Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/405/26
Номер провадження1-кп/173/97/2026
УХВАЛА

іменем України

19 лютого 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження (ЄРДР № 0011001 від 10.06.2025) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мінжир, Котовського району, Молдова, громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Захисник клопотання мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 має бажання та намір продовжувати військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , надає згоду на звільнення його судом від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України та п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України і просить суд закрити кримінальне провадження.

Також зазначає, що ТВО командира військової частини НОМЕР_2 надав письмову згоду на продовження ОСОБА_4 військової служби у вказаній військовій частині.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини та просили звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України та закрити кримінальне провадження.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, йому роз`яснено про право заперечувати проти клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та не оспорюється учасниками судового провадження, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно- психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні з 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб - до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 303 від 12 жовтня 2024 року, солдата ОСОБА_4 призначено курсантом навчального взводу навчальної роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 в розумінні вимог ст.ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину, та останньому було достеменно відомо про несення військової служби під час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України єконституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

17 листопада 2024 року, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи в подальшому реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, під час мобілізації на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, 17 листопада 2024 року самовільно залишив місце служби - місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, та був незаконно відсутній на службі до 10 грудня 2025 року.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно зі ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Частиною 5 ст. 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , призваний на військову службу за мобілізацією, раніше за ст. 407, 408 КК України не судимий, має намір продовжити проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє підстави звільнення від кримінальної відповідальності та йому роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження відповідно до положень ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, а також безумовну можливість судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Згідно з листом ТВО командира військової частини НОМЕР_2 від 07.02.2026, командування військової частини НОМЕР_2 дає згоду на продовження проходження військової служби в ОСОБА_4 , з подальшим призначенням його на вакантну посаду номер обслуги кулеметного відділення кулеметного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , ВОС-101533А, ШПК «солдат».

Отже, наявні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно висловив своє бажання продовжити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , факт звернення обвинуваченого до військової частини також підтверджується письмовою згодою ТВО командира військової частини НОМЕР_2 , суд доходить висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження, а тому клопотання захисника підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.02.2026.

Ухвалою суду від 06.02.2026 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.04.2026.

На теперішній час останній утримується в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки ОСОБА_4 звільняється від кримінальної відповідальності, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід скасувати та його необхідно негайно звільнити з-під варти.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 284-286, 288, 370-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР 10.06.2025 за № 0011001 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - закрити.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 з дня прибуття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до військової частини (місця проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, призначити ОСОБА_4 на посаду у військовій частині НОМЕР_2 для проходження військової служби.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1