Справа № 635/9381/24
Провадження № 1-кп/635/690/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеконференції)

обвинуваченого ОСОБА_6

секретар судових засідань ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які предмети, речі та документи, які можуть підтверджувати вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, або таких, що можуть мати значення для кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він може виїхати на тимчасово окуповані території України або в РФ та переховуватись від суду. Крім того, він може знищити, сховати або спотворити будь-які предмети, речі та документи, які можуть підтверджувати вчинення ним інкримінованого йому злочину, або таких, які можуть мати значення у даному кримінальному провадженні. Також обвинувачений здійснив поширення інформації про місцезнаходження військовослужбовців та військової техніки ЗСУ, тому наявний ризик продовження ним злочинної діяльності на шкоду інтересам України. Враховуючи вказане, запобігання зазначеним ризикам не можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, вважає, що ризики, заявлені прокурором, є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними, а тому вважає клопотання про продовження строків запобіжного заходу стосовно обвинуваченого таким, що не підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0000126 від 25.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації та їх представнику допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2024 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.07.2024 без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 08.08.2024 без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 28.09.2024 без визначення розміру застави.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2024 року строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено до 22.11.2024 року включно, який потім неодноразово продовжувався, останній раз до 27 березня 2026 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 27 березня 2026 року.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 судом було встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, одружений, на вихованні неповнолітніх дітей не має, має зареєстроване місце проживання.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Отже, усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачений перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, в тому числі шляхом виїзду на тимчасово окуповані території України або в РФ, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, вчиненому в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України або її представникам, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку, як інкримінованого злочину, так і самої особи обвинуваченого. Тому у разі обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу він може отримати можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а отже наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Стосовно існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-які предмети, речі та документи, які можуть підтверджувати вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, або таких, що можуть мати значення для кримінального провадження, колегія суддів звертає увагу, що вказаний ризик був виключений судом як недоведений, про що зазначалось у попередніх ухвалах суду, тому посилання прокурором на його існування є недоречним.

В той час є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені у п. 1, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні і продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

ОСОБА_6 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою.

Стороною захисту не надано будь-яких доказів неможливості перебування обвинуваченого під вартою або які є підставою для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що судовий розгляд кримінального провадження триває,обвинувачений свою вину не визнав, свідки не допитані і усі докази не досліджені, колегія суддів приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо необхідності скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає доцільним не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 197, 199 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 02 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 02 травня 2026 року включно.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 06 березня 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3