Справа № 296/2935/26
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження № 0001626 від 24.11.2025, про проведення допиту неповнолітньої потерпілої під час досудового розслідування у судовому засіданні, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про проведення допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час досудового розслідування у судовому засіданні.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказує, що слідчим управління ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001626 від 24.11.2025, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 влітку 2021 року в денний час доби (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на розбещення малолітньої особи, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства, всупереч ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_7 , яка є племінницею та похресницею його дружини, діючи умисно, задовольняючи власну статеву пристрасть, з метою розбещення, збудження статевого інстинкту у малолітньої, посягаючи на її моральне та фізичне становлення, за допомогою свого мобільного телефону показував відео порнографічного характеру, а також вів з нею розмови на сексуальні теми, тим самим вчиняючи інтелектуальне розбещення потерпілої.

Крім того, у ОСОБА_6 , який будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, у червні 2024 року, більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено, виник злочинний умисел, направлений на вчинення сексуального насильства, не пов`язаного з проникненням в тіло іншої особи.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, перебуваючи на одинці з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що ОСОБА_5 є неповнолітньою, користуючись безпорадним станом потерпілої, в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, діючи умисно, не дивлячись на опір потерпілої, торкався руками її зовнішніх геніталій, грудей, тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_5 , без її добровільної згоди.

Крім того, ОСОБА_6 у грудні 2024 року, в денний час доби (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, перебуваючи з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наодинці у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою та її безпорадний стан, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, протиправно, проти її волі вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_7 , з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив зґвалтування.

У подальшому, взимку 2025 року ОСОБА_6 , в денний час доби (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, перебуваючи наодинці з неповнолітньою ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою та її безпорадний стан, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, протиправно, проти її волі вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_7 , з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив зґвалтування.

Крім того, взимку 2025 року, більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, вчинив сексуальне насильство, не пов`язане з проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи наодинці з ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_5 є неповнолітньою, користуючись її безпорадним станом, в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, діючи умисно торкався руками грудей неповнолітньої.

Крім того, на початку березня місяця 2025 року, у вечірній час доби, (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , діючи повторно, будучи особою, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, перебуваючи наодинці з неповнолітньою ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою та її безпорадний стан, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, протиправно, проти її волі вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_7 , з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив її зґвалтування, після якого потерпіла завагітніла.

У подальшою, у березні 2025 року, більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 Кримінального кодексу України, повторно вчинив сексуальне насильство не пов`язане з проникненням в тіло іншої особи.

Так, ОСОБА_6 перебуваючи наодинці з ОСОБА_5 , у квартирі АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_5 є неповнолітньою діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_5 , в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, діючи умисно, незважаєючи на її опір, руками торкався до грудей неповнолітньої, тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілої, без її добровільної згоди.

ОСОБА_6 , 25.11.2025р. повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

У даному кримінальному провадженні потерпілою від злочину сексуального характеру є неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що потерпіла проживає в одному населеному пункті, де проживав підозрюваний, зустрічі з якими зумовлюють у неповнолітньої посилення переживання психотравмувальної події.

Свідчення потерпілої мають суттєве значення для забезпечення неупередженого розслідування у кримінальному провадженні, з метою недопущення подальшої повторної травматизації дитини, впливу з боку зацікавлених осіб, що може призвести до втрати доказів.

На думку слідчої, в даному випадку наявні підстави для отримання показань неповнолітньої потерпілої у порядку ст. 225 КПК України, зокрема через існування психологічних ознак переживання психотравмувальної ситуації, що проявляються в негативних змінах в структурі особистості потерпілої, наявність суїцидальних спроб у останньої, що впливає на емоційний стан потерпілої, може унеможливлювати її допит у суді та вплинути на повноту чи достовірність показань.

Наявні підстави вважати, що пережиті неповнолітньою обставини, враховуючи вік та індивідуально психологічні особливості потерпілої, можуть вплинути на повноту чи достовірність її показань в подальшому, зокрема збереження в пам`яті травмуючих обставин та деталей, які мають важливе значення для доведення вини винної особи і які важко тримати в пам`яті неповнолітній особі. Крім того, враховуючи, що на території України продовжують мати місце факти збройної агресії Російської Федерації, це може призвести до втрати можливості допиту потерпілого в подальшому.

Крім того, враховуючи вік потерпілої, а також те, що в країні триває воєнний стан, остання може виїхати за кордон, в тому числі на постійне місце проживання, що унеможливить її подальший допит судом.

З огляду на вказане, під час розслідування кримінального провадження слідча просить допитати неповнолітню потерпілу для з`ясування всіх обставин вчинення відносно неї кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи необхідність проведення допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , серед іншого, слідча просить врахувати: вік потерпілої, можливий тиск з боку зацікавлених осіб, наявність у останньої психологічних ознак психотравми, що притаманні для сексуального психотравмування, які проявляються на психофізіологічному (порушення сну, повторювані сновидіння), емоційному (поява страхів, гнів, плаксивість), особистісному (замкнутість у собі, втрата відчуття довіри, недостатність самоконтролю, відчуття приниження) та поведінковому (специфічний страх кривдниками, уникнення соціальних контактів) рівнях.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 225 КПК України у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб.

