Справа № 761/1582/26
Провадження № 1-кс/761/2341/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 008 27 від 16.07.2025, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Заславль Мінської області Республіки Білорусь, громадянка Республіки Білорусь, білоруска, з вищою освітою, військовослужбовець, солдат, перебуває у зареєстрованому шлюбі, мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , не судима,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 клопотання слідчого ГСУ СБ УкраїниОСОБА_6 про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, щоГоловним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 008 27 від 16.07.2025 за підозрою громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України.

Встановлено, що громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_4 , перебуваючи на території України з 2019 року та здійснюючи журналістську діяльність, підтримувала контакти з громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_7 , який завідомо для неї здійснював конфіденційне співробітництво з спеціальними службами Республіки Білорусь.

У ОСОБА_4 , не пізніше 06.09.2025, під час особистої розмови з ОСОБА_7 , проведеної з використанням месенджера «Telegram», виник злочинний умисел, спрямований на участь у виконанні спеціальних завдань Комітету державної безпеки Республіки Білорусь шляхом збирання та подальшої передачі необхідної представникам іноземної держави інформації, у зв`язку з чим остання отримала інструкції щодо проведення конфіденційної зустрічі, що має відбутися у м. Будапешт, Угорщина.

По прибуттю до м. Будапешт 16.09.2025 ОСОБА_4 , на виконання раніше досягнених домовленостей, з метою конспірації придбала новий мобільний телефон, на який встановила застосунок для зашифрованого конфіденційного спілкування. Використовуючи вказаний застосунок 16.09.2025 о 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 здійснила дзвінок ОСОБА_7 , до якого долучилася особа чоловічої статі на ім`я « ОСОБА_8 », який в ході спілкування залучив ОСОБА_4 до конфіденційного співробітництва з представниками Комітету державної безпеки Республіки Білорусь.

У подальшому, на виконання вказівок, отриманих від ОСОБА_7 та особи на ім`я « ОСОБА_8 », ОСОБА_4 влаштувалась до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими Головного управління розвідки Міністерства оборони України.

Виконуючи завдання щодо збору службових відомостей Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими Головного управління розвідки Міністерства оборони України, перебуваючи на власному робочому місці, з 21.11.2025 та щонайменше до 19.12.2025 здійснювала систематичний збір службової інформації шляхом фотографування документів та фіксації за допомогою аудіозаписів усних розмов інших співробітників, тобто дії спрямовані на збирання відомостей, що становлять державну таємницю, з метою подальшої передачі представникам іноземної держави.

Зазначені відомості за своїми ознаками належать до інформації, визначеної статтею 8 Закону України «Про державну таємницю», становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, відповідають пункту 4.4.1 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, та підлягають захисту з грифом обмеження доступу «Таємно».

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у шпигунстві, а саме у збиранні з метою передачі представникам іноземної держави відомостей, що становлять державну таємницю, вчинені іноземцем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України.

ОСОБА_4 21.01.2026 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 114 КК України

На думку слідчого, існують ризики переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та/або суду, знищення чи спотворення речей та документів, що мають значення для встановлення обставин вчинення інкримінованого злочину, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, продовження злочинної діяльності, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, які у ньому зазначені.

Підозрювана та її захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків непроцесуальної поведінки, стверджували, що наміру переховуватись чи іншим чином перешкоджати провадженню ОСОБА_4 не має, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового засідання матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваної ОСОБА_4 ознак інкримінованого їй злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зауважив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Характер інкримінованого підозрюваній злочину, що спрямований на збирання з метою передачі представникам іноземної держави відомостей, що становлять державну таємницю, вчиненого іноземцем, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваної, що підтверджує високу ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останньої.

Також не виключено, що безпосередній зв`язок підозрюваної з представниками спецслужб Республіки Білорусь унеможливить встановлення місцезнаходження останньої у разі її виїзду за межі України або на тимчасово окуповану територію.

Також вагомим є наведений стороною обвинувачення ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на свідків та осіб, причетних до вчинення інкримінованих їй дій, перешкоджати встановленню їх місця знаходження.

Крім того, враховуючи початкову стадію кримінального провадження, не виключено, що підозрювана може вчинити дії, спрямовані на знищення чи спотворення речей та документів, що мають значення для встановлення обставин вчинення інкримінованого їй злочину.

Слідчий суддя не виключає, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрювана може продовжити злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

У силу ст. 178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих діянь.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.

Санкція ч. 1 ст. 114 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя може не визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених, зокрема, ст. 114 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою визначити по 20 березня 2026 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1