УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року

місто Чернігів

Справа №751/1697/26

Провадження №1-кс/751/510/26

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Любеч, Чернігівського району, Чернігівської області, громадянина України, не одружений, не працює, особа з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні № 0000470, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні старший слідчий слідчого відділу Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, погодженими прокурором Чернігівської окружної прокуратури, ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів, з подальшим утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор». Не визначати розмір застави, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000470 від 21.02.2026, за підозрою ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 21.02.2026, у період часу з 16 год 30 хв по 16 год 45 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , під час спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_9 , у ході конфлікту, що виник з мотивів неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тримаючи ніж у руці, умисно наніс не менше одного удару лезом ножа в область грудної клітки зліва потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового, колото-різаного поранення грудної клітини зліва та лівої легені, лівобічний травматичний гемопневмоторекс, які відповідно до ст. 2.1.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

21.02.2026 ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України (час фактичного затримання о 21 год. 10 хв. 21.02.2026)

22.02.2026 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру в умисному заподіянні ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення у ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, підозрюваний ніде офіційно не працює, схильний до вживання спиртних напоїв, соціальні зв`язки підозрюваного є недостатніми, тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі, останній, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за скоєне, може переховуватись від органів досудового розслідування та /або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, перебуваючи на волі матиме реальну можливість впливу на потерпілого ОСОБА_9 , котрий є знайомим підозрюваного, та свідка ОСОБА_10 , котра являється співмешканкою підозрюваного, та яким відомі обставини вчинення злочину.

Показання свідка та потерпілого мають важливе значення для кримінального провадження, проте в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо, а також використовуючи зв`язки із іншими особами, впливати на вказаних вище осіб у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення внаслідок своєї антисоціальної поведінки, відсутності сталих соціальних зв`язків, оскільки останній ніде не працює, зловживає спиртними напоями, немає постійного місця роботи, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема, за ст. 183, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, існує ризик того, що без належного контролю правоохоронних органів, останній зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Тому, враховуючи зазначені ризики, інший більш м`який запобіжний захід застосувати неможливо. Особисте зобов`язання не забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, у зв`язку із наявністю перелічених вище ризиків. Також, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговують на довіру, тому запобіжний захід у виді особистої поруки обрати неможливо. Запобіжний захід у виді застави також не забезпечить покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки його майновий стан на даній стадії досудового розслідування невстановлений, а також відсутні будь-які заставодавці, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок. Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні. Домашній арешт не забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків в зв`язку з існуванням наведених ризиків та обставин, що їх обґрунтовують.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави, з підстав зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Просив врахувати, що він має стабільний заробіток, пенсію, має у власності нерухомість.

Захисник підозрюваного підтримав підзахисного. Просить застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, подія трапилася у нього вдома, його співмешканка викликала швидку.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000470 від 21.02.2026, за підозрою ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

21.02.2026 року ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України (час фактичного затримання о 21 год. 10 хв. 21.02.2026)

22.02.2026 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 22.02.2026; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом огляду речей потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , інспекторів РПОП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , лікаря ОСОБА_13 ; вилученими в ході досудового розслідування речовими доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Вирішуючи питання стосовно заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років; наявність доказів, які можуть переконувати суд, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення; конкретні обставини вчинення правопорушення, що може свідчити про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, не працює, не одружений, є особою з інвалідністю ІІ групи, враховує молодий вік та стан здоров`я підозрюваного, оскільки відсутня медична документація, що об`єктивно підтверджувала б погіршення стану здоров`я.

Щодо клопотання сторони захисту про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність правових підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Так, згідно із ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слідчий суддя зазначає, що ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки, є особою з інвалідністю ІІ групи, оцінюються слідчим суддею критично, оскільки зазначені обставини жодним чином не стали для підозрюваного тим стримуючим фактором, який би запобіг вчиненню кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , тому з огляду на встановлені у судовому засіданні ризики та обставини інкримінованих підозрюваному ОСОБА_5 дій, слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Стороною захисту не надано достатніх даних про наявність обставин, які могли б вплинути на обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Із метою запобігання зазначеним ризикам, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 115, 176-178, 183, 184, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з подальшим утриманням у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, до 23.04.2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Слідчий cуддя ОСОБА_1