Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2026 року м. Рівне

Справа № 569/24085/25

Провадження № 11-кп/4815/343/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000939 від 01.10.2025 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Рівненської області Рівненського району, с. Велика Любаша, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям задоволено.

Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження № 0000939 від 01.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України закрито.

Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ухвали суду першої інстанції ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, в порушення вимог Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, маючи умисел на пособництво в підробленні посвідчення водія, з метою його подальшого використання для уникнення відповідальності за керування транспортними засобами без посвідчення водія, що відповідає категоріям «B», здійснив замовлення посвідчення водія у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, надавши свої анкетні дані, своє фотозображення та фото власного підпису.

Таким чином, ОСОБА_6 надав можливість невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, внести неправдиві відомості в бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.11.2024, який згідно висновку судової технічної експертизи документів не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України та виконаний за допомогою пристрою з термосублімаційним способом нанесення зображення. В подальшому ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного отримання права керувати транспортними засобами, зберігав при собі завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.11.2024.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.11.2024, яке видається в сервісних центрах МВС, йому не видавалося, усвідомлюючи фактичну неможливість користування транспортними засобами, використав підроблене посвідчення водія.

Так, 30 вересня 2025 року, приблизно о 15 год. 31 хв., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , по вул. Василя Червонія, 16б, у м. Рівне, був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, та реалізуючи умисел, направлений на використання завідомо підробленого офіційного документа, використав, шляхом пред`явлення працівникам Управління патрульної поліції в Рівненській області на законну вимогу, завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.11.2024, в яке внесено дані про особу останнього, та яке згідно висновку судової технічної експертизи документів не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України та виконаний за допомогою пристрою з термосублімаційним способом нанесення зображення і яке є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка посвідчує факт можливості керування транспортними засобами відповідної категорії та здатне спричинити наслідки правового характеру і видається повноважними (компетентними) особами органів державної влади.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, за результатами розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, виходячи з положень ст.ст. 285-288 КПК України, суд прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям і закриття провадження з підстав відсутності законодавчих перепон для застосування ст. 45 КК України, з врахуванням і того, що в такому випадку, дії особи не утворюють повторності злочинів.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій покликається на її незаконність у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме - застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Вказує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох проступків, які були розділені певним проміжком часу та які утворювали реальну сукупність, що виключає можливість звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 17.12.2025 року і призначити судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, звернувши увагу і на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства щодо відсутності в матеріалах справи журналу судового засідання від 17.12.2025 року, обвинуваченого і захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є актом реалізації судової влади. Якість судового рішення це один з основних критеріїв ефективності правосуддя. Судове рішення високої якості це рішення, яке досягає правильного результату наскільки це дозволяють надані судді матеріали у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства при постановленні оскарженої ухвали судом першої інстанції належним чином дотримані не були.

Відповідно до положень ст. 73 КПК України секретар судового засідання, зокрема, забезпечує контроль за повним фіксуванням судового засідання технічними засобами; веде журнал судового засідання; оформляє матеріали кримінального провадження в суді.

Положеннями ч.5 ст.27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Відповідно до ст. 108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, в якому зазначаються відповідні відомості.

Загальновідомо, що журнал судового засідання - це процесуальний документ, у якому відображаються процесуальні дії, що проводяться під час судового засідання.

Пунктом 24 ч.1 ст. 3 КПК України передбачено, що судове провадження - це кримінальне провадження, яке включає в себе, зокрема судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд відносно ОСОБА_6 здійснювався 17 грудня 2025 року суддею ОСОБА_9 одноособово за участю секретаря судового засідання ОСОБА_10 , з постановленням оскарженої ухвали від 17 грудня 2025 року (а.м.к.п. 41-42).

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутній журнал судового засідання від 17 грудня 2025 року, технічного носія інформації щодо перебігу судового провадження від 17 грудня 2025 року також немає.

Колегією суддів встановлено, що журнал судового засідання від 17 грудня 2025 року наявний лише в автоматизованій системі документообігу суду і облікований за даною судовою справою.

Тобто, в порушення вимог процесуального законодавства та положень Інструкції щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 06.06.2022 року № 156, з відповідними змінами, до матеріалів справи в паперовій формі не приєднано роздрукований паперовий примірник журналу судового засідання від 17 грудня 2025 року з вебпосиланням у журналі на технічний запис судового провадження, збережений в централізованому файловому сховищі, або з долученням до матеріалів справи технічного носія інформації на якому зафіксовано перебіг судового провадження.

Натомість в матеріалах провадження наявні два журнали судового засідання від 11 грудня 2025 року, ідентичні за змістом зазначених відомостей і переліком відображених дій (а.м.к.п.33-34, 39-40), з яких вбачається, що 11 грудня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву, тобто в матеріалах справи відсутня інформація про подальший перебіг судового провадження, зокрема, процесуальний документ з відображенням процесуальних дій, що проводились під час судового засідання 17 грудня 2025 року.

За наведеного, на переконання колегії суддів, суддею суду першої інстанції залишено поза увагою зазначені вимоги закону, що свідчить про допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді кримінального провадження.

Крім того, зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що суддя при обґрунтуванні наявності підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України положень ст. 45 КК України, виходила з того, що відповідно до ч.4 ст. 12 КК України, злочини, вчинені останнім є нетяжкими (тобто діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років). При цьому в мотивувальній частині ухвали суддею зазначено, що особа вважається такою, що вчинила злочин невеликої тяжкості, якщо її діяння було кваліфіковано за статтею або відповідною частиною статті Особливої частини КК України, санкція якої передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Поряд з цим суддя зазначала про вірну кваліфікацію органом досудового слідства дій ОСОБА_6 за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його особою та вказувала, що ч.1 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до 2 років, або обмеження волі на той самий строк, а також за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, за що передбачена кримінальна відповідальність у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до 2 років, або обмеження волі на той самий строк.

Колегія суддів звертає увагу, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України відповідно до положень ч.2 ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків - діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Так, відповідно до ст. 45 КК України, однією, серед інших передбачених умов застосування положень зазначеної статті є вчинення особою кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, однак суддя ОСОБА_9 при обґрунтуванні застосування відносно ОСОБА_6 ст. 45 КК України допустилася помилки при класифікації інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень і зазначила неправильні мотиви прийнятого судового рішення, що є істотним порушенням вимог п.2 ч.1 ст. 372 КПК України щодо зазначення мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Таким чином встановлені судом апеляційної інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону у відповідності до положень ч.1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що згідно вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України тягнуть за собою безумовне скасування ухвали.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та вважає, що ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

З огляду на що, скасовуючи ухвалу суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, тобто положень ст. 45 КК України у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Разом з тим, під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасовано судове рішення та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, з врахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000939 від 01.10.2025 року відносно ОСОБА_6 за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3