ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 676/9566/25

Провадження № 11-сс/820/129/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, судимого:

- вироком Сокирянського районного суду від 13 серпня 2025 року за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки,

та продовжено відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 19 березня 2026 року, із визначенням застави та обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відповідно до ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21.12.2025 року, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження 0000070.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2025 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000070 зареєстровано дане кримінальне правопорушення, правова кваліфікація - ч.3 ст. 332 КК України.

21.12.2025 року ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.02.2026 року включно.

19 грудня 2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

20 грудня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме про те, що «Указом Президента України № 24/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб з подальшими продовженнями воєнного стану, діючого по теперішній час.

Згідно з ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Відповідно до ч.9 ст.1, ч.1 ст.27, ч.1 ст.31 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

У запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Відтак, під час мобілізації призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі віком від 18 років, які перебувають у запасі Збройних Сил України та не мають у встановленому Законом порядку права на звільнення від призову.

Поряд з цим ст.22 даного Закону передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві) - до 60 років.

П.6 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюються в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, - споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Порушенням державного кордону України є перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Отже, на період введення воєнного стану в Україні на законодавчому рівні обмежено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Не зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, достовірно знаючи про обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років за кордон на період дії воєнного стану, діючи групою осіб, вирішили організувати та сприяти громадянам України чоловічої статі у незаконному переправленню через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, у тому числі з корисливих мотивів.

Зокрема, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, будучи громадянами України, добре розуміючи порядок перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, у порушення встановленого Законами України «Про державний кордон України» та «Прикордонний контроль» та правовий режим воєнного стану, введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україну», порядок виїзду за межі території України громадян України чоловічої статі призивного віку, та порядку перетину державного кордону України, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, з невстановленого досудовим розслідуванням часу вчиняли дії по організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, діючи в умовах воєнного стану, створили та забезпечили функціонування протиправної схеми з організації незаконного переправлення громадян України на територію Республіки Молдова, яка полягала у наданні засобів, а також здійсненні супроводу порадами та вказівками вказаних осіб до державного кордону України та подальшого перетину останніми кордону з Республікою Молдова поза пунктами пропуску.

Так, невстановлена в ході досудового розслідування особа, у невстановлений в ході досудового розслідування точний час, 01.12.2025 року, реалізовуючи свій протиправний умисел по організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи абонентський номер НОМЕР_1 зателефонував до ОСОБА_10 , який використовує абонентський номер НОМЕР_2 та повідомив, що може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України шляхом надання засобів та безпечного перевезення через контрольно-пропускні пункти з м. Кам`янець-Подільського Хмельницької області до Чернівецької області, а саме до кордону із Республікою Молдова з метою переходу державного кордону поза пунктом пропуску, а також порад і вказівок щодо моделі поведінки та про подальші дії з легалізації на території Республіки Молдова. При цьому, під час телефонної розмови ОСОБА_11 повідомив, що вартість вказаних послуг становитиме 6000 доларів США.

В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, 19.12.2025 року близько 07 години, попередньо домовившись з ОСОБА_12 в якості водія транспортного засобу марки «ВАЗ 210994» з д.н.з. НОМЕР_3 , якій про особливості поїздки не розказували, для пересування по території України до кордону з Чернівецькою областю та Республікою Молдова, та в подальшому 19.12.2025 року близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи по проспекту Грушевського, 27/6 м. Кам`янець-Подільський, ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , домовився з ОСОБА_10 про зустріч поблизу вказаного місця, звідки було обумовлено безперешкодно перевезти його до Чернівецької області поблизу кордону із Республікою Молдова, для подальшої реалізації злочинного умислу на незаконне переправлення через державний кордон України.

Надалі, 19.12.2025 року близько 10 години 40 хвилин ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел щодо керівництва діями, а також надання порад і вказівок для переправлення через державний кордон України, перебуваючи поблизу проспекту Грушевського, 27/6 м. Кам`янець-Подільський, зустрілися із ОСОБА_10 , якому повідомили схему руху транспортним засобом до кордону з Чернівецькою областю, місце та спосіб незаконного перетину державного кордону України до Республіки Молдова.

Після чого ОСОБА_10 на пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_7 сів у автомобіль марки «ВАЗ 210994» з д.н.з. НОМЕР_3 , на якому приїхав до вказаного місця ОСОБА_7 , де передав останнім раніше обумовлену загальну суму грошових коштів у розмірі 6000 доларів США (імітаційні куп`юри) за організацію, керівництво, а також надання порад і вказівок для незаконного переправлення через державний кордон України.

Після цього злочинні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були викриті працівниками правоохоронних органів та під час проведення затримання 19.12.2025 року в порядку ст. 208 КПК України. За таких обставин, ОСОБА_7 , підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні вчиненню таких дій порадами, вказівками, вчинених за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке кваліфіковано як тяжкий злочин, у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного діяння йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, дані факти можуть бути підставою для застосування та продовження строку дії виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя вважав, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, на даному етапі досудового розслідування не зменшились, так підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого, оскільки продовження строку застосування обраного запобіжного заходу забезпечить належне розслідування вчиненого правопорушення, забезпечить належну поведінку підозрюваного, і, як наслідок, завдання, задля виконання якого слідчий звернувся до суду з цим клопотанням, буде виконано.

Разом з тим, строк тримання під вартою згідно з ч.3 ст.197 КПК України може бути продовженим слідчим суддею лише в межах строку досудового розслідування, який у цьому провадженні продовжено керівником Кам`янець-Подільської окружної прокуратури згідно постанови про продовження строку досудового розслідування від 11.02.2026 року до 3-х місяців, тобто до 19.03.2026 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити розмір застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Свої вимоги аргументує тим, що розмір застави, визначений судом, є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 , враховуючи його вік, майновий стан, тимчасове безробіття, що є порушенням вимог ч.4 ст.182 КПК України.

Вказує, що визначений судом максимальний розмір застави в розмірі 242240 гривень, є надто великим розміром, що фактично створило умови для безальтернативності запобіжного заходу для підозрюваного у вигляді тримання під вартою, що не відповідає усталеній практиці Європейського суду з прав людини.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, яка задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Подане до суду першої інстанції клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Так, у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим викладено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , які відомі слідству, наведено перелік доказів на підтвердження обґрунтованості підозри (протоколи затримання, протоколи допиту підозрюваних, протоколи огляду місця події, протоколи допиту свідків, інші матеріали кримінального провадження, які зібрані під час досудового розслідування).

Наведені в клопотанні підстави для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому відібрано пояснення у підозрюваного, витребувані та оглянуті матеріали кримінального провадження, вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у посадової особи, в провадженні якої перебувають матеріали кримінального провадження, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та подовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала слідчого судді відповідає зазначеним критеріям.

Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний підозрюваному раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині зменшення розміру застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень підозрюваному ОСОБА_7 , оскільки, з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, слідчий суддя прийняв законне та обґрунтоване рішення.

При визначенні розміру застави слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, та обґрунтовано визначив підозрюваному заставу в межах, визначених законом.

Отже, колегія суддів вважає, що розмір застави, обраний ОСОБА_7 слідчим суддею, у даному випадку буде цілком достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу з визначенням максимального розміру застави щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків належним чином.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення по справі не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, до 19 березня 2026 року, із визначенням застави та обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відповідно до ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21.12.2025 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3