Справа № 333/714/26
Номер провадження 1-кс/333/954/26
У Х В А Л А

19 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000026 від 05.01.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336, ч. 4 ст.358 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи Пологівського району Запорізької області, громадянина України, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336, ч. 4 ст.358 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановила:

16.02.2026 р. слідчий СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізький області перебуває кримінальне провадження №0000026, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05.01.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ст.336 КК України, до складу слідчої групи по якому включено слідчих слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізький області.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 2 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, в травні 2024 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, але не пізніше 21.05.2024 у ОСОБА_4 , який є особою призовного віку, яка підлягає мобілізації під час дії запровадженого воєнного стану, виник злочинний умисел на незаконне отримання статусу особи з інвалідністю, з метою подальшого ухилення від призову за мобілізацією. Разом з тим, не маючи клінічних показань до встановлення інвалідності, в тому числі усвідомлюючи, що він не проходив жодного лікування ні в умовах стаціонару, ні амбулаторно, не маючи відповідних медичних документів та документів про результати обстежень, у ОСОБА_4 виник умисел на подання до ЛКК та МСЕК завідомо підроблених медичних документів, що містять відомості про захворювання, які є підставою для надання йому статусу особи з інвалідністю.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 21.05.2024, перебуваючи у місті Запоріжжя (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо підроблені офіційні документи, а саме результати МРТ дослідження поясничного відділу хребта від 24.04.2024 на ім`я ОСОБА_4 та висновок магнітно-резонансної томографії грудного відділу хребта ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 25.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , які містять неправдиві відомості про захворювання та обстеження останнього, з метою отримання для себе направлення на МСЕК для подальшого оформлення статусу особи з інвалідністю.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.05.2024, ОСОБА_4 , який є особою призовного віку, яка підлягає мобілізації, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщенні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ЗМР, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав членам лікарсько-консультативної комісії КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ЗМР завідомо підроблені офіційні документи, а саме результати МРТ дослідження поясничного відділу хребта від 24.04.2024 на ім`я ОСОБА_4 та висновок магнітно-резонансної томографії грудного відділу хребта ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 25.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , які містять неправдиві відомості про захворювання та медичні обстеження останнього, з метою отримання направлення на проходження МСЕК для подальшого оформлення статусу особи з інвалідністю.

Далі, 21.05.2024 ЛКК КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ЗМР на підставі вищевказаних наданих ОСОБА_4 завідомо підроблених документів, останньому було видано направлення на проходження ІНФОРМАЦІЯ_5 за формою №088/о підписане членами ЛКК. Далі, вищевказане направлення на МСЕК разом із наданими ОСОБА_4 завідомо підробленими документами, які містили завідомо неправдиві відомості про захворювання та медичні обстеження останнього, були направлені до обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 КУ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ЗОР, якою на підставі вищевказаних завідомо підроблених для ОСОБА_4 документів, видано довідку до акту огляду № 755 від 10.06.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 надано статус особи з 2 групою інвалідності, безстроково, та видано довідки до акту огляду МСЕК, для підтвердження статусу.

Таким чином, ОСОБА_4 діючи умисно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщенні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ЗМР усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються підприємством (установою) з метою отримання статусу особи з інвалідністю для подальшого ухилення від військової служби за мобілізацією на особливий період, використав завідомо підроблені офіційні документи, а саме результати МРТ дослідження поясничного відділу хребта від 24.04.2024 на ім`я ОСОБА_4 та висновок магнітно-резонансної томографії грудного відділу хребта ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 25.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , надавши їх членам лікарсько-консультативної комісії КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ЗМР.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке кваліфікується як використання завідомо підробленого документа.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України, приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України № 1126-VII від 17.03.2014, в Україні оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався, в тому числі Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 з 05 год. 30 хв. 08.02.2025 строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022, в Україні оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 діб, яка неодноразово продовжувалася, у тому числі на підставі Указу Президента України №27/2025 від 14.01.2025, затвердженим Законом України № 4221 -1X від 15.01.2025, - з 08.02.2025 строком на 90 діб.

Статтею 65 Конституції України визначено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених Законом.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6 - 12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії) .

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

У відповідності до положень ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В грудні 2023 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, у ОСОБА_4 в наслідок обізнаності, що відповідно до статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю, виник злочинний умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, шляхом проходження медико-соціальної експертної комісії та отримання статусу особи з інвалідністю.

