ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/483/26 Справа № 207/8390/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Південного районного суду міста Кам`янського від 16 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під варто щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта вища, одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Південного районного суду міста Кам?янського від 16 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого та продовжено стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 квітня 2026 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 407 КК України, які є тяжким та особливо тяжким злочинами, та дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Слідчий суддя врахував ризик можливого впливу з боку підозрюваного на свідків, вірогідність його переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та вказав, що обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також із позицією, викладеною у п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України».

Крім того зазначив, що на даний час завершено досудове розслідування, ОСОБА_7 та його захисникам надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ст. слідчого СВВП № 2 Кам`янського РП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_11 , застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативний, не пов`язаний з триманням під вартою, запобіжний захід або визначити розмір застави, за умови внесення якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з під варти, у мінімальному розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень у національній грошовій одиниці, а також визначити місцем попереднього ув`язнення підозрюваного ОСОБА_7 відповідну гауптвахту Військової служби правопорядку у Збройних силах України.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що слідчий суддя, прийнявши рішення про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою без визначення розміру застави, що істотно погіршило правове становище підозрюваного, вийшов за межі питання, винесеного на його розгляд стороною обвинувачення та фактично перебрав на себе функцію сторони обвинувачення, чим допустив істотне порушення загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 22, 26 КПК України.

Крім того зазначає, що слідчим суддею взагалі не було обґрунтовано рішення про зміну умов раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Стверджує, що слідчий суддя прийшов до висновку про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виключно з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , та вказані ризики не доведені стороною обвинувачення.

Вказує, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має сталі соціальні зв`язки у місці постійного проживання, одружений, має на утриманні 2х малолітніх дітей, страждає на захворювання.

Також зазначає, що оскаржена ухвала взагалі не містить обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, а у клопотанні слідчого не було наведено відомостей, які б стосувалися особи ОСОБА_7 або його вчинків, та свідчили б про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування іншого, не пов`язаного з позбавленням волі, запобіжного заходу.

Крім того вказує, що слідчий просив суд визначити заставу у раніше встановленому розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є максимальним розміром, посилаючись на наявність у власності підозрюваного нерухомого і рухомого (транспортні засоби) майна, однак ухвалою слідчого судді Південного районного суду м. Кам`янського від 22.01.2026 на нерухоме майно та транспортні засоби, що належать підозрюваному, накладено арешт.

Стверджує, що потреби досудового розслідування не потребують такого тривалого строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, як визначено слідчим суддею.

Захисник також зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 , як діючий військовослужбовець, у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинен утримуватися під вартою саме на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а не у слідчому ізоляторі, де він утримується весь цей час.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що СВ ВП № 2 Кам`янського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001313 від 24.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, в рамках якого 24.12.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

21.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

12.02.2026 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 407 КК України.

З апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту обґрунтованість підозри як підстава для продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 не оскаржується, а тому колегія суддів не вдається до детального обговорення висновків суду у цій частині та обмежується констатацією того, що наданим матеріалами обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 підтверджується достатньою мірою для вирішення питання про продовження щодо нього запобіжного заходу.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу.

Також є правильним висновок суду щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України з огляду на те, що підозрюваний, усвідомлюючи суворість можливого покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчим суддею було враховано дані про особу підозрюваного і те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

Колегія суддів зважає на те, що тяжкість можливого покарання хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у вчиненні декількох злочинів, за які законом передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на тривалі строки.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 має потенційну можливість впливати, у тому числі опосередковано, на свідків та інших осіб у даному кримінальному провадженні, з метою схилити їх не давати послідовні та правильні показання, або змінити свої показання, в тому числі у подальшому в суді, для уникнення ним кримінальної відповідальності.

Також є правильними висновки слідчого судді щодо продовження існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, який у цьому випадку є особливо вагомим з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, що дозволяє ґрунтовно припускати антисоціальну спрямованість його особи та стійкість протиправної поведінки, а відтак і високу вірогідність її продовження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про відсутність встановлених ризиків та те, що їх існування встановлено лише виключно з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Такі доводи не містять нових відомостей, істотних для питання, що розглядається, та полягають у тенденційній переоцінці на користь сторони захисту тих обставин, які були відомі слідчому судді та враховані ним достатньою мірою.

Відомості про особу підозрюваного, на які вказує сторона захисту, колегія суддів не вважає такими, що достатньою мірою зменшують вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів не вдається до детального обговорення апеляційних доводів захисника щодо безпідставного утримання слідчого судді від визначення підозрюваному розміру альтернативної застави, а також надмірної тривалості строку дії оскарженої ухвали, оскільки на даний час, згідно із поясненнями учасників апеляційного розгляду, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скеровано до суду першої інстанції, яким на 12.03.2026 призначене підготовче судове засідання.

Таким чином, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчене, як і повноваження слідчого судді щодо судового контролю за ним, у зв`язку із чим відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України вирішення питання про зміну, скасування, обрання або продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого віднесене до компетенції суду, який розглядає справу по суті. Відтак станом на час апеляційного розгляду вказані питання виходять за межі повноважень як слідчого судді, так і суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, та мають бути предметом обговорення у межах підготовчого провадження.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Південного районного суду міста Кам`янського від 16 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під варто щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 407 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4