ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 621/269/23 Провадження 1-кп/636/625/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2026

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000965, внесеному 24 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Зміївського району Харківської області, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Судом встановлено, що в судові засідання ОСОБА_3 протягом 2022-2023 років не з`являвся, за місцем мешкання відсутній і місцезнаходження його не встановлено. З пояснень сусідів ОСОБА_3 вбачається, що останній у березні 2022 року з батьками виїхав за кордон у зв`язку із військовою агресією рф. Неприбуття обвинуваченого в судове засідання, неможливість здійснення його приводу через відсутність за місцем проживання вказують на наявність підстав для висновку, що він ухилився від суду, через що надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу.

01.02.2023 в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 ухиляється від суду та його місцезнаходження невідоме, останній ухвалою Зміївського районного суду Харківської області оголошений у розшук.

Прокурор заявив клопотання про оголошення у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_3 , мотивуючи його тим, що на сьогодні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14.05.2022 о 09:20 перетнув державний кордон і на територію України до теперішнього часу не повертався.

Суд вивчив матеріали справи та клопотання і прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1, 19 Конституції України, Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, органи державної влади, посадові особи якої зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав і в порядку, визначеному КПК України (ч. 1 ст. 4 КПК України).

Відповідно до вимог розділу IV КПК України, участь обвинуваченого під час судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу.

На даний час достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 зник з місця свого постійного проживання, залишив територію України, перетнув державний кордон на виїзд, на даний час перебуває за межами України, і такими діями ухиляється від судового розгляду справи.

Суд вважає, що по справі наявні підстави про необхідність оголошення у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_3 та зупинення судового провадження виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому або прокурору.

Чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч. 5 ст. 139, 297-1, 297-4, 323 КПК України).

Очевидним, є те що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук може відбуватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних. В свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук так і суб`єктами, які його здійснюють.

Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченого за кордоном.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 ухиляється від явки в суд, а його місце перебування не встановлено, суд вважає за необхідне оголосити обвинуваченого у міжнародний розшук.

У зв`язку з оголошенням ОСОБА_3 в міжнародний розшук, провадження підлягає зупиненню.

Оцінюючи доводи прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, тобто у здійсненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Метою та підставою застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

По-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів та того, що обвинувачений ОСОБА_3 до суду не з`явився, на зв`язок не виходив, причин своєї неявки не повідомив, тобто переховується від суду та ухиляється від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим останній був оголошений у розшук.

По-друге, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких обвинувачений ОСОБА_3 фактично мешкав в одному населеному пункті разом із іншими свідками, потерпілим та може мати інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам. Крім цього, Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, яка є основною міжнародною угодою України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Відповідно до ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників запит запитуючої Сторони супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони. Згідно із ст. 25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін «постанова про утримання під вартою» означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошено кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього. З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуває за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовані правові процедури, передбачені міжнародно-правовими договорами України, ратифіковані Верховною Радою, в тому числі зазначеною вище Конвенцією, а також Європейською конвенцією з прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ). Відповідно до ст. 5 ч. 1 п. f) ЄКПЛ нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме - законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання під вартою без будь-яких альтернатив.

Необхідність обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена, в тому числі тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14.05.2022 о 09:20 перетнув державний кордон і більше на територію України не повертався, тобто, може перебувати на території іноземних держав, і в разі її затримання чи встановлення місцезнаходження на території іноземної держави, до нього буде застосована процедура екстрадиції. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 575 КПК України до клопотання про видачу особу в України додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності. Тобто, виходячи з аналізу міжнародно-правових норм та національного кримінально-процесуального законодавства щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких інших альтернатив чи зобов`язань. Крім того, відповідно до Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, Офісом Генерального прокурора, НАБУ, СБУ, ДБР, Міністерством фінансів України та Міністерством юстиції України від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5 (далі - Інструкція), для публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення (арешту з метою подальшої екстрадиції) необхідно додати копію чинної ухвали суду про тримання особи під вартою).

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд вважає доведеною обставину, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливатиме на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 355, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук - задовольнити.

Оголосити у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Зміївського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Організацію виконання ухвали суду про міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_3 , доручити органу досудового розслідування в особі ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_3 та не пізніше ніж 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, забезпечити розгляд питання про подальше тримання під вартою за участю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судове провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, зупинити до його розшуку.

Ухвала в частині оголошення особи в міжнародний розшук і зупинення провадження по справі оскарженню не підлягає, а в частині питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів.

Суддя ОСОБА_1