В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року Справа № 608/570/26

Номер провадження1-кп/608/326/2026

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з Державною установою «Коломийська виправна колонія № 41» кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000827 від 16 грудня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2014 року за ч. 2 ст. 307, ст. ст. 75, 76 КК України до п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки та покладенням обов`язків; вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до двох років позбавлення волі; вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2025 року за ч. 2 ст. 307 КК України до шести років позбавлення волі, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , будучи наркозалежною особою, обізнаним з діяльністю у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, відбуваючи покарання у камері № 68А ДУ «Чортківська УВП № 26», м. Чортків, вул. Лесі Українки,3 Тернопільської області, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину РVР - ( 1-феніл - 2 піролідин - 1-іл-пентан-1-он), з метою збуту ув`язненим, які перебувають на території вказаної установи, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», та зберігав вказану речовину у камері, де відбував покарання.

В подальшому, в серпні 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у камері № 68А Державної установи «Чортківська установа виконання покарань № 26», м. Чортків, вул. Лесі Українки, 3 Тернопільської області, маючи в наявності незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину - речовину РVР - ( 1-феніл- 2 піролідин- 1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0, 0638 грама, передав її засудженому ОСОБА_5 , таким чином незаконно збув вищевказану речовину.

Після цього, 06.08.2025 в ході проведення обшуку у камері № 68А ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26», що в м. Чорткові, вул. Лесі Українки, 3 Тернопільської області у засудженого ОСОБА_5 виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину - речовину РVР - ( 1-феніл- 2 піролідин- 1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0, 0638 грама, яку йому попередньо збув ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Вказав, що в 2025 році збув засудженому ОСОБА_5 , з яким разом перебував у камері ДУ «Чортківська УВП № 26», наркотичну речовину. При проведенні обшуку у камері, вказану речовину було виявлено та вилучено. У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє в подальшому не скоювати кримінальних правопорушень, просить його суворо не карати.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами у кримінальному провадженні, що були зібрані в процесі досудового розслідування і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки, фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, дослідження фактичних обставин кримінального провадження слід обмежити допитом обвинуваченого та дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин у місця позбавлення волі.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням таких вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 вищевказаного Кодексу є тяжким злочином, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше судимий та відбуває покарання, його відношення до вчиненого, а саме: визнання ним вини та розкаяння у вчиненому, позитивну характеристику з ДУ «Чортківська УВП № 26», та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено призначення обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості, і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено з корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями потрібно розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

В ході судового розгляду не встановлено корисливого мотиву у ОСОБА_3 та матеріалами справи не доведено, що він вчинив кримінальне правопорушення з метою отримання доходу.

За таких обставин, з врахуванням вимог ст. 59 КК України, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Зазначений висновок суду узгоджується із висновком, викладеним в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.02.2024 у справі №686/11385/21.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 26 червня 2025 року за ч. 2 ст. 307 КК України до шести років позбавлення волі. На даний час відбуває покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З аналізу вказаних норм кримінального закону та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 слідує, що при призначенні остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, суд до призначеного покарання за новим вироком приєднує саме невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Початок строку відбування покарання має рахуватися або з дня ухвалення нового вироку, або з дня приведення вироку до виконання, а не з початку строку відбування покарання за попереднім вироком. При цьому, невідбута частина покарання за попереднім вироком у строк відбування покарання за новим вироком не зараховується.

Враховуючи наведене, остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2025 у виді позбавлення волі .

Під час досудового розслідування та судового розгляду, в рамках даного кримінального провадження, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався. Враховуючи, що ОСОБА_3 знаходиться під вартою у зв`язку з відбуванням покарання у виді позбавлення волі за іншим вироком суду, суд приходить до висновку, що підстави для обрання відносно останнього будь-якого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до ст. 124 КПК України

З врахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374, п. 1 ч. 1 ст. 392, п. 2 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України та призначити покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2025 у виді 1 (одного ) місяця позбавлення волі та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення даного вироку 26 березня 2026 року.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, зарахувати покарання у виді позбавлення волі, частково відбуте за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2025 року, а саме: з початку строку відбування покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2025 з 03 грудня 2024 року по 25 березня 2026 року включно.

Речовий доказ по справі : поліетиленовий пакет з клейкою стрічкою, в якому знаходиться біла кристалічна речовина знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення: судової молекулярно генетичної експертизи № СЕ-19/120-25/10293 БД від 06.10.2025 в сумі 11 387 ( одинадцять тисяч триста вісімдесят сім) гривень 73 копійки; судової молекулярно генетичної експертизи № СЕ-19/120-25/14164 БД від 11.12.2025 в сумі 11 660 ( одинадцять тисяч шістсот шістдесят) гривень 17 копійок; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/120-25/10257-НЗПРАП від 20.08.2025 в сумі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Згідно з оригіналом

Суддя:/підпис/

Вирок набрав законної сили __________________ року

Оригінал вироку знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи № 608/570/26.

Суддя: ОСОБА_1

Копію вироку видано «___ »____________року

Секретар: