КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 18.12.2025 задоволено клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та обрано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що слідчий суддя не перевірив наявність підстав щодо доцільності тримання під вартою ОСОБА_7 та обрав запобіжний захід за відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На переконання захисника, сама лише тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів не є достатньою підставою для застосування

_____________________________________________________________________________________

Справа № 757/64090/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1810/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 найсуворішого запобіжного заходу та стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

ОСОБА_7 співпрацює з правоохоронними органами, має міцні соціальні зв`язки, перебуває у зареєстрованому шлюбі, є батьком семи дітей, чотири з яких є неповнолітніми і перебувають на його утриманні, не вчиняє перешкод кримінальному провадженню, не несе ризиків для досудового розслідування, а відтак, на переконання захисника, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та гарантує запобігання ризику переховування.

Обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без можливості застосування альтернативного запобіжного заходу суперечить положенням і нормам міжнародного законодавства.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду 02.03.2026 захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що 18.12.2025 було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, а повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді він отримав 23.12.2025, у зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який в режимі відеоконференцзв`язку заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 були присутні під час розгляду клопотання слідчого та оголошення вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді від 18.12.2025, однак не були присутні 22.12.2025 при оголошенні повного тексту оскаржуваної ухвали.

Як зазначив апелянт в апеляційній скарзі, копію повного тексту ухвали слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 18.12.2025 він отримав 23.12.2025.

Згідно висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №461/1434/18, у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її вступну та резолютивну частини, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали. У разі, якщо повний текст було складено пізніше, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки стороні захисту не були відомі мотиви прийнятого рішення, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001741 від 04.08.2020 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.07.2020 ОСОБА_7 добровільно набув громадянство РФ для створення відповідних правових наслідків.

Після цього ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно усвідомлюючи, що після набуття громадянства РФ його повноваження судді мають бути припинені і що він не має законного права на отримання суддівської винагороди, перебуваючи у не встановленому слідством місці, у період з 14.07.2020 по 30.09.2022 з метою протиправного заволодіння шляхом обману державними грошовими коштами територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області умисно не поінформував Державну судову адміністрацію України (далі - ДСА) та її територіальне управління в Луганській області (далі - ТУ ДСА в Луганській області), як про набуття ним громадянства іноземної держави - РФ, так і про необхідність припинення виплат йому грошових коштів як суддівської винагороди.

Реалізувавши за викладених обставин свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи в не встановленому слідством місці, протягом 14.07.2020 - 26.10.2022 у не встановлений слідством точний час, за невстановлених обставин, шляхом обману, зокрема умисного неповідомлення ДСА та її територіального управління в Луганській області як про факт набуття ним громадянства іноземної держави - РФ, так і про необхідність припинення йому виплат грошових коштів як суддівської винагороди, заволодів чужим майном в особливо великому розмірі, а саме: грошовими коштами, які надійшли на його банківський рахунок НОМЕР_1 як суддівська винагорода, у сумі 1 894 292,93 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, та які належали державі Україна в особі ТУ ДСА в Луганській області, розпорядившись ними на власний розсуд.

Крім цього, громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, протягом 07.12.2020 - 09.02.2022 надавав іноземній державі - рф та її представнику, ідентифікованому як співробітник відділу розвідки органу окупаційної адміністрації РФ на тимчасово окупованій території в Луганській області «міністерства державної безпеки «ЛНР» ОСОБА_10 , допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, яка полягала у наданні інформації щодо громадян України, зокрема про співробітника СБУ, у тому числі тієї, що містить їхні персональні дані.

29.05.2023 у межах вказаного кримінального провадження заступником Генерального прокурора ОСОБА_11 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману (шахрайство), з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 190 КК України.

29.10.2024 заступником начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 складено повідомлення про нову підозру ОСОБА_7 в державній зраді, тобто діяннях, умисно вчинених громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 111 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами від 08.04.2014 № 1183-VII, від 07.10.2014 № 1689-VII, які діяли на момент вчинення злочину).

12.12.2025 прокурором першого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , а саме у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману (шахрайство), з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 190 КК України; та у державній зраді, тобто діяннях, умисно вчинених громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 111 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами від 08.04.2014 № 1183-VII, від 07.10.2014 № 1689-VII, які діяли на момент вчинення злочину).

Вказані повідомлення про підозру опубліковано на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (31.05.2023, 31.10.2024, 12.12.2025) та газеті «Урядовий кур`єр» (№ 108 (7506) від 31.05.2023, № 227 (7887) від 08.11.2024, № 255 (8180) від 12.12.2025).

Постановою заступника начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 від 17.07.2023, у зв`язку із неприбуттям підозрюваного ОСОБА_7 за викликами, ураховуючи наявність відомостей про перебування ОСОБА_7 на території російської федерації, останнього оголошено в розшук.

18.12.2025 старший слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2025 задоволено клопотання слідчого та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_7 у порядку ч. 6 ст. 193 КПК Українизапобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 111 КК України.

На підставі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі доведення його винуватості, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваного надалі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 постійно перебуває на території російської федерації. Підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово викликався органом досудового розслідування повістками шляхом їх публікації на офіційному Веб-Сайті Офісу Генерального прокурора та у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», однак жодного разу не з`явився, про причини неявки орган досудового розслідування чи прокурора не повідомив, у зв`язку із чим останнього оголошено у розшук.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчим суддею при розгляді клопотання у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та його посилання на недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , у тому числі у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного надалі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Посилання захисника на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі, є батьком семи дітей, чотири з яких є неповнолітніми і перебувають на його утриманні, не вчиняє перешкод кримінальному провадженню, самі по собі не спростовують існування ризиків у кримінальному провадженні.

Доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки визначений ч. 6 ст. 193 КПК України порядок обрання запобіжного заходу підозрюваному за його відсутності, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук, не передбачає можливості обрання іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою.

Натомість, згідно положень вказаної норми, питання про застосування обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід, підлягає розгляду слідчим суддею після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотаннязахисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3