Справа № 203/231/26
Провадження № 1-кс/0203/915/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_5 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку у кримінальному провадженні № 0000090 від 18.11.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000090.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 19.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 14.01.2026 у справі №203/231/26 було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності та в якій мешкає ОСОБА_6 . Під час проведеного обшуку було виявлено та вилучено майно за визначеним переліком, яке постановою від 19.01.2026 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Слідчий зазначає, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 167 Кримінального процесуального кодексу України, тому просить накласти на них арешт на підставі п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, в частині грошових коштів на підставі п.3 ч.1 ст. 170 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник власника майна проти задоволення клопотання заперечував, надав докази належності грошових коштів ОСОБА_7 .

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами клопотання підтверджується, що у провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві від 18.11.2025 перебуває кримінальне № 0000090 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 14.01.2026 у справі №203/231/26 було надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності та в якій мешкає ОСОБА_6 , з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення:

-системних блоків персональних комп`ютерів (СБПК), планшетів, моноблоків, ноутбуків (ППК), моніторів та гарнітур, серверного обладнання та іншої комп`ютерної техніки, носіїв електронної інформації (флеш-карти будь-якого формату, USB-носіїв, носіїв на жорстких магнітних дисках (HDD), носіїв на твердотільних дисках (SSD), зовнішніх переносних пристроїв зберігання інформації, що задіяні для здійснення протиправної діяльності;

-мобільного телефону, що належить ОСОБА_6 , сім-картки мобільного оператора «ВФ Україна» за номером НОМЕР_1 ;

-мобільних терміналів, сім-карт та карткоутримувачів, засобів комутації, телекомунікаційного та іншого обладнання, пристроїв та приладів, які забезпечують доступ до локальної мережі, всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет та документи щодо права доступу до мереж зв`язку, оплати за їх використання;

-чорнових записів;

-грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

19.01.2026 на підставі цієї ухвали було проведено обшук зазначеної квартири, під час якого виявлено та вилучено: 41 750 доларів США (1 купюра номіналом 50 доларів, 417 купюр номіналом 100 доларів); 2700 євро (5 купюр номіналом 500 євро, 2 купюри номіналом 100 євро); 60 000 гривень (10 купюр по 200 гривень, 20 купюр по 500 гривень, 48 купюр по 1000 гривень); паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт громадянина України НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дозвіл на зброю НОМЕР_4 № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 , виданий 27.11.2019.

Постановою слідчого від 19.01.2026 зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

20.01.2026 ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000090 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 369-2 КК України.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, слідчий зазначив, що вилучене майно, окрім грошових коштів, є речами, що мають значення для кримінального провадження і визнані речовими доказами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Аналізуючи наведене та встановлені обставини, матеріали клопотання, суд доходить висновку про недоведеність, що вилучене майно (паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт громадянина України НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дозвіл на зброю НОМЕР_4 № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 , виданий 27.11.2019) відповідає ознакам, визначеним ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України.

В частині накладення арешту та грошові кошти клопотання обґрунтоване п.3 ч.1 ст. 170 КПК України, оскільки санкція ч.3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання з конфіскацією майна.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що протокол обшуку від 19.01.2026 містить зауваження власника приміщення ОСОБА_11 в частині того, що вилучені грошові кошти є її особистими заощадженнями, задекларованими відповідно до чинного законодавства.

У судовому засіданні 06.02.2026 представником власника майна були надані декларації за 2024, 2025 рік, подані ОСОБА_7 , зі змісту яких вбачається, що станом на кінець 2025 року грошові кошти, на які просить накласти арешт слідчий, були задекларовані суб`єктом декларування. Отже, відсутні підстави вважати, що власником грошових коштів є підозрюваний ОСОБА_6 , що виключає наявність підстав для застосування положень п. 3 ч.1 ст. 170 КПК України у даному випадку.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_5 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку у кримінальному провадженні № 0000090 від 18.11.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повний текст ухвали складений та проголошений 10.02.2026 о 17.10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1