Справа № 544/996/22
пров. № 1-кп/544/9/2026
Номер рядка звіту 93
У Х В А Л А

14 березня 2026 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 від 15.07.2022, за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Пирятинського районного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000210 від 15.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

06 жовтня 2025 року ухвалою суду зупинено судове провадження по даному кримінальному провадженню та оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 . Постановлено у разі розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 застосувати до нього привід для забезпечення його явки у судове засідання в приміщення Пирятинського районного суду Полтавської області.

26 січня 2026 року прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Одночасно прокурором подано до суду клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

В обґрунтування клопотання вказує на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно в умовах воєнного стану.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор вказує на існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків як фізично так і психологічно.

Зазначає, що після початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 у судові засідання, призначені на 14.03.2023, 15.06.2023, 11.08.2023, 07.09.2023, 12.10.2023, 10.11.2023 та на 15.12.2023 не з`являвся, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою Пирятинського районного суду від 11.08.2023 року до ОСОБА_4 застосовано привід, виконання якого доручалося ВП №1 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області. Проте, на визначений судом час розгляду справи 14 год.00 хв. 07 вересня 2023 року обвинувачений у судове засідання доставлений не був. Згідно повідомлення, яке надійшло 06.09.2023 року від ВП №1 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області, в телефонній розмові обвинувачений пояснив, що працює та постійно проживає в м. Києві та з`явитися у судове засідання у призначений час не зможе. Працівниками поліції було здійснено неодноразовий виїзд за місцем проживання обвинуваченого для вручення йому повідомлення про його виклик у судове засідання на 09 год. 15.12.2023, але при прибутті за місцем проживання ОСОБА_4 останнього не було вдома та місце його перебування невідоме. ОСОБА_4 має можливість покинути територію Полтавської області та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що на даний час останній і зробив, оскільки досить тривалий час відсутній за місцем проживання, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. Перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 , через усвідомлення втрати свободи на тривалий час, оскільки вчинив кримінальне правопорушення, за яке можливе покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, ухиляється від слідства та суду, що унеможливлює своєчасне виконання процесуальних рішень, виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Перебуваючи на волі ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення з метою здобуття засобів для існування, про що свідчать його попередні судимості, які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, тому в даному випадку існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, менш суворі запобіжні заходи, що не пов`язані з позбавленням волі, не зможуть запобігти наведеним ризикам. Особисте зобов`язання - не може запобігти наведеним вище ризикам, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а також останній не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки так як за викликом не з`явився. Особисту поруку - неможливо застосувати, оскільки до суду не зверталися особи, які б заслуговували на довіру, з проханням взяти на поруки ОСОБА_4 . Заставу - неможливо застосувати, оскільки до ОСОБА_4 не звернулася жодна особа з проханням внести заставу за обвинуваченого. Домашній арешт - неможливо застосувати, оскільки фактично за місцем проживання ОСОБА_4 не проживає, перебуваючи на волі може вчиняти тиск на свідків, експертів, з метою зміни їх показів щодо вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри у інкримінованому йому кримінальному правопорущенні.

Таким чином, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість, вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повний та всебічний судовий розгляд.

Ухвалою суду від 26.01.2026 надано дозвіл працівникам Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області на затримання ОСОБА_4 , з метою приводу до Пирятинського районного суду Полтавської області, для розгляду кримінального провадження відносно нього та вирішення питання про обрання міри запобіжного заходу.

Згідно ухвали суду обвинувачений був затриманий працівниками Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області 13.03.2026 о 19.50 год в м. Бориспіль Київської обл. та доставлений 14.03.2026 року о 12 год. в приміщення Пирятинського районного суду Полтавської обл.. для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою унеможливить запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений тривалий час переховувався від суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Додав, що якщо суд прийде до переконання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно з приписами закону обвинуваченому слід призначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів з огляду на обставини справи та матеріальне становище обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей, є єдиним годувальником у сім`ї. Крім того, наразі він виявив бажання захищати Батьківщину та має намір підписати контракт для проходження військової служби на посаді оператора дронів. Пояснив, що у судові засідання не з`являвся через те, що був змушений 6 днів на тиждень працювати не за місцем свого проживання, щоб утримувати свою сім?ю. Свою провину у вчиненому визнав та має намір відшкодувати у повному обсязі завдані потерпілій збитки.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначила, що останній усвідомлює свою провину у вчиненому, має намір відшкодувати потерпілій завдані збитки та хоче бути корисним для держави у цей складний період піти на військову службу та, крім того, отримувати постійний дохід, щоб забезпечити свою родину, двох малолітніх дітей, дружину, яка потребує лікування. Останній не мав наміру ухилятися від суду, але був змушений проживати в іншому місті, щоб мати роботу та отримувати якийсь дохід.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, приходжу до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При розгляді вище вказаного клопотання суд не з`ясовує обставини вчинення кримінального правопорушення та не перевіряє їх дослідженням доказів, оскільки вказане є недопустимим на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства. Суд лише визначає на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід уважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до суду 31.08.2022. Обвинувачений без поважних причин неодноразово не з`являвся за викликами до суду, у зв`язку з чим до нього застосовувався примусовий привід.