Вивчивши порядок проходження медико-соціальної експертної комісії, ОСОБА_4 розумів, що для отримання статусу особи з інвалідністю йому необхідно мати відповідні захворювання, яких останній не має.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2024 року, у ОСОБА_4 , який є особою призовного віку, підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, переслідуючи мету ухилення від мобілізації та уникнення обмежень, встановлених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року, виник злочинний умисел на подання до медико-соціальної експертної комісії завідомо підроблених медичних документів, що містять відомості про захворювання, які є підставою для надання йому статусу особи з інвалідністю.

10.06.2024 ОСОБА_4 , на підставі рішення обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 КУ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ЗОР, винесеного на основі наданих ОСОБА_4 завідомо підроблених документів, а саме результати МРТ дослідження поясничного відділу хребта від 24.04.2024 на ім`я ОСОБА_4 та висновок магнітно-резонансної томографії грудного відділу хребта ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 25.03.2024 на ім`я ОСОБА_4 , які містять неправдиві відомості про захворювання та медичні обстеження останнього, достовірно усвідомлюючи що він не має захворювань зазначених у вказаній медичній документації, отримав статус особи з 2 групою інвалідності, безстроково.

У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Запоріжжя, 14.11.2024 (більш точний час досудовим розслідування не встановлений) діючи умисно, з метою остаточної реалізації свого злочинного умислу направленого на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232- XII, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, усвідомлюючи що він не має реальних правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, із використанням довідки до акту огляду МСЕК, яка містить завідомо неправдиві відомості про наявність у нього статусу особи із 2 групою інвалідності, за допомогою мобільного додатку « ІНФОРМАЦІЯ_7 », оформив відстрочку від призову на військову службу.

Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №ЦО-1736/67 від 30.01.2025 ОСОБА_4 скасовано 2 групу інвалідності, визнано особою, яка не має статусу інваліда з 10.06.2024.

Таким чином ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України №3685- ІХ від 08.05.2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 та Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, із використанням підроблених офіційних документів та документів, що містять завідомо неправдиві відомості, у період часу з 14.11.2024 по 30.01.2025, умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 КК України, яке кваліфікується як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

27.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4 ст. 358, ст. 336 КК України

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), зазначених вище, в повному обсязі підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рішенням Центру оцінювання функціонального стану особи, яким підозрюваному скасовано групу інвалідності;

- допитами медичних співробітників, підписи яких містяться у акті огляду МСЕК на ім`я підозрюваного, згідно показань яких він не проходив медичних обстежень у медичних установах;

- відповідями на запити у порядку ст.93 КПК України з КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 », КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ЗОР, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », згідно яких, медичні документи з яких складається акт огляду МСЕК не видавались вказаними медичними закладами;

- іншими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами.

Слідчий, обґрунтовуючи клопотання, вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що він не переховувався від слідчих органів, повістки про виклик до слідчого він не отримував. Коли він дізнався через адвоката, з яким наразі укладено договір (попередній адвокат був мобілізований) про необхідність явки до слідчого 16.02.2026, він одразу прибув до слідчого.

Захисники у судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого, з тих підстав, що підозра є необґрунтованою, ризики не доведені та відсутні взагалі. Так, рішення Центру оцінювання функціонального стану особи було винесено після того як на адресу ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » був направлений лист - вимога слідчого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8 про перегляд та скасування рішень обласної ІНФОРМАЦІЯ_5 з додатками медичних справ на 16 аркушах. Що свідчить про необ`єктивність та упередженість вказаного рішення, яке було винесене Центром оцінювання функціонального стану особи. Але попри все вищезазначене в самому рішенні вказано, що в гр. ОСОБА_4 встановлено клініко-функціональні порушення опорно-рухового апарату що обмежує жіттєдіяльність. Допити медичних співробітників не надано в якості додатків до клопотання про обрання запобіжного заходу, тому надати оцінку вказаним доказам сторона захисту позбавлена можливості слідчим та прокурором.

