ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 ,представника СІЗО ОСОБА_7 апеляційні скарги заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2026 року щодо ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2026 року відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_10 про звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою ОСОБА_9 , засудженого вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2025 року за ч. 3 ст. 286-1 КК України .

На таке рішення надійшли апеляційні скарги заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 .

Заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_9 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою.

Вказує, що висновок районного суду про відмову в задоволенні подання є помилковим та суперечить висновку комісійної судово-медичної експертизи №013 від 19.02.2026 року.

Зазначає, що визначення можливості чи неможливості відбування покарання в місцях позбавлення волі за станом здоров`я особи чи з інших причин виходить за межі компетенції судово-медичної комісії, про що зазначено також у висновку.

Комісією експертів констатовано, що наявні у ОСОБА_9 патологічні захворювання призвели до розвитку стійкого, незворотного неврологічного дефіциту: втрату мобільності, обмеження самообслуговування, необхідність догляду.

Провадження№11-кп/822/130/26 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_11

Категорія:ст.537 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Наголошує, що ОСОБА_9 раніше не судимий, є інвалідом 1 групи, вчинив тяжкий злочин з необережності. Після отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 з квітня 2023 року не може ходити, потребує постійного стороннього догляду.

Вважає, що вказані обставини безумовно свідчать про перешкоджання наявного у засудженого ОСОБА_9 захворювання подальшому відбуванню ним покарання в умовах установи виконання покарань.

Захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу районного суду.

Стверджує, що районний суд не взяв до уваги довідку до акту огляду МСЕК від 30.01.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_9 встановлено 1 групу інвалідності, підгрупа «Б», з висновком про значну залежність від сторонніх осіб у виконанні необхідних соціально-побутових функцій.

Зазначає, що захворювання виникли у ОСОБА_9 після вчинення кримінального правопорушення(ДТП) та позбавляють його можливості самостійно ходити, харчуватися, одягатися, дотримуватись гігієни, справляти природні потреби без сторонньої допомоги.

Також звертає увагу на наявність у засудженого вірусного гепатиту «С».

Вважає, що районний суд мав законні підстави для звільнення ОСОБА_9 від покарання за хворобою відповідно до вимог ч.2 ст.84 КК України.

Твердить, що подальше утримування ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі перешкоджає відбуванню покарання та загрожує його життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків, адже він потребує постійного стороннього догляду.

Посилається на те, що перебування ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі ускладнює досягнення мети покарання, не дасть йому змоги відбувати покарання, виконувати всі покладені на нього обов`язки, які становлять зміст покарання.

Також твердить, що така хвороба не дає можливості спеціалізованим органам виконувати всі необхідні правообмеження, визначені видом призначеного покарання, а він як особа, яка хворіє на тяжку хворобу, певною мірою втратив суспільну небезпечність.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора,захисника та представника СІЗО, які підтримали апеляційні скарги,дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Зі змісту п. 2 Постанови Пленуму ВСУ«Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» (далі - Постанова) вбачається, що звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом також за умови, що хвороба засудженого перешкоджає відбувати покарання, а саме- коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю, або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується і тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру зазначеного в Переліку захворювань.

Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання визначений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року.

Згідно п. 3 Постанови, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, а також інші обставини.

При виникненні сумнівів щодо правильності висновку лікарської комісії суд вправі призначити судово-медичну експертизу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1КК України та йому призначене покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 7 років (а.о.с. 5-14).

Засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання у ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» з 29.12.2025 року.

Датою закінчення строку відбування покарання ОСОБА_9 є 29.12.2031 року.

19.01.2026 року начальник ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_13 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з поданням про звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою ОСОБА_9 (а.с.2-3).

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні вказаного подання відмовлено.

В обґрунтування такого висновку суд вказав, що відсутні належні та законні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі через хворобу, оскільки експертами не встановлено,що наявне захворювання перешкоджає подальшому відбування покарання засудженим.

Такий висновок суду не відповідає наявним у справі доказам.

Як вбачається з висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_9 щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання № 77 від 12 січня 2026 року встановлено діагноз ОСОБА_9 : спастична геміплегія (G 81.1). Післятравматична енцефалопатія (внаслідок важких черепно-мозкових травм (2022р., 2023р.) тетрапарез: виражений в лівій руці, помірний в правій руці, плегія лівої ноги, виражений правої ноги. Стійкі часті цефалгії. Мнестичні зниження (G94.8) Післятравматична невропатія нервів лівої ноги, плегія лівої ноги (Т 93.4).

Вказано, що згідно Розділу VІІ п. 2 Переліку хвороб Наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року за № 1348/5/572, зазначений діагноз є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання (а.с.4).

Під час судового розгляду ухвалою від 09.02.2026 року було призначено судово-медичну експертизу щодо ОСОБА_9 та на вирішення експерта поставлене питання:

- Чи перешкоджає захворювання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальшому відбуттю ним покарання у вигляді позбавлення волі?

(а.с.43).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №013 від 19.02.2026 року, комісія експертів вказала, що у засудженого ОСОБА_9 наявні наступні патологічні стани (захворювання): Спастична геміплегія. Післятравматична енцефалопатія (внаслідок важких череп-но-мозкових травм (2022р, 2023 р) тетрапарез виражений в лівій руці, плегія лівої ноги, виражений правої ноги. Стійкі часті цефалгії. Мнестичне зниження. Після травматична невропатія нервів лівої ноги, плегія лівої ноги.

Зазначені нозології призвели до стійкого, незворотного неврологічного дефіциту:

-втрата мобільності : через плегію (параліч) лівої нижньої кінцівки та виражений парез правої, ОСОБА_9 повністю втратив здатність до самостійної ходи та будь-якого пересування у просторі.

-обмеження самообслуговування: наявність парезів верхніх кінцівок у поєднанні з мнестичними порушеннями унеможливлює виконання елементарних побутових дій (гігієна, харчування, одягання) без сторонньої допомоги.

-необхідність догляду: Стан засудженого характеризується як такий, що потребує постійного стороннього нагляду та інтенсивного медичного супроводу за життєвими показами.

В контексті унеможливлення формування відповіді на питання щодо перешкоджання чи неперешкоджання захворювань наявних у засудженого ОСОБА_9 подальшому відбуванню покарання в місцях побавлення волі комісія експертів зазначила, що особи з захворюваннями, аналогічними до виявлених у засудженого ОСОБА_9 потребують постійного інтенсивного лікування за життєвими показами в умовах спеціалізованого стаціонару, не зважаючи на сумнівний прогноз щодо подальшої реконвалесценції (одужання).

У висновку також вказано, що, згідно історії хвороби ОСОБА_9 , останній хворіє з 2022 року, внаслідок черепно-мозкової травми, переніс операції та мав інвалідність ІІІ групи загального захворювання.

Внаслідок вчинення ДТП 15.04.2023 року ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта №295 від 12.06.2023 року(а.с.27-28).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №584347 від 30.01.2024 року ОСОБА_9 встановлена 1 група інвалідності, підгрупи «Б». Вказано, що ОСОБА_9 має значну залежність від сторонніх осіб у виконанні щоденних житєвоважливих соціально-побутових функцій (а.с.30).

Окрім того, згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №20579 від 31.12.2025 року у ОСОБА_9 виявлено вірусний гепатит «С» (а.с.36-37).

За таких обставин факт наявності у засудженого ОСОБА_9 тяжкої хвороби,яка перешкоджає йому відбувати покарання у виді реального позбавлення волі підтверджується наданими суду доказами,а висновки суду суперечать фактичним обставинам провадження.

Судова колегія враховує,що засуджений відбуває покарання за тяжкий злочин,який вчинений із необережності.

Потерпілий ОСОБА_14 подав до районного та апеляційного суду заяви із проханням задовольнити клопотання СІЗО про звільнення ОСОБА_9 від подальшого відбування покарання.

Згідно характеристики, затвердженої начальником ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_15 , засуджений ОСОБА_16 за період перебування під вартою порушень режиму тримання не допускав, правил поведінки та розпорядку дня дотримується. Заохочень та стягнень не має. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно (а.с.5).

За таких обставин,враховуючи,що засуджений хворіє на тяжку хворобу, яка перешкоджає подальшому відбуванню покарання,і це підтверджується висновком лікарської консультативної комісії та висновком комісійної судово-медичної експертизи, подання про звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою ОСОБА_9 є обгрунтованим.

Отже, апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню, а ухвала суду -скасуванню відповідно до вимог ст.ст.407,409,411 КПК України із постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,411,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2026 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Подання начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_10 задовольнити та звільнити засудженого вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.10.2025 року за ст.286-1 ч.3 КК України ОСОБА_9 від подальшого відбування призначеного покарання за хворобою.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя доповідач: Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2