ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/2066/24 Номер провадження 11-кп/814/647/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження № 0000281 від 11.07.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 07.02.2025 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Амбросіївського району Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ст. 336 КК України на 3 роки позбавлення волі.

По справі вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_8 , працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 27.06.2024 був повідомлений про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації. Того ж дня, ОСОБА_8 було оголошено та вручено повістку про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 для призову за мобілізацією 02.07.2024 об 00 год. 15 хв. для відправлення до ВЧ № НОМЕР_1 та при цьому ОСОБА_8 був попереджений про відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.

Проте, ОСОБА_8 будучи військовозобов`язаним будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та заздалегідь попередженим про строк і необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби, бажаючи ухилитися від призову за мобілізацією на зазначений час, без поважних причин, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією, чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Захисник ОСОБА_9 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 змінити та застосувати до нього ст. 75 КК України, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі враховано наявність у обвинуваченого пом`якшуючих обставин визнання вини, щире каяття та позитивних характеристик за місцем проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, в апеляційній скарзі не оспорюються та підтверджуються сукупністю доказів у кримінальному провадженні, яким судом першої інстанції надана правильна юридична оцінка.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про необхідність пом`якшення покарання ОСОБА_8 є необґрунтованими.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, його характер, обставини та високу суспільну небезпеку в умовах воєнного стану, особу ОСОБА_8 який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які його обтяжують.

Висока ж суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим злочину в умовах воєнного стану полягає у відмові ОСОБА_8 від захисту Батьківщини, що створює підґрунтя для підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави та в умовах воєнного стану є неприпустимим. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення, а тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1 та ч.2 ст.50 КК України. Тобто ухилення обвинуваченого від виконання зазначеного вище обов`язку завдає значної шкоди інтересам суспільства. Жодних даних, які би свідчили про вжиття ОСОБА_8 заходів, спрямованих на те, щоб мобілізуватися, перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

Наведені вище обставини значно підвищують як суспільну небезпечність вчиненого злочину, так і особи ОСОБА_8 .

Так, у постанові від 09 грудня 2024 року (справа №146/1811/23) Касаційний кримінальний суд Верховного Суду наголосив, що відсутність належного реагування держави, зокрема, суду під час призначення покарання за вчинення військовозобов`язаними кримінальних правопорушень у сфері забезпечення призову та мобілізації під час збройної агресії та повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України, нівелює визначену ст.ст.50, 65 КК України мету покарання і може призвести до збільшення кількості аналогічних кримінальних правопорушень іншими особами, а також неспроможності забезпечення належного виконання завдань із оборони держави, захисту незалежності й територіальної цілісності України, що призведе до порушення прав та інтересів суспільства і держави в цілому.

На думку колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбуттям, але в мінімальному розмірі.

Суд апеляційної інстанції враховує наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у вигляді активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яка знайшла своє підтвердження в матеріалах провадження, те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та позитивні характеристики, однак зазначене, з огляду на всі обставини цього конкретного кримінального провадження в їх сукупності, що мають правове значення при вирішенні питання про застосування ст.75 КК України, не є мотивованою та достатньою підставою для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання, яке є мінімальним, із визначеним способом його виконання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Тому підстави для застосування до обвинуваченого приписів ст. 75 КК України, про що порушується питання в апеляційній скарзі, є відсутніми.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно й усебічно розглянути провадження, за результатом чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 07.02.2025 відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10