Справа № 635/9431/21
н/п 1-кс/953/1344/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

потерпілої: ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001271 від 05.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № № 0001271 від 05.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Заява мотивована таким:

- суд відкрив та провів підготовче судове засідання у справі у відсутності сторони захисту адвоката ОСОБА_9 (не зважаючи на думку обвинуваченого щодо обов`язкової участі під час проведення підготовчого засідання саме цього адвоката) і адвокат не зміг подати клопотання про повернення обвинувального акту;

- клопотання захисту від 31.10.2024 щодо повернення обвинувального акту залишено судом без належного реагування (ухвали суду не існує);

- клопотання захисту про повернення до підготовчого засідання розглянуто судом шляхом відмови у задоволенні клопотання в усній формі, що позбавило сторону захисту права на оскарження судового рішення;

- суд під час підготовчого судового засідання не змінив запобіжний захід обвинуваченому та не розглянув клопотання обвинуваченого та захисника щодо про повернення застави;

- суд не розглядає клопотання сторони захисту, посилаючись на стадію судового розгляду, проте розглядає клопотання потерпілої сторони;

- суд відмовив у видачі копій записів судового збору без сплати судового збору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 10.03.2026 заяву передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Заява була призначена до розгляду на 11.03.2026.

Від судді ОСОБА_8 надійшла заява від 10.03.2026, в якій вона просила проводити розгляд заяви про відвід за її відсутності, вказала, що проти заявленого відводу заперечує, вважає, що підстави для відводу судді відсутні.

У судове засідання 11.03.2026 з`явився обвинувачений ОСОБА_7 , його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_4 та прокурор. Інші учасники судового провадження у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується довідками суду.

Прокурор та потерпіла вважали за можливе здійснювати розгляд заяви у відсутність інших учасників, обвинувачений та його захисники залишили це питання на розсуд суду.

Суд, ураховуючи належне повідомлення учасників кримінального провадження, думку присутніх учасників, заяву судді ОСОБА_8 дійшов висновку про можливість розгляду заяви у відсутність інших учасників, ураховуючи їх повідомлення і те, що їх участь не є обов`язковою.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисники підтримали доводи викладені у заяві про відвід судді та просили її задовольнити. Вказали, що підставами відводу є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді та процесуальні порушення під час розгляду справи. Прокурор та потерпіла проти заяви заперечили, просили відмовити в її задоволенні.

Суд, розглянувши заяву про відвід, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід (ст. 80 КПК України).

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75 КПК України.

У заяві про відвід захисник не визначає чітко пункт частини першої статті 75 КПК України, за яким заявлено відвід. Доводи заяви зводяться фактично до підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 74 КРК України, а саме за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Також у судовому засіданні захисник вказав про незгоду з рішеннями судді ухваленими у кримінальному провадженні.

Оцінивши наведені стороною захисту підстави для відводу судді ОСОБА_8 суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу об`єктивним та неупередженим знайшли своє відображення в усталеній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ "Олександр Волков проти України" від 09 квітня 2013 року, зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Також, у справі "Білуха проти України" від 09 листопада 2006 року ЄСПЛ прийшов до висновку, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Необхідно зазначити, що сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

Так, зі змісту заяви про відвід вбачається, що заявник фактично не погоджується з процесуальними рішеннями судді, ухваленими у межах кримінального провадження, більшість з яких ухвалена на стадії підготовчого провадження.

Заявник вказує, як одну із підстав для відводу закриття підготовчого провадження 04.03.2024 без участі захисника ОСОБА_6 , що не дало змогу подати клопотання про повернення обвинувального акту

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд, у складі судді ОСОБА_8 , після отримання обвинувального акту 26.10.2023 (протокол автоматизованого розподілу) ухвалою від 27.10.2023 призначив підготовче судове засідання на 03.11.2023. підготовче засідання неодноразово відкладалось через неявку прокурора та захисника, зокрема, до 04.03.2024.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у підготовчих судових засіданнях 01.12.2023, 10.01.2024, 04.03.2024 був присутній захисник ОСОБА_5 , що підтверджується журналами судових засідань та ухвалою від 04.03.2024. також не заперечувалось учасниками кримінального провадження.

З журналу судового засідання від 04.03.2024 вбачається, що захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив, що вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню. Тобто відповідне питання було порушено перед судом. Однак, відповідних обставин суд не встановив та призначив справу до судового розгляду. Відповідно, сторона захисту реалізувала своє право на висловлення своєї позиції стосовно повернення обвинувального акту у підготовчому засіданні, а тому доводи захисника ОСОБА_6 , що таке право не було реалізоване саме нею, без наведення конкретних аргументів чому таке право мало бути реалізовано саме нею, визнаються необґрунтованими.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що з моменту призначення підготовчого засідання і до призначення справи до судового розгляду минуло більше чотирьох місяців (27.10.2023 призначено підготовче засідання і 04.03.2024 призначено до судового розгляду). Захисник не вказує, що саме перешкоджало їй протягом чотирьох місяців подати відповідне письмове клопотання. А тому такі доводи суд визнає необґрунтованими. З цих же підстав суд вважає недостатньою підставою для відводу відсутність захисника ОСОБА_6 під час вирішення питання про призначення справи до судового розгляду, оскільки обвинувачений також мав іншого захисника ОСОБА_5 , який був присутнім у судовому засіданні 04.03.2024, висловив позицію сторони захисту, яка була врахована судом.

Також суд звертає увагу, що вказані події мали місце в березні 2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

При цьому сторона захисту не вказує, чому заява про відвід, підставою якої є обставини 2024 року, з моменту яких минуло два роки, заявлена тільки зараз, що не відповідає положенням ч. 4 ст. 80 КПК України та є підставою для відмови у її задоволенні.

Решта доводів захисника стосується незгоди з ухваленими процесуальними рішеннями судді у справі, як то повернення обвинувального акту (питання про яке вирішувалось у підготовчому засіданні 04.03.2024), відмови у повернені до підготовчого провадження, та, відповідно, до положень ст. 75 КПК України не може бути підставою для відводу суду. Також незгода з ухваленими рішеннями згідно з усталеною практикою Верховного Суду не може бути підставою для відводу судді у справі,оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді справ. Незгода з рішенням суду може бути підставою для апеляційного оскарження.

Щодо порядку ухвалення рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 371 КПК України ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання. Тобто положеннями процесуального законодавства передбачено можливість постановлення ухвал з їх занесенням до протоколу судового засідання. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України, а тому доводи захисту щодо неможливості оскарження усних ухвал визнаються необґрунтованими.

Щодо доводів заявника стосовно порядку розгляду кримінального провадження по суті і забезпечення принципів верховенство права і презумпція невинуватості (ст. 7 КПК України), то суд зазначає, що на сьогодні триває кримінальне провадження і здійснюється його розгляд судом. Жодних доказів на підтвердження того, що суд, який здійснює розгляд кримінального провадження, допустився порушення вказаних принципів, висловився щодо винуватості / невинуватості особи (презумпція невинуватості), вийшов за межі обвинувачення, суду не надано. А тому посилання заявниці на порушення вказаних принципів визнається необґрунтованим.

При цьому суд зазначає, що під час вирішення питання про відвід, суд перевіряє наявність або ж відсутність підстав для такого передбачених ст. 75 КПК України. Надавати оцінку ухваленим у кримінальному провадженні рішенням є компетенцією суду апеляційної інстанції. А тому незгода з рішеннями суду, не може бути підставою для відводу, оскільки такі визначені ч. 1 ст. 75 КПК України.

З приводу "помилки", "описки" в обвинувальному акті, то оцінку вказаній обставині надає суд, який розглядає справу. Припущення, яким чином буде вирішено таке питання в контексті меж судового розгляду, не є підставою для відводу в розумінні ч. 1 ст. 75 КПК України, а тому також відхиляється судом.

Доводи щодо відводу секретарю судового засіданню також не можуть бути прийнятті в якості підстави для відводу судді, оскільки таким обставинам було надано оцінку судовим рішенням, яке не підлягає переоцінці під час вирішення питання про відвід судді.

Оцінюючи зазначені доводи з точки зору наявності підстав для відводу судді ОСОБА_8 суд вважає за необхідне зазначити, що такі доводи фактично зводяться до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями у справі, що стосуються розгляду справи і не можуть бути підставою для відводу. Доводи заявника будуються на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, однак не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Суд зазначає, що можливі порушення норм процесуального права при розгляді справи, можуть бути підставою для апеляційного перегляду рішення суду, подання скарги на дії судді, однак не можуть бути підставами для відводу судді, оскільки сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше судовий процес можна перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Отже, оскільки заявлений відвід судді ОСОБА_8 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б вказували на наявність підстав, передбачених ст. 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про її заінтересованість чи упередженість, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. 7, 75, 77, 80, 81, 370 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001271 від 05.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11.03.2026.

Суддя ОСОБА_10