Справа № 375/2/26
Провадження № 1-кс/375/17/26
УХВАЛА

27 лютого 2026 року

Слідчий суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, внесене в кримінальному провадженні № 0000002 від 02.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, заступника начальника слідчого відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором, начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Узин, Білоцерківського району Київської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта повна загальна середня, не депутат, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.02.2026 заступник начальника слідчого відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000002 від 02.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 до 03.04.2026.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2026 приблизно о 17 годині ОСОБА_5 приїхав до місця проживання своєї бабусі ОСОБА_9 та її співмешканця ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою переночувати в даному будинку.

Цього ж дня, 01.01.2026 приблизно о 17 годині 20 хв. ОСОБА_5 перебуваючи в середині будинку в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння розпочав сварку з ОСОБА_10 ..

Під час сварки у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 виник умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень.

З метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_5 діючи умисно, протиправно, передбачаючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, керуючись мотивом особистої неприязні, що раптово виникли на ґрунті сварки, перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, наніс йому удари руками в обличчя та вивів ОСОБА_10 на подвір`я будинку. Після цього ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, повалив ОСОБА_10 на ґрунтовий покрив поряд з порогом входу до будинку та умисно наніс, невстановлену в ході досудового розслідування кількість ударів руками та ногами в область обличчя та тулуба ОСОБА_10 , завдавши останньому фізичного болю та заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді шоку, множинних переломів ребер, закритої травми грудей, від яких ОСОБА_10 помер.

На переконання слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий вважає, що є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде:

переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10-ти років. Тому, варто врахувати наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрюваного, зокрема, у разі доведення його винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_5 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, підозра ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з використанням умов воєнного стану, посилює можливий рівень судової репресії;

незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на іншого підозрюваного та свідків, які безпосередньо стали очевидцями вчинення даних кримінальних правопорушень - умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи змінити свідчення;

вчинити інше кримінальне правопорушення, так як підозрюваний ОСОБА_5 , не має постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи викладене вище, слідчий стверджує, що в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що необхідно для виконання завдання кримінального судочинства, передбаченого ст. 2 КПК України для виконання якого орган досудового розслідування звертається із клопотанням до слідчого судді.

Підставою для продовження строку тримання під вартою слідчий зазначає те, що необхідно: отримати висновки судової молекулярно-генетичної експертизи, яка знаходяться на виконанні у Київському НДЕКЦ МВС України; повідомити про зміну раніше повідомленої підозри; виконати інші слідчі та процесуальні дії, у яких виникне необхідність під час досудового розслідування кримінального провадження; виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України, зокрема скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Результати експертиз відіграють ключову роль для повного та всебічного з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи тяжкість злочину, слідчим вбачається, що заявлені раніше ризики, що і раховані під час вирішення питання про обрання міри запобіжного заходу у нагляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , не зменшились та не перестали існувати, що дає слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Слідча ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Додатково зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази наявності ризиків, які наведені прокурорм..

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Зі змісту ухвали слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 04.01.2026 вбачається, що обираючи запобіжний захід, слідчим суддею було досліджено надані стороною обвинувачення докази, які свідчили про наявність як і обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння, так і наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

За приписами частини четвертої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Щодо обгрунтованості підозри

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань до відділення поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 виявила труп свого співмешканця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з видимими тілесними пошкодженнями на обличчі. Установлено, що 01.01.2025 у вечірній час, точного часу не встановлено, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 , спільно вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв між ними раптово виник словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_5 почав наносити почергові численні удари руками та ногами в обличчя, по голові та тулубу ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому численних переломів ребр, забою грудної клітини, шоку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер;.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, а саме:

-протоколом огляду місця події від 02.01.2026, відповідно до якого предметом огляду була садиба в АДРЕСА_2 , на якій було виявлено труп ОСОБА_10 ;

-повідомленням про причину смерті ОСОБА_10 від 02.01.2026, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_10 був шок, множинні переломи ребер, закрита травма грудей. Категорія смерті - насильницька;

-протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину;

-протоколом впізнання за фотознімками від 02.01.2026, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_14 , як особу, яку він підвозив до місця проживання потерпілого;

03.01.2026 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Матеріали кримінального провадження, на які посилається прокурор, при розгляді клопотання дають підстави вважати підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Щодо наявності ризиків

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, як передбачено правовою позицією ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя погоджується з позицією органу досудового розслідування у тій частині, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою 04.01.2026, продовжують існувати і на даний час.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування, суду або незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування і суду.

Слідчим суддею також враховано, що ОСОБА_5 раніше не судимий, працює, однак не має тісних соціальних зв`язків, які б сприяли зниженню зазначеного ризику.

Вказані обставини у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дають підстави обґрунтовано припускати можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Станом на дату постановлення даної ухвали досудове розслідування ще триває, отже, свідки у суді ще не допитані.

Отже існує ймовірність того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного.

З урахуванням схильності підозрюваного до вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів, а також обгрунтованою підозрою у вчиненні злочину у такому стані, слідчий суддя вважає наявним і ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховується: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (позбавлення волі на строк до 10 років); дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 (відсутність офіційного працевлаштування, раніше не судимого).

Мета, обставини та ризики, що були підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою є й надалі актуальними.

Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть цілодобового, в даному випадку не забезпечить виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_5 , з огляду на наявність високого ступеня ризику переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до матеріалів клопотання, слідчим у даному кримінальному провадженні призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, результатів дослідження по якій ще немає.

Відповідно до листа Київського НДЕКЦ від 18.02.2026, постанова слідчого перебуває на виконанні, експертиза буде закінчена до березня 2026 року.

Слідчий суддя погоджується із позицією сторони обвинувачення, що відсутність експертного висновку по вказаному експертному дослідженні свідчить про те, що слідчий не має об`єктивної можливості завершити досудове розслідування.

Водночас необхідність тримання підозрюваного під вартою з метою надання слідчому часу для підготовки зміненої підозри та виконання вимог ст. ст. 290, 291 КПК України, зокрема складення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, на переконання слідчого судді не можуть слугувати підставою для продовження строку дії вказаного запобіжного заходу.

Постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури від 25.02.2026 строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженні було продовжено до 03.04.2026.

На підставі вище наведеного, слідчий суддя, враховуючи викладені вище обставини, а також той факт, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , має високий ступінь суспільної небезпеки, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, дійшов висновку про задоволення клопотання. Адже у своїй сукупності вказані обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставин, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні - щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника слідчого відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 02.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , у межах строку досудового розслідування, до 03 квітня 2026 року.

Розмір застави, на підставі 1 частини 4 статті 183 КПК України, не визначати.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Повний текст ухвали складено 02.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1