Щодо медичних документів, то ОСОБА_4 проходив дослідження в медичному центрі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 09.04.2024 року, про що свідчать висновки вказаних досліджень (копії висновків долучені до заперечення). Той висновок МРТ який долучений слідчим до матеріалів клопотання в якості доказу обгрунтованості підозри ніколи ОСОБА_4 ні до якої медичної установи чи комісії не надавався, більш того він виписаний на ім`я іншої людини а саме ОСОБА_9 , 1987 г.р., а прізвище особи якій повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Більш того, в повідомленні про підозру ОСОБА_4 слідчий та прокурор вказав, що в травні 2024 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, але не пізніше 21.05.2024 у ОСОБА_4 , який є особою призовного віку, яка підлягає мобілізації під час дії запровадженого воєнного стану, виник злочинний умисел на незаконне отримання статусу особи з інвалідністю, з метою подальшого ухилення від призову за мобілізацією. Разом з тим, не маючи клінічних показань до встановлення інвалідності, в тому числі усвідомлюючи, що він не проходив жодного лікування ні в умовах стаціонару, ні амбулаторно, не маючи відповідних медичних документів та документів про результати обстежень, у ОСОБА_4 виник умисел на подання до ЛКК та МСЕК завідомо підроблених медичних документів, що містять відомості про захворювання, які є підставою для надання йому статусу особи з інвалідністю. Але вказане твердження слідчого та прокурора не відповідає дійсності з наступних підстав: ОСОБА_4 станом на травень 2024 року вже мав інвалідність другої групи, яка була йому встановлена 11.04.2023 року на один рік. А в травні 2024 року ОСОБА_4 звернувся до МСЕК для повторного огляду та продовження групи інвалідності.(копія висновку про встановлення другої групи інвалідності від 11.04.2023 року додається до заперечення)

Вважають, що обгрунтованість підозри не доведена слідчим та прокурором поза розумним сумнівом і грунтується виключно на припущеннях.

Також зазначили таке.

ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358, ст.366 КК України 27.01.2026 року. Клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 було вручене 16.02.2026 року, тобто про здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_4 було повідомлено про підозру було відомо за двадцять днів до вручення клопотання про застосування запобіжного заходу, та він знав та розумів і зараз розуміє всю відповідальність, покладену на нього. Підозрюваний жодного разу не вчинив жодного з перелічених ризиків; місце проживання, де йому було повідомлено про підозру, а саме АДРЕСА_4 , не змінив.

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_4 не може і не зможе в силу того, що як видно з додатків, які додані до клопотання про обрання запобіжного заходу в якості доказів, документи які мають істотне значення для встановлення істини по кримінальному провадженні вилучені слідчим на підставі постанови про тимчасовий доступ до речей.

Свої процесуальні обов?язки ОСОБА_4 виконує належним чином: від

слідства не переховувався та не переховується, твердження прокурора про те, що

ОСОБА_4 відмовився отримати підозру в м. Одеса та переховувся від працівників поліції не відповідає дійсності тому, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 отримав саме в м. Одеса 27.01.2026 року від працівників поліції, а саме від слідчого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 , про що свідчить підпис в повідомленні про підозру ОСОБА_4 .

Натомість, слідчим додано до клопотання копію повідомлення про підозру взагалі без підпису підозрюваного та дати. Також, просив врахувати, що обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання, розташоване за адресою:

АДРЕСА_5 , строком на два місяця матиме дуже негативні наслідки. По перше: ОСОБА_4 не мешкає за вказаною адресою і фізично не зможе там знаходитись. По друге: ОСОБА_4 утримує своїх дітей, єдиний в родині, хто працює і поповнює бюджет, про що надано відповідні документи. Інших доходів його сім?я не має.

Також ОСОБА_4 раніше не судимий, до адміністративної

відповідальності не притягувався.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

27.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358, ст.366 КК України.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надана підозрюваному 16.02.2026 о 11 годині 42 хвилин.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжких злочинів, передбачених ч.4 ст. 358, ст.366 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ст.366 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, він не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.

Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні та долученими до клопотання підтверджується на даній стадії слідства, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжких злочинів, передбачених ч.4 ст. 358, ст.366 КК України; існують ризики, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України та не гарантують запобіганню їх без застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є особою, раніше не судимою, самостійно з`явився до слідчого 16.02.2026, ОСОБА_4 проживає з цивільною дружиною ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_11 , має на утриманні неповнолітню дитину, фінансово допомогає повнолітній дитині, офіційно працює, а саме займається підприємницькою діяльністю, пов`язану з виробництвом виробів з граніту, зареєстрований як Фізична особа підприємець, отже має стійкі соціальні зв`язки.

Слід також зазначити, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_4 не в м. Одесі 27.01.2026, на чому наголошує сторона захисту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Між тим, на думку суду, прокурором в судовому засіданні не доведено, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Тобто, цілодобовий домашній арешт, так як і тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ст.183 КПК України).

Суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З наведених підстав, суд переконаний, що запобігти ризикам, вказаним у клопотанні, можливо шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, а саме у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного певних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Зворотнього прокурором в судовому засіданні не доведено.

На думку суду, вказаний запобіжний захід, за умови належного контролю з боку органів поліції, буде достатньою гарантією для виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000026 від 05.01.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336, ч. 4 ст.358 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 :

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обов`язки діють до 19 квітня 2026 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_3 .

В решті клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1