Дана норма закону встановлює певні критерії проведення допиту свідків чи потерпілого на досудовому слідстві у судовому засіданні слідчим суддею, по-перше тільки у виняткових випадках пов`язаних із необхідністю такого допиту через існування небезпеки для життя і здоров`я потерпілого, його тяжкої хвороби або інших обставин через які допит такого потерпілого в наступному буде неможливо у судовому засіданні судом; по друге за обставин які можуть вплинути на повноту чи достовірність показань.

При цьому, аналіз положень ст. 225 КПК України свідчить про те, що клопотання повинно мати в своєму обґрунтуванні викладення конкретних й реальних причин та обставин, які вказують на необхідність отримання від певної особи, зокрема потерпілої, показань, і водночас існування на час подання й розгляду такого клопотання, чи в майбутньому до часу розгляду матеріалів кримінального провадження судом, небезпеки для життя і здоров`я потерпілої, її тяжкої хвороби, розвиток і наслідки якої створюють небезпеку для життя чи можуть викликати тяжкі наслідки для здоров`я особи, наявності інших обставин, що можуть унеможливити в майбутньому її допит у суді або вплинути на повноту чи достовірність показань.

Тобто, сторона кримінального провадження, яка ініціює допит потерпілої під час досудового розслідування в судовому засіданні, повинна довести необхідність проведення цих дій у відповідності до вимог ч. 1 ст. 225 КПК України.

Отже, розглядаючи клопотання про допит потерпілої в порядку ст. 225 КПК України, слідчий суддя, вивчаючи його зміст та матеріали, додані до нього, оцінює обґрунтованість клопотання і визначає, чи мають місце обставини, які зумовлюють допит зазначеної особи, та унеможливлюють його проведення під час судового засідання.

Обгрунтовуючи необхідність допиту неповнолітньої ОСОБА_5 , слідчий вказує, що пережиті неповнолітньою обставини, враховуючи вік та індивідуально психологічні особливості потерпілої, можуть вплинути на повноту чи достовірність її показань в подальшому, зокрема збереження в пам`яті травмуючих обставин та деталей, які мають важливе значення для доведення вини підозрюваної особи і які важко тримати в пам`яті неповнолітній особі.

З огляду на вказане, повне з`ясування у потерпілої відомостей про вчинення щодо неї кримінальнорго правопорушення, під час допиту в порядку ст. 225 КПК України, за участю кваліфікованого психолога, є запорукою убезпечення дитини від повторного негативного психотравмуючого впливу під час судового провадження.

Також, слідчий вказав, що на території України діє особливий правовий режим воєнний стан та продовжується збройна агресія Російською Федерацією, що може призвести до втрати можливості допиту потерпілої у подальшому, оскільки ОСОБА_5 має можливість в будь-який момент покинути країну.

Однак, доказів на підтвердження того, що потерпіла ОСОБА_5 має намір покинути країну, стороною обвинувачення не надано.

При цьому слід зазначити, що безпосередність дослідження показань в судовому засіданні при розгляді справи по суті (п.16 ч.1 ст. 7, ст. 23, ст. ст. 353, 354 КПК України) є однією із загальних засад кримінального провадження, направлених на реалізацію і дотримання «права на справедливий суд», закріпленого статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», і виключення з такого правила можливе лише у виняткових випадках, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я, тяжкої хвороби чи інших об`єктивних обставин, неможливо буде провести такий допит в судовому засіданні.

З матеріалів клопотання встановлено, що 21.11.2025р. старшим слідчим ОСОБА_3 та психологом ОСОБА_8 у приміщенні «Барнахус» за адресою: вул. Тараса Бульби-Боровця, будинок 34, місто Житомир, у присутності законного представника ОСОБА_9 , із застосуванням відеозйомки, було допитано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується протоколом допиту потерпілої.

Згідно висновку спеціаліста (клінічного психолога) ОСОБА_8 від 29.11.2025р., сукупність отриманих даних дає підстави вважати, що описані події негативно вплинути на психоемоційний стан ОСОБА_5 та сприяли формуванню реакцій, характерних для переживання психологічно складних або потенційно травматичних ситуацій.

Також, психолог ОСОБА_8 надала рекомендації, зокрема, щодо обмеження участі ОСОБА_10 у подальших процесуальних діях для запобігання повторної травматизації дитини.

Враховуючи те, що допит ОСОБА_5 у приміщенні «Барнахус» проведено, психологом надано висновок та відповідні рекомендації, зокрема щодо недоцільності у подальших процесуальних діях, та приймаючи до уваги те, що клопотання не містить передбачених законом обставин, які б давали слідчому судді підстави допитати потерпілу повторно під час досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 225, 309, ч. 2 ст.369, ч.3 ст.371, ст.372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про проведення допиту неповнолітньої потерпілої під час досудового розслідування у судовому засіданні відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1