Провадження 1-кп-195/26
ухвала

Іменем України

06 лютого 2026 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000951 від 22.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.28 ч.4 ст.111-1, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Обухівського районного суду Київської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.01.2026 матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2025 року за №0000951, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, направлено до Обухівського районного суду Київської області за підсудністю, для розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2026 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до 13.03.2026 включно.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, а саме просить змінити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Відповідно до якого зазначено, що під час утримання останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор» погіршився стан здоров`я, що унеможливлює забезпечення належного лікування в умовах попереднього ув`язнення. Стороною обвинувачення наявність жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не доведено, вважає що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подала до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПУ України. В обґрунтування зазначила, що стороною обвинувачення було порушено основоположне право обвинуваченого про чітке та зрозуміле інформування останнього щодо того, в якому кримінальному правопорушенні особа обвинувачується, а також про характер та причини висунутого проти неї обвинувачення. Формулювання обвинувачення ОСОБА_4 є такими, що суперечить принципу дії закону в часі, оскільки інкримінує особі діяння від 09.04.2021 року за ст.. 111-1 КК України, яка була введена в дію лише 03.03.2022, містить суперечності між фактичною та правовою стороною обвинувачення за ст.. 111-1 КК України, так як прокурор не навів жодного конкретного факту передачі матеріальних ресурсів державі-агресору, обмежившись лише посиланням на виконання законних адміністративних функцій Голови КРАІЛ, що не утворює об`єктивної сторони пособництва колабораціонізму, грубо порушує прав на захист за ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, містить ряд невстановлених органом досудового розслідування обставин, які відповідно до положень КПК України в обов`язковому порядку підлягають доказуванню в межах розгляду кримінального обвинувачення, реєстр матеріалів досудового розслідування складений із грубим порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України. Таким чином обвинувальний акт не відповідає імперативним вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України оскільки містить істотні недоліки у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема шляхом не визначення точного часу, місця та повного кола співучасників, а також неконкретне і формалізоване формулювання обвинувачення.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, зазначив, що утримується під вартою протягом тривалого часу, йому не надається медична допомога.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення даних клопотань, зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Ці фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість стороні захисту зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Щодо клопотання про зміну запобіжного заходу, вважає клопотання необґрунтованим, зазначає що ризики, про наявність яких зазначено в ухвалі суду продовжують існувати.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, головуючий суддя дійшов наступного висновку.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19.11.2025 постановленою у справі № 761/46670/25 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 17.01.2026 включно.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2026 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до 13.03.2026 включно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.01.2026 матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2025 року за №0000951, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, направлено до Обухівського районного суду Київської області за підсудністю, для розгляду.

Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до положень ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі Вренчев проти Сербії ).

Із матеріалів справи встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19.11.2025 постановленою у справі № 761/46670/25 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 17.01.2026 включно, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2026 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до 13.03.2026 включно.

Під час застосування та продовження строків запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 , суддею враховано обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, а під час зміни запобіжного заходу та продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, враховано існування обставин, які вказують на те, що заявлені ризики не зменшилися.

Відповідно до положень частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Згідно приписів частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що матеріали клопотання захисника ОСОБА_5 не містять належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо дійти висновку про зміну запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Суд також враховує, що за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій, перелік яких визначений у ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних дій, спрямованих на пособництво провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, за попередньою змовою групою осіб, незаконному зберіганні без мети збуту наркотичного засобу, обіг якого заборонено, у великих розмірах, а також на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також те, що як встановлено матеріалами досудового розслідування ОСОБА_4 разом із особами здійснював протиправні дії протягом тривалого часу, є обґрунтовані підстави вважати, що залишаючись на волі, він у подальшому може продовжити свою злочинну діяльність, тому суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід ОСОБА_4 , ніж тримання під вартою на даному етапі судового провадження не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, враховуючи в сукупності зазначені вище ризики, які, на думку суду, є досить вагомими і достатніми для залишення застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд доходить висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на запобіжний захід який не пов`язаний з триманням під вартою - задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд, крім іншого, має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Порядок складання обвинувального акту, відомості, які має містити обвинувальний акт та документи, які додаються до обвинувального акту передбачено ст. 291 КПК України. Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. При цьому обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, що повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору, визначені п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Статтями 109, 291 КПК України передбачено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог. Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, для чого є необхідність встановлення невідповідності такого акту положенням цієї статті. При цьому повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Даний обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону. В обвинувальному акті відображено всі необхідні відомості, які він має містити, зокрема викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення. При його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Що стосується доводів сторони захисту щодо відсутності чіткого формулювання обвинувачення, то слід зазначити, що формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.

Зазначені захисником обвинуваченого підстави для повернення обвинувального акту, не є істотними та такими, що є перешкодою для прийняття судом рішення відповідно до вимог ст. 314 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зауваження сторони захисту щодо обвинувального акта, зазначені у клопотанні про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, не дають підстав для його повернення та не перешкоджають призначенню судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. 2, 7, 291, 176-179, 181, 194, 196, 314-316, 331, 369, 372, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта - відмовити.

Зобов`язати адміністрацію Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України невідкладно забезпечити належний медичний огляд ОСОБА_4 відповідно до стану здоров`я та надати Обухівському районному суду Київської області інформацію щодо стану його здоров`я.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.02.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_1