Справа № 201/2361/26
Провадження № 1-кс/201/642/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000053 від 14.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000053 від 14.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, якою просить: постанову про закриття кримінального провадження №0000053 від 10.02.2026 року, винесену слідчим Відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 скасувати, як передчасну та незаконну.

В обґрунтування поданої скарги представник зазначає, що ОСОБА_4 звернулася до Відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області із заявою (в порядку ст. 214 КПК України) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (домашнє насильство) стосовно ОСОБА_6 . У зазначеній заяві ОСОБА_4 повідомляла про систематичне вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_6 , зокрема фізичного, психологічного та економічного насильства стосовно неї та їхньої спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_7 . Особливу увагу було звернуто на інцидент 29.10.2025 року, коли ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув за місцем проживання заявниці, навмисно пошкодив ворота, вчинив зіткнення з автомобілем, а також вчинив фізичний напад на заявницю та її чоловіка, висловлюючи погрози на їх адресу, у присутності неповнолітньої дитини. У зв`язку з бездіяльністю уповноважених осіб поліції заявниця була вимушена звернутися до слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра за захистом своїх прав. Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра у справі № 201/16836/25 скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб поліції, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язання вчинити дії задоволено, за наслідками чого відкрито кримінальне провадження № 0000053 (дата внесення до ЄРДР: 14.01.2026 року) за ст. 126-1 КК України, а слідчий Відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 прийняв постанову про закриття зазначеного кримінального провадження. Проаналізувавши зміст прийнятого слідчим рішення, заявниця ОСОБА_4 вважає, що рішення про закриття кримінального провадження №0000053 від 10.02.2026 року прийнято незаконно та передчасно, з грубим порушенням вимог ст.ст. 2, 7, 9, 91, 92, 93, 94, 110 КПК України, а тому наявні підстави для скасування вищезазначеної постанови. Як зазначено представником, слідчим ОСОБА_5 не було: вручено заявниці пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого; роз`яснено заявниці її права, передбачені ст. 56 КПК України; забезпечено реалізацію передбачених законом прав потерпілої, зокрема права подавати докази, заявляти клопотання, брати участь у слідчих діях, знайомитися з матеріалами кримінального провадження. Зазначене, на думку предстанвика, є грубим порушенням ст.ст. 55, 56 КПК України та фактично позбавило заявницю можливості реалізувати свої процесуальні права під час досудового розслідування, що безпосередньо вплинуло на повноту та об`єктивність розслідування. Крім того, представником зазначено, що заявниця ОСОБА_4 жодної повістки про виклик у встановленому КПК України порядку не отримувала. Таким чином, на його думку, слідчий не виконав свого обов`язку щодо належного повідомлення потерпілої про проведення слідчих дій, чим грубо порушив вимоги ст.ст. 135-137 КПК України та позбавив заявницю права на участь у кримінальному провадженні. Також як зазначає представник, слідчим ОСОБА_5 не було проведено допиту заявниці ОСОБА_4 особи, яка безпосередньо постраждала від кримінального правопорушення та є основним джерелом відомостей про обставини вчинення домашнього насильства, так само не було опитано неповнолітню ОСОБА_7 дитину, яка є безпосереднім свідком та потерпілою від домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Також як зазначає представник, слідчим не було проведено жодних належних слідчих дій, зокрема:не витребувано та не досліджено записи з боді-камер патрульних поліцейських, які прибули на місце події 29.10.2025 року та мали зафіксувати обстановку на місці, стан учасників події, дії ОСОБА_6 , в тому числі його алкогольне сп`яніння та агресивну поведінку; не допитано всіх свідків події - осіб, які були присутні під час нападу ОСОБА_6 , зокрема чоловіка заявниці ОСОБА_8 та інших осіб, які безпосередньо спостерігали протиправні дії; не проведено огляд місця події з метою фіксації пошкоджень (воріт, автомобіля) та інших слідів протиправних дій; не досліджено обставини систематичного домашнього насильства, зокрема: економічного насильства (утримання автомобіля RENAULT KANGOO, зареєстрованого на ім`я заявниці; викидання речей заявниці та дитини при розлученні; позбавлення доступу до майна), психологічного насильства (погрози, цькування, систематичне залякування), фактів отруєння дитини через необачність батька;- не призначено судово-психологічну експертизу з метою оцінки психологічного стану дитини та визначення ступеня впливу насильства на її розвиток та психічне здоров`я. Зазначене, на думку представника, свідчить про те, що слідчий не вжив жодних дієвих заходів для встановлення обставин кримінального провадження, передбачених ст. 91 КПК України, та закрив провадження без будь-якого реального розслідування.

