Провадження № 1-кп/742/346/26
Єдиний унікальний № 742/532/26
УХВАЛА

29 січня 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Прилуки угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001266 від 16.12.2025 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, одруженої, уродженки м. Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.1141 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачена - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.1141 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, яка укладена 16.01.2026 р. між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 . Обвинувачена та її захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, проаналізувавши зміст угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам ст.472 КПК України, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.474 КПК України, після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про затвердження угоди про визнання винуватості чи відмовити у затвердженні у разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.

Згідно ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

З дослідженої судом угоди про визнання винуватості від 16.01.2026 р. судом встановлено, що сторони погодили призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.28 ч.1 ст.1141 КК України у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України без визначення тривалості іспитового строку.

Суд наголошує, що застосування ст.75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням) за своєю правовою природою нерозривно пов`язане з встановленням іспитового строку, тривалість якого визначена законом і є обов`язковою складовою міри процесуального примусу. Відсутність в угоді узгодженої тривалості іспитового строку свідчить про неповноту домовленостей щодо істотних умов покарання.

Оскільки суд позбавлений права самостійно втручатися в зміст угоди та доповнювати її новими умовами, таке упущення робить угоду юридично нікчемною в частині визначеного покарання та порушує принципи добровільності та диспозитивності, на яких базується процедура укладення угоди.

З огляду на те, що узгоджене сторонами покарання в угоді про визнання винуватості не передбачає тривалості іспитового строку, який є обов`язковим елементом при застосуванні ст.75 КК України, суд вважає, що запропонована прокурором угода не відповідає вимогам ст.472 КПК України, а відтак відмовляє у її затвердженні.

Керуючись ст.ст.471,474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 16.01.2026 р., укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001266 від 16.12.2025 р.

Судове провадження продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1