490/2658/26 27.03.2026
н/п 1-кс/490/1421/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу адвоката ОСОБА_2 про негайне звільнення та протиправні дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо незаконного затримання, на протиправні дії працівників поліції щодо не внесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі громадянина ОСОБА_3 ,-

встановив:

Адвокат ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою, як вказано, про негайне звільнення та протиправні дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного затримання, на протиправні дії працівників поліції щодо не внесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі громадянина ОСОБА_3 , в якій просив:

прийняти та негайно розглянути дану скаргу; негайно постановити ухвалу, якою зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи; зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 затриманий та утримується у даній установі; у разі перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у ІНФОРМАЦІЯ_4 , негайно доставити останнього до слідчого судді; зобов`язати органи досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ст. 146 КК України).

Вивчивши зміст скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Таким чином, вимоги скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в частині оскарження дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного затримання ОСОБА_3 виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України та не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст.206 КПК України.

Проте ч.4 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч.6 ст.9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

З урахуванням наведеного, у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в частині оскарження дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного затримання ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки таке не може бути оскаржено слідчому судді.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Виходячи з аналізу положень ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі вказаної вище заяви не пізніше 24 годин після її надходження до відповідного органу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що 26.03.2026 року адвокат ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до ГУНП в Миколаївській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань має відбутися у строк не пізніше 24 годин після її надходження до відповідного органу, а звернення зі скаргою до слідчого судді, у разі невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, має відбуватися у період з 28.03.2026 року по 06.04.2026 року включно.

Дану скаргу подано до суду 26.03.2026 року, тобто до початку строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, тобто фактично скаржник станом на час подання скарги ще не набув права на звернення до слідчого судді зі скаргою щодо оскарження вищевказаної бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається в тому числі і в разі, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

До того ж, діючим кримінальним процесуальним законом взагалі не передбачено можливість звернення до слідчого судді у одній скарзі, в якій йдеться про оскарження дій чи бездіяльності як різних посадових осіб та органів досудового розслідування, так і з окремих різних підстав.

Керуючись ст.ст.206, 303,304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 про негайне звільнення та протиправні дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного затримання - відмовити.

Матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 на протиправні дії працівників поліції щодо не внесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі громадянина ОСОБА_3 повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1