Скаржниця, її представник у судове засідання не з`явилися, адвокат ОСОБА_3 надіслав до суду заяву, якою просила розглянути скаргу без його участі та задовольнити, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржниці, її представника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0000053 від 14.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 10.02.2026 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження №0000053 від 14.01.2026 року, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Мотивуючи свою постанову слідчий зазначив, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що до ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала Соборного районного суду міста Дніпра по справі №201/16836/25 щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 за фактом домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЖЕО1570). 14.01.2026 за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000053 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Виходячи з заяви ОСОБА_4 , остання вказала, що 29 жовтня 2025 року, у день народження її дочки Варвари, ОСОБА_6 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, прибув до нашого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив такі протиправні дії: агресивно бив ногами у калітку домоволодіння; умисно протаранив закриті ворота автомобілем RENAULT KANGOO д.н.з. НОМЕР_1 ; пошкодив автомобіль мого чоловіка ОСОБА_9 ; напав на мого чоловіка ОСОБА_8 , завдаючи йому тілесних ушкоджень; висловлював погрози на мою адресу, кричав матюками; стукав по вікну будинку, де знаходилася дитина, що налякало її. Всі ці дії відбувалися на очах у малолітньої дитини, яка спостерігала за подіями через вікно будинку, що завдало їй значної психологічної травми. Психологічне насильство з боку ОСОБА_6 має систематичний характер та проявляється у образах та приниженні дитини (називав дочку «бестолочью та недоразвитой»); погрозах застосування фізичного насильства щодо мого чоловіка («погрожував що ноги прострелить, бо в нього є зброя»); керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння з дитиною в салоні; залишенні дитини без нагляду під час вживання алкоголю з друзями. В порядку ст. 135 КПК України було надіслано ОСОБА_4 3 повістки про виклик для проведення допиту, однак остання не повідомила про поважні причини неприбуття особи на виклик передбачені ст. 138 КПК України. В ході проведення досудового розслідування було допитано свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які зазначили, що не бачили ОСОБА_6 після подій 29 жовтня 2025 року. 28.01.2025 року було надіслано запит до Соборного районного суду м. Дніпра, щодо надання інформації про кількість та стан розгляду адміністративних справ відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом вчинення останнім домашнього насильства. У відповіді Соборного районного суду м. Дніпра зазначається, що перевіркою даних Автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що в провадженні судді Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_12 на розгляді перебуває справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_6 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (№201/15682/25). Розгляд справи призначено на 02 лютого 2026 року. 02.02.2026 постановою судді Соборного суду міста Дніпра ОСОБА_12 провадження у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Об`єктивна сторона 126-1 ККУ характеризується систематичним застосуванням фізичного, психологічного або економічного насильства. Відповідно до законодавчого визначення, такі види насильства призводять до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи. Відповідно до постанови Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі № 583/3295/19 в якій суд звернув увагу на наступне: «словосполучення систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази». Також, відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі № 725/4683/20 (провадження № 51-6067км21) Верховний Суд не погодився з підходом апеляційного суду, який зводився до того, що кримінальне провадження за статтею 126-1 КК може бути розпочате лише після того, як за попередні епізоди домашнього насильства особа була не менш ніж двічі притягнута до відповідальності за статтею 173-2 КУпАП. Домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Повторення послідовних епізодів насильства в особистих стосунках становить собою особливий контекст і динаміку домашнього насильства. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразку поведінки. Для доведення систематичності домашнього насильства важливими є сам факт і обставини вчинення окремих його епізодів. Правові наслідки, які настали чи не настали для кривдника за цими окремими епізодами, а також час, коли такі наслідки настали, не є обставинами, які можуть впливати на доведеність цих епізодів. Мета адміністративного покарання і інших адміністративних заходів держави полягає в негайному реагуванні на окремий випадок домашнього насильства, який сам по собі не становить кримінального правопорушення, з метою своєчасно та ефективно запобігти подальшій ескалації насильства та захистити жертву. Домашнє насильство може доводитися будь-якими доказами, допустимими у кримінальному провадженні, і закон не містить вимоги доведення його спеціально визначеними засобами доказування. Серед іншого, суд може прийняти до уваги адміністративні протоколи поліції, обмежувальні приписи, рішення суду в справі про адміністративне правопорушення, які оцінюються ним у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами. Верховний Суд констатував, що апеляційний суд мав прийняти до уваги ті епізоди, за якими засуджений був притягнутий до адміністративної відповідальності, коли робив висновок про доведеність чи недоведеність систематичності домашнього насильства. Таким чином можна констатувати, що для доведення ознаки систематичності необхідно брати до уваги й факти притягнення насильника до адміністративної відповідальності. Згідно зі ст. 284 КПК України, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене в кримінальному правопорушенні відсутні елементи складу злочину, а так як до кримінальної відповідальності особа може бути притягнута лише тоді, коли у вчиненому нею діянні встановлені всі потрібні ознаки складу злочину, а відсутність одного з елементів виключає злочинність діяння кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, у зв`язку із чим кримінальне провадження необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Суд приходить до висновку про недотримання слідчим вимог ст.110 КПК України при винесенні постанови від 10.02.2026 року, що є порушенням змісту та форми загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальному процесуальному законодавстві України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, неповнота досудового розслідування полягає в тому, що слідчим не перевірені доказами і не спростовані фактичні обставини, викладені в заяві скаржниці щодо систематичного вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка, зокрема фізичного, психологічного та економічного насильства, не в повному обсязі проведені слідчі дії.

Отже, на думку слідчого судді, в ході досудового розслідування слідчим допущена істотна неповнота, усунення якої потребує застосовування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування і виконання слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, а слідчим без дослідження всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, передчасно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9,91-94,110,284 КПК України, а досудове розслідування, що проведене слідчим не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених представником скаржника.

Тому, вимога скаржника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110, 117,284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000053 від 14.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 10.02.2026 року про закриття кримінального провадження №0000053 від 14.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1