КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/346/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1962/2026 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 наухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, у кримінальному провадженні № 0000054 від 09 січня 2026 року,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

Просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на 60 днів без визначення застави.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 09 січня 2026 року близько 08 години 30 хвилин дільничними офіцерами поліції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оперуповноваженим ОСОБА_13 , які відповідно до Закону України «Про національну поліцію» є службовими особами правоохоронного органу Національної поліції України, перебуваючи у форменому одязі, разом з представником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 , який також перебував у форменому одязі, здійснювали заходи з оповіщення населення щодо мобілізації на території Дніпровського району міста Києва.

Слідчий вказував, що знаходячись неподалік будівлі № 2/1 по вулиці Віталія Шимановського у місті Києві, вказаними особами було помічено ОСОБА_8 , який в свою чергу помітивши працівників поліції та РТЦК та СП, намагався втекти. У зв`язку з необхідністю встановлення особи ОСОБА_8 та у відповідності до п. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» необхідністю перевірки його документів поліцейські наздогнали ОСОБА_8 , який на законну вимогу поліції відмовився надавати документи та намагався залишити місце, де його було зупинено.

З метою встановлення анкетних даних ОСОБА_8 , відносно нього було застосовано фізичну силу та спецзасіб - кайданки для припинення опору та подальшого доставлення до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві. ОСОБА_8 було поміщено на середину заднього сидіння автомобіля «SsangYong», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_14 , на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_12 , на задньому пасажирському сидінні зліва від ОСОБА_8 перебував ОСОБА_11 , а справа - ОСОБА_13 .

Під час руху до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, проїжджаючи по вул. Краківській, неподалік будинку № 18, у ОСОБА_8 з метою перешкоджання діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету, уникнення затримання та подальшої відповідальності за вчинення опору представникам влади, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення вбивства службових осіб, які його затримали та доставляли.

З цією метою, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, маючи на меті спричинення вбивства інших осіб, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним, що він затриманий працівниками правоохоронного органу, дістав з наявного при ньому рюкзака предмет, схожий на пістолет, який направив в живіт ОСОБА_11 .

ОСОБА_11 в цей час перехопив руку ОСОБА_8 та відвів ствол пістолета дещо в сторону, а тому ОСОБА_8 здійснивши один постріл, влучив кулею ОСОБА_11 в праву руку, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального дотичного поранення правого передпліччя, однак не спричинив смерть ОСОБА_11

ОСОБА_8 , було затримано, а потерпілого ОСОБА_11 з отриманими внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 тілесними ушкодженнями було доставлено до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 3» та надано медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, а саме - замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

09 січня 2026 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09 січня 2026 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2026 року клопотання слідчого - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Державній установі Київському слідчому ізоляторі Міністерства Юстиції строком на 60 днів, без визначення суми застави.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що є підстави вважати, що з боку підозрюваного існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на свободі та будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій; може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи насильницький характер дій, що інкримінуються підозрюваному.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , 12.01.2026 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжних заходів обставин про те, що підозрюваний намагатиметься переховуватись від органів досудового розслідування чи вчиняти інші дії, направлені на протидію розслідуванню, буде впливати на потерпілого та свідків, недостатньо. Зазначене повинне підтверджуватись відповідними матеріалами, доказами, які має право дослідити суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Жодних належних та допустимих доказів того, що підозрюваний буде впливати на свідків, потерпілого, які є працівниками поліції, намагатиметься переховуватись від органів досудового розслідування, будучи раніше не судимим, вчинятиме інші кримінальні правопорушення, немає.

Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, міркуваннях.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду з наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника, задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 09 січня 2026 року близько 08 години 30 хвилин дільничними офіцерами поліції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оперуповноваженим ОСОБА_13 , які відповідно до Закону України «Про національну поліцію» є службовими особами правоохоронного органу Національної поліції України, перебуваючи у форменому одязі, разом з представником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 , який також перебував у форменому одязі, здійснювали заходи з оповіщення населення щодо мобілізації на території Дніпровського району міста Києва.

Знаходячись неподалік будівлі № 2/1 по вулиці Віталія Шимановського у місті Києві, вказаними особами було помічено ОСОБА_8 , який в свою чергу помітивши працівників поліції та РТЦК та СП, намагався втекти. У зв`язку з необхідністю встановлення особи ОСОБА_8 та у відповідності до п. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» необхідністю перевірки його документів поліцейські наздогнали ОСОБА_8 , який на законну вимогу поліції відмовився надавати документи та намагався залишити місце, де його було зупинено.

З метою встановлення анкетних даних ОСОБА_8 , відносно нього було застосовано фізичну силу та спецзасіб - кайданки для припинення опору та подальшого доставлення до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві. ОСОБА_8 було поміщено на середину заднього сидіння автомобіля «SsangYong», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_14 , на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_12 , на задньому пасажирському сидінні зліва від ОСОБА_8 перебував ОСОБА_11 , а справа - ОСОБА_13 .

Під час руху до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, проїжджаючи по вул. Краківській, неподалік будинку № 18, у ОСОБА_8 з метою перешкоджання діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету, уникнення затримання та подальшої відповідальності за вчинення опору представникам влади, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення вбивства службових осіб, які його затримали та доставляли.

З цією метою, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, маючи на меті спричинення вбивства інших осіб, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним, що він затриманий працівниками правоохоронного органу, дістав з наявного при ньому рюкзака предмет, схожий на пістолет, який направив в живіт ОСОБА_11 .

ОСОБА_11 в цей час перехопив руку ОСОБА_8 та відвів ствол пістолета дещо в сторону, а тому ОСОБА_8 здійснивши один постріл, влучив кулею ОСОБА_11 в праву руку, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального дотичного поранення правого передпліччя, однак не спричинив смерть ОСОБА_11

ОСОБА_8 , було затримано, а потерпілого ОСОБА_11 з отриманими внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 тілесними ушкодженнями було доставлено до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 3» та надано медичну допомогу.

Слідчий вказував, що 09 січня 2026 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09 січня 2026 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді суду першої інстанції суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, всупереч твердженням апелянта, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому було вислухано підозрюваного, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень передбачених ст. 348 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, майновий стан підозрюваного, його вік, міцність соціальних зв`язків.

Також слідчим суддею у судовому засіданні, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348 КК України. Інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення є особливо тяжким, за якими передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, максимальна межа яких, становить строк до 15 років.

Таким чином, наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, може впливати на свідків та експертів, уникати від досудового розслідування та суду. Тому, слідчий суддя обґрунтована вважав необхідним застосувати щодо ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 , до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Колегія суддів бере до уваги, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, під час подальшого досудового розслідування.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру повідомлену ОСОБА_8 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому, колегія суддів, враховуючи конкретний характер інкримінованих підозрюваному дій, вважає, що дані на які посилається сторона захисту не нівелюють ризиків, крім того, такі дані існували і в період кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється остання.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, доведеність існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, особу підозрюваного та конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 колегія суддів вважає доведеним, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 , а тому були наявні підстави для задоволення клопотання слідчого та застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкриміновані злочини не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням вказаних обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: якщо воно вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, виходячи із конкретних обставини інкримінованих підозрюваному діянь, не знайшов підстав для визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в апеляційній скарзі колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4