Провадження № 11-сс/824/2376/2026 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП № 1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 24.06.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000735 від 09.05.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року в задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що саме на заявника покладається обов`язок щодо збирання доказів на підтвердження його позиції, а оскільки до матеріалів скарги не було долучено оскаржувану постанову, що свідчить про відсутність у слідчого судді предмету розгляду скарги, то в задоволенні скарги ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказав про незаконність оскаржуваної ухвали. На обґрунтування своєї позиції зазначив про те, що оскаржувана постанова заявнику всупереч вимог КПК України не надсилалась, про що зазначено по тексту скарги, а можливості фізично ознайомитися з матеріалами кримінального провадження він не має у зв`язку з відсутністю в м. Київ та критичною ситуацією з електропостачанням. Зауважив, що слідчий суддя неодноразово зобов`язував дізнавача надати матеріали кримінального провадження для огляду, чого зроблено не було, але замість притягнення дізнавача до відповідальності, суд переклав відповідальність на заявника та відмовив в задоволенні скарги. Просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою постанову дізнавача про закриття кримінального провадження скасувати.

ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з`явився, в прохальній частині поданої апеляційної скарги просив розгляд справи провести за його відсутності.

Уповноважена особа Шевченківського УП ГУНП у м. Києві до суду також не з`явилась, були повідомлені про дату та час розгляду справи, причини неявки не повідомили.

Неявка учасників, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача від 24.06.2025 року про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вказав, що саме на заявника покладається обов`язок щодо збирання доказів на підтвердження його позиції, а оскільки до матеріалів скарги не було долучено оскаржувану постанову, що свідчить про відсутність у слідчого судді предмету розгляду скарги.

Однак вказані висновки слідчого судді не ґрунтуються ні на матеріалах провадження, ні на вимогах кримінального процесуального закону та погодитись із ними неможливо.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Виходячи з вищевказаних положень кримінального процесуального закону, прийняти рішення про відмову в задоволенні скарги слідчий суддя може лише за результатами розгляду такої скарги, тобто після всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, тоді як слідчий суддя по суті скаргу не розглянув, не оцінив викладені в ній доводи та формально відмовив в її задоволенні з підстав не надання заявником копії постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, яку слідчий суддя не позбавлений можливості самостійно витребувати та дослідити, що свідчить про те, що викладені в скарзі доводи не в повній мірі стали предметом судового контролю. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець не пов`язує необхідність відмови у задоволенні скарги у зв`язку з не наданням заявником копії постанови дізнавача про закриття кримінального провадження та її не долученням до матеріалів скарги, а тому таку відмову за наявності вказаних обставин неможливо визнати обґрунтованою.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що, приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , поза увагою слідчого судді залишились наведені в скарзі доводи заявника про те, що постанова про закриття кримінального провадження йому не вручалась, а про її існування ОСОБА_6 дізнався 27.11.2025 року з відповіді Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, з якої вбачається направлення заявнику лише витягу з ЄРДР, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 284 КПК України, проте таким доводам заявника слідчий суддя не надав відповідної оцінки, формально відмовивши у задоволенні скарги.

Наведене свідчить про те, що слідчий суддя зробив висновки про необхідність відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 без розгляду скарги по суті, що є порушенням кримінального процесуального закону.

Наведені вище порушення вимог КПК Україниперешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вони, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України визнаються істотними порушеннями кримінального процесуального закону, за наявності яких ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду скарги в суді першої інстанції, оскільки розгляд справи по суті слідчим суддею фактично не проводився.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст., 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року скасувати.

Призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4