Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/55/26, за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2026.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжено цей строк, до 20.03.2026 в межах строку досудового розслідування без визначення застави, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000197, відомості про яке 17.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 17.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше квітня 2025 року, непрацюючий мешканець Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_9 , усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу психотропних речовин є можливість швидко незаконно збагатитися, а також будучи обізнаним про місця та осіб, які займаються виготовленням психотропної речовини метамфетамін, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , стали на злочинний шлях нетрудового збагачення за рахунок вчинення протиправних дій, спрямованих на незаконний збут психотропних речовин та організували і очолили організовувану злочинну групу, до складу якої залучили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Переслідуючи кінцеву мету такої протиправної діяльності отримання незаконного доходу, а як спосіб її досягнення перевезення, зберігання, пересилання та збут психотропних речовин з наступним оберненням отриманих грошових коштів на

-2-

свою та співучасників користь, ОСОБА_9 , діючи як організатор очолюваного ним злочинного об`єднання, для реалізації своїх намірів розробив злочинний план, який передбачав наступні неправомірні дії: пошук потенційних покупців для збуту психотропної речовини, ведення перемовин із ними з цих питань; розподіл між ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 психотропної речовини відповідно до обсягу можливого збуту; упакування психотропної речовини у спосіб, який би забезпечував неможливість вільного виявлення психотропної речовини сторонніми особами; перевезення та збут за грошові кошти незаконно виготовленої, забороненої в обігу речовини «метамфетамін»; отримання грошових коштів від збуту психотропної речовини з подальшим їх зняттям та розподілом між учасниками організованої групи.

Розраховуючи на довготривалість і систематичність передбачених планом злочинних дій та розуміючи неможливість самостійної реалізації злочинного задуму, ОСОБА_9 роз`яснив учасникам організованої ним злочинної групи ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , його суть та узгодив з ними ступені співучасті і роль кожного у цій діяльності для досягнення запланованого результату.

Зокрема, ОСОБА_9 як організатор, опрацював і узгодив із співучасниками групи план реалізації злочинних дій, визначив роль кожного її учасника та розподілив між ними обов`язки. Крім того, визначив для себе у здійсненні подальших злочинних дій наступні функції: загальне керівництво та координацію дій всіх учасників організованої групи; розроблення плану вчинення злочинів, а за необхідності внесення до нього коректив; визначення та розподіл ролей між усіма учасниками організованої групи: встановлення та контроль за дотримання загальновизначених правил поведінки і конспірації в організованій групі; забезпечення всіх учасників організованої групи психотропною речовиною «метамфетамін», для її подальшого збуту; фінансування діяльності організованої групи; пошук потенційних покупців для збуту їм вказаної забороненої продукції; координація дії інших учасників групи під час готування та вчинення кримінальних правопорушень; здійснення контролю за обліком збутих психотропних речовин; розподіл отриманих від вчинення протиправної діяльності грошових коштів між учасниками організованої групи.

ОСОБА_6 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_9 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому злочинної ролі функції співорганізатора такої групи, за вказівкою ОСОБА_9 безпосередньо розподіляв та передавав отриману від нього психотропну речовину іншим учасникам групи ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , а також особисто здійснював збут психотропних речовин, при цьому вживаючи заходів конспірації такої протиправної діяльності організованої групи, крім того за відсутності ОСОБА_9 виконував функції організатора.

ОСОБА_10 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_9 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому злочинної ролі функції співорганізатора такої групи, за вказівкою ОСОБА_9 , організував роздрібну мережу збуту психотропних речовин, яку отримував від ОСОБА_9 , до якої залучив ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та інших не встановлених на даний час осіб. Крім того, ОСОБА_10 на виконання відведеної йому організатором злочинної ролі здійснював передавання грошових коштів, отриманих в результаті незаконного збуту психотропних речовин організатору групи, брав участь в розподілі грошових коштів між всіма її учасниками.

