Справа № 504/429/26
Номер провадження 1-кп/504/459/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001152 від 24.06.2017, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Доброславського районного суду Одеської області надійшов вищезазначений обвинувальний акт.

В підготовчому судовому засіданні прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховуватися від суду; ризику незаконно впливати на свідків та потерпілу; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження на думку прокурора не дасть можливості досягнути дієвості кримінального провадження та вирішення завдань, визначених ст. 2 КПК України. Клопотання обґрунтовано невідворотністю та суворістю покарання, через що обвинувачений може почати переховуватись від суду з метою уникнення покарання; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки не забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 заявлене прокурором клопотання не підтримав, в його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, буде достатнім, суду повідомив, що має зареєстроване місце проживання в Біляївському районі (наразі Одеський) Одеської області, офіційно неодружений, неповнолітніх дітей зареєстрованих на його ім`я не має, на час вчинення кримінального правопорушення раніше не судимий, але після цього притягався до кримінальної відповідальності за ст. 186 КК України, покарання відбув, офіційно не працевлаштований, з потерпілою протягом всього часу розслідування справи не спілкувався, тиск на неї вчиняти не збирається як і ухилятися від суду. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 також вважав домашній арешт цілком достатнім запобіжним заходом для виконання його підзахисним своїх процесуальних обов`язків.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також сталою практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В пункті 1 статті 5 Конвенції кожному забезпечено право на свободу та особисту недоторканність.

Винятками з цього права є шість типів обставин, які сформульовані в наступних положеннях і які є завершеним переліком виключень із загального правила.

Відповідно до п. с ч. 1 ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканності вчиненої відносно неповнолітньої особи, за що передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

З урахуванням викладеного, суд має враховувати категорію справи, тяжкість покарання, визначену чинним законодавством.

Таким чином, під час розгляду клопотання знайшов своє підтвердження ризик переховування ОСОБА_7 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (ризик втечі), ризик впливу на потерпілу сторону та свідків з метою зміни останніми показань суд вважає цілком ймовірним, оскільки вказані особи судом не допитані.

Частиною 1 ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину, з метою виключення спроб переховуватися від правосуддя, впливу на потерпілу по справі та недопитаних свідків, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає неможливим застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу та приходить до висновку щодо необхідності обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без визначення застави оскільки злочин вчинено з застосуванням насилля до потерпілої особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 197, 315, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 11.04.2026.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, вручити прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1