13.12.2023 року від ВП №1 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області надійшов рапорт про те, що працівниками поліції було здійснено неодноразовий виїзд за місцем проживання обвинуваченого для вручення йому повідомлення про його виклик у судове засідання, але при прибутті за місцем проживання ОСОБА_4 останнього не було вдома та місце його перебування не відомо.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ухилявся від явки у судові засідання та змінював місце свого проживання, ухвалами суду від 15.12.2023 та 29.04.2025 його було оголошено в розшук.

26.05.2025 працівниками ВП №1 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області було встановлене місцезнаходження ОСОБА_4 та відібрано зобов`язання з`явитися за викликом до Пирятинського районного суду Полтавської області.

07.07.2025 провадження у справі було відновлено, проте обвинувачений ОСОБА_4 у судові засідання, призначені на 29.07.2025, 10.09.2025, 06.10.2025 не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, у зв`язку з чим ухвалою Пирятинського районного суду від 06.10.2025 року обвинуваченого було оголошено в розшук та судове провадження відносно нього зупинене.

Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд дійшов висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинуваченого. Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Суд погоджується з доводами прокурора, що переховуватися від суду обвинуваченого може спонукати тяжкість можливого покарання. Крім того, останній залишив постійне місце проживання, ухилявся від явки до суду, у зв?язку з чим неодноразово був оголошений в розшук, доки не був затриманий на підставі ухвали суду про привід. Зважаючи на введення воєнного стану в Україні, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду обвинуваченим значно збільшується.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. На цей час судове слідство у справі триває, не всі свідки обвинувачення допитані у судовому засіданні, тому суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності та обвинувачується у вчиненні цього злочину в період встановленого йому судом іспитового строку.

Таким чином, прокурором доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, що є підставою для застосування обвинуваченому запобіжного заходу.

Відповіднодо ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе,що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При оцінці цих обставин, суд зважає на особисту ситуацію обвинуваченого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, постійне місце проживання, яке він змінив вимушено, через необхідність пошуку роботи для утримання сім?ї.

Крім того, обвинувачений у судовому засіданні заявив про намір проходження військової служби за контрактом, у зв?язку з чим у разі обрання йому судом запобіжного заходу тримання під вартою така заява була б підставою для звернення прокурора в порядку ч.1 ст. 615 КПК України з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Натомість обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дозволить обвинуваченому безперешкодно реалізувати свій намір виконати конституційний обов?язок перед Батьківщиною.

Таким чином, прокурор у ході судового розгляду не навів переконливих аргументів щодо неможливості запобіганню встановленим ризикам, якщо до обвинуваченого буде застосовано більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

Оскільки при розгляді клопотання доведено наявність існування ризику переховування від суду, вчинення обвинуваченим незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, продовження вчинення нових кримінальних правопорушень, та не доведено недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, вважаю наявними всі підстави для застосування до ОСОБА_4 у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти спробам перешкоджати правосуддю, суд вважає, що менш суворий запобіжний захід ніж домашній арешт із забороною залишати житло за місцем його проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , (власником якого є його матір ОСОБА_7 ) у період з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому суд покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ч 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Керуючись ст.ст. 189, 191, 372, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання начальника Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області, не працює, одруженого, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю, строком на два місяці, заборонивши обвинуваченому у період часу з 22 год. до 07 год. наступного дня залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду та виконувати обов`язки, передбачені п.п. 1, 2,3,4 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не залишати місце свого фактичного перебування за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу до 12.05.2026 включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання відділу поліції №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст.181КПК України працівники органу поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1