ОСОБА_12 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_9 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому злочинної ролі виконавця

-3-

злочину, за вказівкою ОСОБА_9 організував роздрібну мережу збуту психотропних речовин, яку отримував від ОСОБА_9 , залучивши до неї невстановлених на даний час осіб, передавав грошові кошти отриманні в результаті збуту психотропних речовин організатору групи, здійснював безпосередній збут психотропної речовини «метамфетамін».

ОСОБА_13 , являючись активним учасником, створеної ОСОБА_9 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому останнім злочинної ролі виконавця злочину, особисто здійснював незаконний збут психотропних речовини, отриманих від ОСОБА_9 , особам з числа наркозалежних.

ОСОБА_14 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_9 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому останнім злочинної ролі виконавця злочину, отримував від співорганізатора групи ОСОБА_6 психотропну речовину «метамфетамін», яку надалі розфасувавши на окремі «дози» за вказівкою останнього незаконно збував особам з числа наркозалежних, а грошові кошти виручені від продажу передавав через ОСОБА_6 , організатору ОСОБА_9

ОСОБА_16 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_9 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому останнім злочинної ролі виконавця злочину, отримував від співорганізатора групи ОСОБА_6 психотропну речовину «метамфетамін», яку надалі розфасувавши на окремі «дози» за вказівкою останнього незаконно збував особа з числа наркозалежних, а грошові кошти виручені від продажу передавав через ОСОБА_6 , організатору ОСОБА_9

ОСОБА_15 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_9 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому останнім злочинної ролі виконавця злочину, отримував від співорганізатора групи ОСОБА_10 психотропну речовину «метамфетамін», яку надалі розфасувавши на окремі «дози» за вказівкою останнього незаконно збував особа з числа наркозалежних, а грошові кошти виручені від продажу передавав через ОСОБА_10 організатору ОСОБА_18 .

Дії членів організованої ОСОБА_9 злочинної групи були направлені на вчинення особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, організації мережі збуту «метамфетаміну» з метою подальшого отримання грошових коштів від такої протиправної діяльності. Кожен із учасників групи усвідомлював, що невиконання будь-ким із них своїх злочинних обов`язків позбавляло б можливості реалізувати заплановані протиправні наміри.

Дані обставини вимагали від кожного з учасників старанної, багатобічної та тривалої у часі підготовки до вчинення злочинів, узгодження дій між всіма учасниками, відданості та відповідальності кожного в умисній спільній злочинній діяльності, спрямованій на досягнення поставлених цілей.

В ході досудового розслідування встановлено наступні епізоди злочинної діяльності організованої ОСОБА_9 злочинної групи до складу якої окрім нього також входили як співорганізатори ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , а також як безпосередні виконавці ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , зокрема: 06.08.2025 о 17 год 55 хв ОСОБА_15 , діючи у складі організованої ОСОБА_9 злочинної групи, знаходячись у дворі біля будинку № 6 по вул. Закарпатській в м. Мукачево, на виконання відведеної йому злочинної ролі безпосереднього виконавця злочину, за вказівкою ОСОБА_10 , ігноруючи вимоги Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», умисно, з корисливих мотивів незаконно збув за 4000 грн ОСОБА_19 психотропну речовину «метамфетамін» вагою 1,4231 г, яку попередньо отримав при невстановлених обставинах у ОСОБА_10 .

-4-

13.08.2025 ОСОБА_10 діючи в складі організованої ОСОБА_9 групи та дотримуючись заздалегідь обумовленого плану умисно, незаконно, з метою подальшого збуту перевозив та зберігав в своєму транспортному засобі VOLKSWAGEN PASSAT СС, н.з. НОМЕР_1 психотропну речовину «метамфетамін» вагою близько 40 грам, який об 11 год 05 хв був припаркований біля будинку 107 по вул. Університетській в м. Мукачево.

18.08.2025 о 17 год 08 хв ОСОБА_13 , реалізуючи спільні злочинні наміри організованої ОСОБА_9 злочинної групи, розуміючи протиправний характер своїх дій та діючи в складі організованої злочинної групи, знаходячись біля будинку № 6 по вул. Петра Дорошенка в м. Мукачеві умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув громадянину ОСОБА_20 психотропну речовину метамфетамін, вагою 1,9712 г.

