Справа № 504/328/26
Номер провадження 1-кп/504/452/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у справі за обвинувальним актом по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 29.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Доброславського районного суду Одеської області надійшов вищезазначений обвинувальний акт.

В судовому засіданні прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 заявлено клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховуватися від суду; ризику незаконно впливати на потерпілу, експертів, іншого обвинуваченого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження на думку прокурора не надасть можливості досягнути дієвості кримінального провадження та вирішення завдань, визначених ст. 2 КПК України. Клопотання обґрунтовано невідворотністю та суворістю покарання, через що обвинувачені можуть почати переховуватись від суду з метою уникнення покарання; незаконно впливати на потерпілу, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше правопорушення. Прокурор вважала що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки не забезпечить виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила врахувати сімейний стан її підзахисних, наявність міцних соціальних зв`язків, перебування у статусі діючих військовослужбовців, наявність відзнак, відсутність претензій з боку потерпілої особи після її допиту судом. З урахуванням викладеного, вважала за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_7 надала письмове клопотання про проведення судового розгляду без її участі.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов такого висновку.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також сталою практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В пункті 1 статті 5 Конвенції кожному забезпечено право на свободу та особисту недоторканність.

Винятками з цього права є шість типів обставин, які сформульовані в наступних положеннях і які є завершеним переліком виключень із загального правила.

Відповідно до п. с ч. 1 ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканності потерпілої особи, за що передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

З урахуванням викладеного, суд має враховувати категорію справи, тяжкість покарання, визначену чинним законодавством.

Таким чином, під час розгляду клопотання знайшов своє підтвердження ризик переховування обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні (ризик втечі), ризик впливу на свідків, оскільки вказані особи судом не допитані.

Частиною 1 ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину, з метою виключення спроб переховуватися від правосуддя, впливу на недопитаних свідків, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає неможливим застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу та дійшов висновку щодо необхідності обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без визначення застави оскільки злочин вчинено з застосуванням насилля до потерпілої особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 197, 331, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 11.05.2026.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 11.05.2026.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду проголошено 16.03.2026.

Суддя: ОСОБА_1