статті не передбачає конфіскації майна. Також звертає увагу, що ОСОБА_4 не має зареєстрованого нерухомого майна, про що свідчить копія відповіді ДРРП «Реєстр нерухомості», тому накладення арешту на його майно немає сенсу.

У зв`язку з наведеним, представник цивільного позивача просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_4 , які знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах ціни позову в розмірі 986 390,00 грн.

Представник цивільного позивача подав заяву про забезпечення цивільного позову на підставі ст.149,150 ЦПК України.

Отже, заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України з врахуванням положення ч.2 ст.172 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.150 ЦПК позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п.п. 6, 7 вказаної постанови, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову,стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Частиною 6 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_3 заявила цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь 986 390,00 грн. гривень відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди у зв"язку з ДТП, яка мала місце 25.11.2023 за участі її чоловіка ОСОБА_6 , який згідно обвинувального акту внаслідок ДТП помер. Обвинуваченим у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , який після отримання обвинувального акту, 13.10.2025, 23.10.2025 був призваний на військову службу за контрактом.

Частиною 4 ст. 150 ЦПК України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

За вказаних обставин, враховуючи, що потерпілою ОСОБА_3 заявлений цивільний позов, з часу ДТП пройшов значний проміжок часу та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з метою забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди в разі задоволення позову, є підстави забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_4 , оскільки будь-яке нерухоме майно згідно наданого суду витягу у нього відсутнє.

У зв`язку з наведеним, суд вважає за доцільне накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_4 , які знаходяться на його рахунках в банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах ціни позову в розмірі 986 390,00 грн.

Суд пересвідчився, що між сторонами дійсно існує спір щодо відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому в даному випадку при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Обраний вид забезпечення позову суд вважає відповідним та співмірним заявленим позовним вимогам і таким, що зможе забезпечити охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у випадку, якщо воно буде прийняте на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-150, 153, 353 ЦПК України, ст.ст.128, 170, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника цивільного позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про забезпечення позову - задовольнити.

Забезпечити цивільний позов у кримінальному провадженні №0000765 від 26 листопада 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_4 , які знаходяться на його рахунках в банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах ціни позову в розмірі 986 390,00 грн.

На підставі ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію даної ухвали направити в Горохівський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (45701, місто Горохів, вул. В. Фещака, буд. 4а, Луцький район, Волинська область) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Стягувач (заявник, потерпіла, цивільний позивач): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по адресі: АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 );

Цивільний відповідач, обвинувачений (боржник): ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по адресі: АДРЕСА_2 , НОМЕР_3

Повний текст ухвали суду виготовлено 13.02.2026 року.

Суддя ОСОБА_1