Провадження № 1-кс/947/1700/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000756 від 20.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим відділенням ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000756 від 20.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжувався.

Указом Президента України від 20.10.2025 № 793/2025, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.10.2025 № 4643-IX, строк дії воєнного стану в Україні в черговий раз продовжено з 05 годин 30 хвилин 05.11.2025 строком на 90 діб.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 (далі Правила), перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за документом, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Проте, незважаючи на дію та вимоги наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 05 січня 2026 року, невстановлена в ході досудового розслідування особа, за допомогою застосунку «Телеграм», написала та запропонувала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянином України, незаконно перетнути державний кордон України в бік Республіки Молдови, за грошову винагороду у розмірі 8000 доларів США.

Надалі, 30 січня 2026 року, невстановлена в ході досудового розслідування особа, в ході спілкування через мобільний застосунок «Телеграм» з ОСОБА_6 , обумовила порядок його незаконного переправлення через державний кордон України, та спосіб оплати, що полягав в переказі частини з обумовлених грошових коштів у розмірі 2000 доларів США переказом на криптогаманець, визначений даною невстановленою особою, в якості завдатку, та оплати решти частини коштів у сумі 6000 доларів США переказом на криптогаманець, визначений даною невстановленою особою, після переходу через державний кордон в бік Республіки Молдови.

Надалі, 31 січня 2026 року, близько 13:07 год., діючи відповідно до вказівок невстановленої в ході досудового розслідування особи, ОСОБА_6 , здійснив переказ грошових коштів у розмірі 2000 доларів США на визначений невстановленою особою криптогаманець, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.01.2026 еквівалентно 85697 гривням (2000 х 42,8483), за організацію та сприяння незаконному переправленню його через державний кордон України.

У визначений невстановленою в ході досудового розслідування особою день та час, а саме 31 січня 2026 року, близько 19:00 год., ОСОБА_6 прибув за адресою: м. Одеса, пр-т. Небесної Сотні, поблизу буд. 2, де мав зустрітися з особою, яка повинна сприяти йому у незаконному перетині державного кордону, а саме забезпечити його прибуття до місця, звідки має відбуватися незаконне переправлення через державний кордон України, в бік Республіки Молдови, оминаючи блокпости та прикордонні патрулі.

Так, 31 січня 2026 року, близько 19:00 год., за адресою: м. Одеса, пр-т. Небесної Сотні, поблизу буд. 2, під`їхав автомобіль марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, під керуванням ОСОБА_5 , який діяв за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, які мали єдиний прямий умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів.

В подальшому, ОСОБА_6 сів до автомобіля марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, під керуванням ОСОБА_5 , після чого вони почали рух до населеного пункту, звідки має відбуватися незаконне переправлення через державний кордон України, в бік Республіки Молдови, визначеного невстановленою в ході досудового розслідування особою, що діяла за попередньою змовою з ОСОБА_5 .

Надалі, 31 січня 2026 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи спільний з невстановленою в ході досудового розслідування особою план, направлений на незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 , до населеного пункту, звідки мало відбуватися таке незаконне переправлення через державний кордон України, був виявлений на трасі, в межах населеного пункту Кучурган, Роздільнянського району Одеської області, де в подальшому був затриманий.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами за вказаним фактом встановлено, що причетними до вказаного кримінального правопорушення можуть бути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що діє за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, з корисливих мотивів.

31.01.2026 ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, в ході досудового розслідування 31.01.2026 в період часу з 22 годин 36 хвилин по 22 годин 49 хвилин, в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Одеська обл, Роздільнянський р-н., в межах населеного пункту Кучурган, під керуванням ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено наступні речі:

-Мобільні телефони марки «Iphone 16 Pro Max», «Iphone 13», «Samsung Galaxy S9»;

-Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ;

-Ключі до транспортного засобу марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 ;

-Транспортний засіб марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 .

За результатами проведених слідчих дій, 01.02.2026 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

31.01.2026, відповідно до ст.ст. 98, 100 КПК України вилучене в ході проведення обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Слідчий надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, у зв`язку із службовою зайнятістю просив розглянути у його відсутності.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 надав заяву про розгляд клопотання у відсутності володільця майна та його захисника, в якій зазначив, що вилучений автомобіль перебував у ОСОБА_5 в користуванні, його власник не має жодного відношення до кримінального провадження, мобільний телефон був наданий для огляду добровільно, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку, майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є підстави вважати, що воно було знаряддям вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Так, на думку слідчого судді, є достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 , що перебував під керуванням ОСОБА_5 , міг використовуватися останнім в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Необхідність накладення арешту на вилучений транспортний засіб в частині заборони користування обумовлена певним ризиком його сховання або розукомплектування, що може призвести до його втрати в якості речового доказу.

Накладення арешту на вилучені мобільні телефони підозрюваного потрібно для проведення їх огляду з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 31.01.2026 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000756 від 20.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 31.01.2026 під час обшуку транспортного засобу марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 , а саме:

-Мобільні телефони марки «Iphone 16 Pro Max», «Iphone 13», «Samsung Galaxy S9»;

-Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ;

-Ключі до транспортного засобу марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 ;

-Транспортний засіб марки «Opel Zafira», н.з. НОМЕР_1 ,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном до скасування арешту у порядку встановленому КПК України.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Згідно зі ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1