У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 р. м. Кобеляки

Cлідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю:

- прокурора ОСОБА_2 ,

- слідчого ОСОБА_3 ,

- підозрюваного ОСОБА_4 ,

- захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 ,

- секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сватове Луганської області, зареєстрованого проживаючим у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

Встановив:

09 березня 2026 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, погоджене прокурором спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

В клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, не працює.

У клопотанні слідчий зазначає, що на цей час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам.

Прокурор ОСОБА_2 , а також слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали клопотання і прохали його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею установлено, що слідчим відділом здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000024 за ознаками ч. 1 ст. 121 КК України, внесеного за фактом нанесення ОСОБА_4 16.01.2026 року поблизу магазину Макс, що розташований поблизу селища Білики Полтавського району Полтавської області, тілесних ушкоджень ОСОБА_7 у виді ножового проникаючого поранення черевної порожнини.

29 січня 2026 року про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечне для життя у момент заподіяння, повідомлено ОСОБА_4 .

Так, досудовим розслідуванням установлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 168/нст від 12.06.2025 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-санітара 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону.

16.01.2026 близько 17:00 год. ОСОБА_4 перебував під навісом до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в селищі Білики по вул. Пристанційній, 2-Е2, Полтавського району, Полтавської області, спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Перебуваючи у вказаному місці в ОСОБА_4 виник конфлікт з ОСОБА_8 під час якого ОСОБА_4 , маючи при собі розкладний ніж, дістав його з верхнього одягу, вийшов на вулицю, та перебуваючи поблизу входу в приміщення кафе, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, утримуючи ніж у правій руці, наніс один удар лезом ножа та один удар рукояткою ножа в ділянку тулуба ОСОБА_7 , який в цей час виходив з під навісу кафе спричинивши йому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 27.11.2026 у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини, субкапсулярної гематоми правої долі печінки, закритого перелому Х ребра справа без зміщення, кровотечі з різаної рани, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Після вчиненого вищевказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 з місця події зник.

Згідно ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В судовому засіданні встановлено, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, достатньою мірою підтверджується копіями доказів, що містяться у матеріалах справи: Рапортом про отримання заяви; протоколом огляду від 16.01.2026 року; протоколом допиту потерпілого; протоколами допитів свідків; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом проведення слідчого експерименту; висновками експертів.

Наведеного вище достатньо для висновку, що підозра на цій стадії кримінального провадження відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на суворість покарання, яке може понести ОСОБА_4 в разі доведення його вини, за тяжке кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також у судовому засіданні встановлено, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, власного житла, ніде не працює, є військовослужбовем, однак самовільно залишив військову частину, після вчиненого зник із місця події, що в подальшому стало підставою для оголошення його в розшук і затримання із метою приводу до суду. Зазначені обставини значно підвищують ризик переховування його від органів досудового розслідування та суду на перших етапах притягнення до кримінальної відповідальності.

Оцінюючи можливість впливу на свідків і потерпілого, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Доведений і ризик можливості вчинення іншого злочину, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має належного джерела прибутку, місця постійного проживання.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, вказав на те, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя вважає неможливим застосування щодо ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні та встановлених в судовому засіданні та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України; тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; відомості про особу підозрюваного, конкретні обставини інкримінованого злочину, та наявність ризиків, які дає підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1 , 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого і застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 затриманий 07 березня 2026 року на підставі ухвали слідчого судді, тому саме з цього часу йому необхідно рахувати термін запобіжного заходу.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 176-178, 185, 193-198 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 16 січня 2026 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, з моменту фактичного затримання, з 07 березня 2026 року 21 години 33 хвилин до 05 травня 2026 року.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_3 і прокурора ОСОБА_2 .

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя