печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м.Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001359 від 02.11.2021,

В С Т А Н О В И В :

29.01.2026 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001359 від 02.11.2021, зокрема: автомобіль марки BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001359 від 02.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.209, ч.1, 2 ст.255 КК України.

19.08.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі №757/38210/25-к накладено арешт на автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів.

Заявник вказує, що придбання автомобіля відбулось у день проведення обшуку, тому наявність слідів вчинення правопорушення є сумнівним, як і відповідність ознакам речового доказу. Від часу вилучення, жодних процесуальних дій з автомобілем не проводилось, що підтверджує відсутність фактичної потреби у подальшому обмеженні права власності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підтримала та просила задовольнити.

Прокурор до суду подав письмові заперечення на клопотання про скасування арешту майна та просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001359 від 02.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.209, ч.1, 2 ст.255 КК України.

19.08.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі №757/38210/25-к накладено арешт шляхом встановлення заборони на відчуження автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, за необхідне зазначити наступне.

Статтями 7, 16 КПК України, визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За результатами судового розгляду клопотання про скасування арешту, безспірно було встановлено, що набуття активу у вигляді автомобіля преміум-класу, відбулось під час досудового розслідування кримінального провадження, близькою особою одного з фігурантів по справі пов`язаної із незаконним обігом наркотичних засобів.

Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовані у найменш обтяжливій для власника спосіб, а саме: лише в частині розпорядження майном, яке набуто дружиною ОСОБА_5 , який наразі переховується від органів досудового розслідування за кордоном, то твердження за клопотанням про безпідставне обмеження прав власності переслідує єдину мету - відчуження ТЗ, що опосередковано буде створювати сприятливі умови для подальшого переховування осіб та перешкоджанню встановленню об`єктивної істини по справі.

Час набуття прав власності, кожним чином не виключає відповідність ТЗ ознакам речового доказу по справі, визначеним ст.98 КПК України, що на теперішній час підтверджено судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001359 від 02.11.2021, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2025 по справі №757/38210/25-к на автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1