21.08.2025 о 13 год 51 хв ОСОБА_16 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи спільні злочинні наміри організованої ОСОБА_9 злочинної групи, дотримуючись заздалегідь обумовленого плану та керуючись встановленими в злочинній групі правилами поведінки, перебуваючи в м. Мукачево, біля трикотажної фабрики «Мрія», що по вул. Т. Масарика, 13 отримав від ОСОБА_21 грошові кошти в розмірі 1000 грн, після чого ОСОБА_16 сів в транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 та направився до будинку № 37 по вул. Свято-Михайлівській в м. Мукачево де зустрівся з ОСОБА_14 та разом спустились в підвальне приміщення вказаного будинку.

В подальшому, ОСОБА_16 , продовжуючи свої злочинні дії спільно із ОСОБА_14 , вийшовши з підвального приміщення сіли в транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 та поїхали на АЗС «SHELL», яка розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Т. Масарика, 3, де ОСОБА_16 , вийшовши з вказаного транспортного засобу, умисно, з корисливих мотивів у складі організованої ОСОБА_9 злочинної групи незаконно збув 0,1035 г психотропної речовини «метамфетамін».

26.08.2025 о 15 год 15 хв ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи спільні злочинні наміри організованої ОСОБА_9 злочинної групи, знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» перебуваючи в транспортному засобі марки «SEAT», д.н.з. НОМЕР_3 запросив до нього ОСОБА_19 , який передав ОСОБА_12 13 000 грн в якості попередньої оплати вартості психотропної речовини - метамфетамін та домовились зустрітись в цьому самому місці в вечірній час.

Надалі, о 21 год 07 хв 26.08.2025 ОСОБА_12 діючи у складі організованої ОСОБА_9 злочинної групи, до складу якої окрім нього також входили ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , а також як безпосередні виконавці ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , попередньо отримавши при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах психотропну речовину від інших учасників злочинної групи, знаходячись на стоянці по вул. Ужгородська, 26 в місті Мукачево умисно, з корисливих мотивів незаконно збув ОСОБА_19 психотропну речовину метамфетамін вагою 5,1675 г.

Крім того, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 21 год 10 хв 02.09.2025 ОСОБА_6 , діючи в складі організованої ОСОБА_9 злочинної групи, на виконання відведеної йому останнім злочинної ролі співорганізатора та безпосереднього виконавця, дотримуючись методів конспірації та маскуючи свою протиправну діяльність, з метою незаконного збуту, шляхом розподілу та передачі в подальшому для реалізації учасниками організованої злочинної групи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , умисно, з корисливих мотивів, з відома організатора ОСОБА_9 придбав психотропну речовину метамфетамін вагою приблизно 465 г, яку переніс та в

-5-

подальшому умисно, незаконно зберігав в недобудованому будинку, по АДРЕСА_3 , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0040. (в ході слідчих дій відібрано 2,8611 г, висновок експерта № СЕ-19/107-25/11541 НЗПРАП).

ОСОБА_10 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 21 год 50 хв 02.09.2025, діючи в складі організованої ОСОБА_9 злочинної групи, на виконання відведеної йому останнім злочинної ролі співорганізатора та безпосереднього виконавця, з метою незаконного збуту, шляхом розподілу та передачі в подальшому для реалізації учасниками організованої злочинної групи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , умисно, з корисливих мотивів, з відома організатора ОСОБА_9 , придбав психотропну речовину метамфетамін загальною вагою 136 г, яку в подальшому умисно, незаконно перевозив та зберігав у своєму транспортному засобі «VOLKSWAGEN PASSAT СС», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку І. Зріні, 174 (в ході слідчих дій відібрано 1,9038 г, висновок експерта № СЕ-19/107-25/11542 НЗПРАП).

ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06 год 25.10.2025, діючи в складі організованої ОСОБА_9 злочинної групи, на виконання відведеної йому останнім злочинної ролі співорганізатора та безпосереднього виконавця, з метою незаконного збуту, шляхом розподілу та передачі в подальшому для реалізації учасниками організованої злочинної групи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , умисно, з корисливих мотивів, з відома організатора ОСОБА_9 та співорганізатора ОСОБА_10 , незаконно придбав психотропну речовину метамфетамін загальною вагою 500 г, яку в подальшому умисно, незаконно переніс та зберігав на території земельних ділянок з кадастровими номерами кадастровими номерами: :01:001:0041 та :01:001:0040, розташованих на території с.Верхній Коропець Мукачівського району Закарпатської області до моменту виявлення і вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку, що мало місце 25.10.2025 о 06 год 30 хв.

25.10.2025 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Необхідність продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчий мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта й спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і з часу обрання запобіжного заходу обставини не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, а також неможливістю закінчення досудового розслідування протягом строку визначеного запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких, а тому існують заявлені ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не втратили своєї актуальності, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів фактично буде недостатніми для запобігання даним ризикам, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 необхідно продовжити в межах строку досудового розслідування, а саме до 20.03.2026 без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Вважає ухвалу

-6-

необґрунтованою та незаконною, такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам. Прокурором не доведено жодний з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 . В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, а у разі неможливості, визначити заставу. Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною, такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам. Стверджує про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри. Також зазначає про те, що в даному кримінальному провадженні не доведено жодного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Сама лише тяжкість злочину не може бути достатньою підставою для тримання особи під вартою. Крім того, слідчим суддею безпідставно не визначено підозрюваному заставу, оскільки жодних перешкод у цьому немає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційні скарги підозрюваного та його захисника-адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, з таких підстав.

За приписами ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дотримано.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 17.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України.

-7-

25.10.2025 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

27.10.2025 слідчим суддею щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 60 днів, у межах строку досудового розслідування, а саме до 23.12.2025 включно.

Постановою прокурора від 17.12.2025 строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 25.01.2026.

18.12.2025 слідчим суддею ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави на строк до 25.01.2026.

Ухвалою слідчого судді від 19.01.2026 строк досудового рослідування у даному кримінальному провадженні продовжено жо 5 місяців, а саме, до 25.03.2026.

За приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у виді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, слідчий суддя також дослідила доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали слідчого судді від 18.12.2025, якою щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід - тримання під вартою без визначення застави та з урахуванням необхідності виконання ряду процесуальних дій, а також з

-8-

урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обґрунтовано дійшла висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 20.03.2026, оскільки таке продовження, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та не суперечить вимогам ч. 6 ст. 199 КПК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів уважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг підозрюваного та захисника стосовно відсутності передбачених законом підстав для продовження строків тримання ОСОБА_6 під вартою, і такі відхиляє.

Твердження сторони захисту про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту, є непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також апеляційний суд враховує, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

З урахуванням конкретних обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до

-9-

особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для продовження щодо підозрюваного раніше обраного запобіжного заходу.

Всупереч викладеним в апеляційних скаргах доводам, задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя перевірила та надала оцінку тим обставинам з якими закон пов`язує порядок застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Викладені в апеляційних скаргах доводи на захист підозрюваного, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Твердження підозрюваного й захисника про те, що слідчим суддею не була розглянута можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 інших (альтернативних) запобіжних заходів, є неспроможними, оскільки слідчий суддя достатньо мотивувала необхідність продовження виняткового запобіжного заходу та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 .

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, а доводи апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в цій частині безпідставними і такі відхиляються.

Доводи захисника про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з

-10-

обов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України ; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин, обставини, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини, кількість та ступінь встановлених ризиків, апеляційний суд вважає, що визначення застави в даному випадку та на даний момент є недоцільним, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може порушувати покладені на нього обов`язки та перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На переконання колегії суддів, при продовженні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею правомірно не визначено розмір застави, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також з огляду на те, що покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених запобіжним заходом у виді застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а відтак не мінімізує вищевказані ризики для кримінального провадження.

З огляду на викладене вимоги апеляційних скарг підозрюваного й захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

-11-

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційних скарг.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 в залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2026 щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді