Справа №756/3721/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2729/2026Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференції - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та постановлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000240 від 22.01.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції Закону № 430 - IV від 16.01.2003) КК України - повернути прокурору.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що формулювання обвинувачення та викладення фактичних обставин справи за змістом є ідентичними. Отже, в повній мірі не відображають обставини кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_9 . Окрім того, зміст формулювання обвинувачення у такому вигляді, як він викладений в обвинувальному акті, не можна уважати конкретним, в розумінні ст. 91 КПК України (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Також стороною захисту були надані дані про наявність у розпорядженні органу досудового розслідуваннязапиту компетентних органів Французької республіки в порядку ст. 554, 558 КПК України у кримінальній справі щодо ОСОБА_8 . При цьому у вказаному Міжнародному судовому дорученні зазначена адреса проживання ОСОБА_9 : АДРЕСА_1 , а також відомості про його затримання та перебування під юрисдикцією Верховного суду у місті Нансі (Франція). Крім того, 15.06.2017 органом досудового розслідування було отримано лист Департаменту міжнародного співробітництва Національної поліції України № 17/1/2-124/17 про встановлення місцеперебування ОСОБА_9 . У подальшому прокурором було складено та направлено до Французької республіки клопотання про видачу особи в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження №0000240. Наведене спростовує доводи прокурора щодо наявності підстав щодо переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, про неможливість вважати обвинувальний акт таким, що складений у відповідності до вимог закону, що є наслідком поверненню обвинувального акта прокурору.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу суду про повернення обвинувального акта прокурору скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що поряд з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурором вважаються встановленими, в обвинувальному акті міститься конкретне формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_9 із зазначенням конкретних частин статтей КК України.

Зазначає, що судом при постановленні ухвали не взято до уваги вимоги ч. 6 ст. 22 КПК України.

Вказує, що відомості про перебування за кордоном ОСОБА_9 не дорівнюють можливості забезпечення явки обвинуваченого. Звертає увагу на те, що з урахуванням вимог ст. 297-1, ст. 297-2 КПК України навіть якщо органу досудового розслідування відомо, що обвинувачений перебуває на території іншої держави, це не усуває можливості проведення спеціального досудового розслідування, якщо він свідомо не з`являється на виклики. Зазначає, що ОСОБА_9 достеменно знав про наявність кримінального переслідування в Україні, але не з`являвся на виклики органів слідства та суду. На думку прокурора, саме поведінка ОСОБА_9 створила підстави для застосування процедури in absentia, передбаченої КПК України.

Звертає увагу на те, що у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, інші процесуальні документи були передані захиснику ОСОБА_9 , а також надіслані за адресою його реєстрації та опубліковано у засобах загальнодержавної сфери розповсюдження, що відповідає вимогам КПК України.

Також, зазначає, що суд першої інстанції фактично вдався до оцінки доказів та повноти досудового розслідування, що виходить за межі його повноважень на стадії підготовчого судового засідання. Згідно ст. 314 КПК України, суд має лише перевірити відповідність обвинувального акта вимогам закону, а не досліджувати його зміст по суті. Отже, неконкретність формулювань обвинувального акта не може бути підставою для його повернення, якщо він загалом відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думки обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт складається та підписується слідчим (в окремих випадках прокурором), після чого затверджується прокурором (ч.ч. 1 та 3 ст. 291 КПК України) Перелік документів, що додаються до обвинувального акта визначено в ч. 4 ст. 291 КПК України. При цьому надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Так, повернення обвинувального акта є правом, а не обов`язком суду, для повернення обвинувального акта не може бути підставою будь-яка формальна його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити наявність реальних перешкод для призначення судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно з частиною 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.

Суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам статті 291 КПК України, для чого суд має встановити невідповідність такого обвинувального акта положенням цієї статті.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції послався на те, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є неконкретним та відсутні підстави вважати, що обвинувачений переховується від органів досудового розслідування та суду.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що в ньому викладено усі обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, так як вони були встановлені органом досудового розслідування і прокурором, наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають уявлення стосовно елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

В свою чергу, місце, час, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення підлягають доказуванню під час судового розгляду по суті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі, коли в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу, події злочину, або про недоведеність винуватості обвинуваченого, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які має прийняти суд у таких випадках.

З метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Колегія суддів наголошує на тому, що питання про відповідність і узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження, оскільки на цій стадії судового провадження суд позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчими та прокурором, які можуть бути досліджені лише під час судового розгляду.

Обвинувальний акт, складений щодо ОСОБА_9 відповідає вимогам Закону, зокрема ст. 291 КПК України, містить у собі усі необхідні елементи та реквізити.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неналежно та неповно оцінив і перевірив усі вимоги до обвинувального акта, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відтак, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору - скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року щодо ОСОБА_9 -скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя