Справа № 357/9193/25
У Х В А Л А

10.03.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000346 від 09.07.2024, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366-2 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

1.Стислий опис судового провадження та позиції учасників.

17.06.2025 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000346 від 09.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366-2 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2025 призначено підготовче судове засідання, а ухвалою від 28.11.2025 судовий розгляд.

05.03.2026 засобами електронної пошти та через систему «Електронний суд» захисником обвинуваченої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Клопотання мотивовано тим, що на час направлення до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 санкція ч.1 ст.366-2 КК України (у редакції Закону України від 04.12.2020 №1074-ІХ) декларування недостовірної інформації (умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

За таких обставин сторона захисту вважає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366-2 КК України (у редакції Закону України від 04.12.2020 №1074-ІХ), відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної ст.12 КК України, є кримінальним проступком. У зв`язку з цим, на думку сторони захисту, наявні підстави, передбачені п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Обвинувачена та її захисник у судовому засіданні клопотання підтримали та просили звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження, а процесуальні витрати на залучення експертів віднести на рахунок держави.

Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту заперечував, зазначивши, що станом на 12.10.2023 та 29.02.2024, тобто на час вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 , діяла редакція ч.1 ст.366-2 КК України (у редакції Закону України від 29.06.2021 №1576-ІХ), санкція якої передбачала покарання, зокрема у виді обмеження волі. За таких обставин, на думку прокурора, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України, можливе лише після спливу трьох років з дня вчинення кримінального правопорушення..

2. Обґрунтування правової позиції суду.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання захисника про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд зобов`язаний невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з положеннями ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Таке звільнення здійснюється виключно судом у порядку, встановленому законом.

Підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності визначені ст.49 КК України. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, або у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень 12.10.2023 та 29.02.2024.

Санкція ч.1 ст.366-2 КК України «Декларування недостовірної інформації» у редакції Закону України від 29.06.2021 №1576-ІХ, яка діяла на час вчинення інкримінованих діянь, передбачала покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Отже, санкція зазначеної норми передбачає можливість призначення покарання у виді обмеження волі, що відповідно до положень ст.12 КК України виключає віднесення такого діяння до кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а відтак строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у такому випадку становить три роки.

Посилання сторони захисту на редакцію ч.1 ст.366-2 КК України (у редакції Закону України від 04.12.2020 №1074-ІХ), яка передбачала менш суворе покарання, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час його вчинення. При цьому положення ст.5 КК України передбачають можливість застосування закону про кримінальну відповідальність, який пом`якшує кримінальну відповідальність особи, лише у випадку, якщо такий закон був прийнятий після вчинення кримінального правопорушення. Водночас редакція ч.1 ст.366-2 КК України, на яку посилається сторона захисту, діяла до моменту вчинення інкримінованих діянь та не є законом, який пом`якшує кримінальну відповідальність після їх вчинення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень 12.10.2023 та 29.02.2024. Враховуючи, що санкція ч.1 ст.366-2 КК України у редакції, чинній на момент вчинення інкримінованих діянь, передбачає покарання у виді обмеження волі, відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить три роки. Таким чином, строк давності щодо кримінальних правопорушень, інкримінованих за епізодом від 12.10.2023, спливає 12.10.2026, а щодо епізоду від 29.02.2024 28.02.2027. Станом на момент розгляду заявленого клопотання зазначені строки не закінчилися.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 49, 366-2 КК України, ст.ст. 284-288, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000346 від 09.07.2024, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366-2 КК України відмовити.

Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, винесене за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Повний текст ухвали оголошено 12.03.2026 о 17 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1