Номер провадження: 11-кп/813/708/25
Справа № 485/1287/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 та заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03.05.2024 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.09.2021 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189 КК України,

,

установив

Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03.05.2024 року:

ОСОБА_7 визнано невинуватим по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його за цим епізодом обвинувачення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язку з тим, що не доведено, що це кримінальне правопорушення вчинене ним.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна;

за ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_7 визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_10 визнано невинуватим по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його за цим епізодом обвинувачення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язку з тим, що не доведено, що це кримінальне правопорушення вчинене ним.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна;

за ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна;

за ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_10 визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна.

За сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.09.2021 та остаточно призначено до відбування 8 (вісім) років 3 (три) місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Також даним вироком вирішено питання заходів забезпечення та речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним щодо ОСОБА_7 .

У ніч з 05 на 06 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , перебували в с. Афанасіївка Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області та з метою особистого збагачення вступили у злочинну змову, направлену на заволодіння майном місцевих мешканців ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Невідкладно реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, в ніч з 05 на 06 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 прийшли до огородженої території домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_3 , та діючи узгоджено, перелізли через паркан і таким чином незаконно проникли на територію двору вказаного домоволодіння. ОСОБА_10 ногою вдарив по вхідних дверях будинку, які на той час були зачинені зсередини на металевий засув, в результаті чого двері відчинились, і ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 проникли до приміщення будинку, у якому відпочивали ОСОБА_12 та його батько ОСОБА_13 , 1947 р.н., який є особою похилого віку. Перебуваючи в приміщенні спальної кімнати будинку, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 стали вимагати у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передати їм заощаджені грошові кошти. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 наказали потерпілим не виходити із спальної кімнати, а самі пішли до іншої кімнати (зали), де спільно почали шукати грошові кошти. Після тривалих пошуків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в приміщенні зали у шафі виявили грошові кошти в сумі 45 000 грн, належні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які відкрито повторно викрали.

Викрадені грошові кошти ОСОБА_7 і ОСОБА_10 привласнили та розпорядились на свій розсуд, в результаті чого спричинили потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 45 000 грн.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 186 КК, а саме відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Окрім того, в ніч з 16 на 17 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 перебували в с. Афанасіївка Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, та з метою особистого збагачення повторно вступили у злочинну змову, направлену на заволодіння майном місцевих мешканців ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Невідкладно реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, в ніч з 16 на 17 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 прийшли до огородженої території домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_3 , та діючи узгоджено, перелізли через паркан і таким чином незаконно проникли на територію двору вказаного домоволодіння.

Діючи на реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 викликали з будинку ОСОБА_12 та висловили вимогу передати їм наявне у потерпілого пальне (бензин). ОСОБА_12 , побоюючись ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які попередньо в нічний час відкрито викрали у нього грошові кошти, та мали кількісну та фізичну перевагу, з приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння, вимушено видав металеву каністру сріблястого кольору об`ємом 10 літрів вартістю 232,50 грн, наповнену бензином марки А-92 вартістю 31,94 грн за 1 л на загальну суму 319,40 грн, яку ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 відкрито повторно викрали.

Викрадене майно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 привласнили та розпорядились на власний розсуд, в результаті чого спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 551,90 грн.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 186 КК, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище.

Окрім того, в ніч з 17 на 18 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 перебували в с. Афанасіївка Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, та з метою особистого збагачення повторно вступили у злочинну змову, направлену на заволодіння майном місцевих мешканців ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Невідкладно реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, в ніч з 16 на 17 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 прийшли до огородженої території домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_3 , та діючи узгоджено, перелізли через паркан і таким чином незаконно проникли на територію двору вказаного домоволодіння.

Діючи на реалізацію спільного корисливого умислу, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , приклавши фізичну силу, натиснули на вхідні двері, які були зачинені зсередини на кріплення у вигляді зігнутого цвяха, і таким чином відчинили їх та проникли до приміщення вищевказаного будинку, у якому відпочивали ОСОБА_12 та його батько ОСОБА_13 , 1947 р.н., який є особою похилого віку. Перебуваючи у приміщенні будинку, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 пройшли до спальної кімнати та стали вимагати у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передати їм заощаджені грошові кошти. У відповідь на повідомлення потерпілих про відсутність грошових коштів, ОСОБА_10 з метою примусити потерпілих виконати його вимогу, кулаками та ногами наніс численні удари в область обличчя та тулуба потерпілих, спричинивши їм садна та синці на обличчі та руках, які є легкими тілесними ушкодженнями. При цьому ОСОБА_10 у приміщенні будинку взяв кухонний ніж та, приставляючи його почергово до шиї обох потерпілих, став погрожувати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою похилого віку, застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я, у тому числі їх вбивством. Дані погрози потерпілі сприймали, як реальні.

Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 наказали потерпілим перейти до іншої кімнати (зали), де знову стали вимагати у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передати їм заощаджені грошові кошти, а також самостійно стали здійснювати пошук грошей серед предметів домашнього вжитку. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 висловлювали погрози застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, а також погрозу вбивством. З метою демонстрації реальності своїх намірів ОСОБА_10 у цій же кімнаті (залі) знайшов серед сміття скляну пляшку з-під горілки, об стіну груби відбив нижню частину і тримаючи в руці горловину із загостреними краями «розочку», став розмахувати нею у безпосередній близькості перед обличчям потерпілих, внаслідок чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сприймали висловлені нападниками погрози як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

У зв`язку із недосягненням мети заволодіння коштами через їх відсутність, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , не бажаючи відмовлятись від реалізації свого протиправного умислу, вирішили заволодіти іншим майном потерпілих автомобілем ВАЗ 21061, який належить ОСОБА_12 .

Невідкладно реалізуючи вказаний протиправний умисел, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , продовжуючи висловлювати погрози застосування фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого та погрози знищення майна (підпал автомобіля), стали вимагати у ОСОБА_12 передати їм ключі від належного останньому автомобіля марки ВАЗ 21061 з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Побоюючись реалізації погроз ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , на вимогу останніх ОСОБА_12 вимушено віддав нападникам ключі від вказаного автомобіля та вимушено відчинив ворота приміщення гаражу, розташованого на території його домоволодіння. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_10 проникли до гаражу, почергово сіли за кермо належного ОСОБА_12 автомобіля та виїхали із двору, і таким чином повторно незаконно заволоділи транспортним засобом ВАЗ 21061 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , належним на праві власності ОСОБА_12 , вартість якого складає 23 770 грн.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 289 КК, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним щодо ОСОБА_10 .

У ніч з 05 на 06 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , перебували в с. Афанасіївка Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області та з метою особистого збагачення вступили у злочинну змову, направлену на заволодіння майном місцевих мешканців ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Невідкладно реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, ніч з 05 на 06 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_7 прийшли до огородженої території домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_3 , та діючи узгоджено, перелізли через паркан і таким чином незаконно проникли на територію двору вказаного домоволодіння. ОСОБА_10 ногою вдарив по вхідних дверях будинку, які на той час були зачинені зсередини на металевий засув, в результаті чого двері відчинились, і ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 проникли до приміщення будинку, у якому відпочивали ОСОБА_12 та його батько ОСОБА_13 , 1947 р.н., який є особою похилого віку. Перебуваючи в приміщенні спальної кімнати будинку, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 стали вимагати у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передати їм заощаджені грошові кошти. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 наказали потерпілим не виходити із спальної кімнати, а самі пішли до іншої кімнати (зали), де спільно почали шукати грошові кошти. Після тривалих пошуків ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в приміщенні зали у шафі виявили грошові кошти в сумі 45 000 грн, належні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які відкрито повторно викрали.

Викрадені грошові кошти ОСОБА_10 та ОСОБА_7 привласнили та розпорядились на свій розсуд, в результаті чого спричинили потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 45 000 грн.

Своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 186 КК України, а саме відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Окрім того, в ніч з 16 на 17 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 перебували в с. Афанасіївка Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, та з метою особистого збагачення повторно вступили у злочинну змову, направлену на заволодіння майном місцевих мешканців ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Невідкладно реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, в ніч з 16 на 17 лютого 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_7 прийшли до огородженої території домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_3 , та діючи узгоджено, перелізли через паркан і таким чином незаконно проникли на територію двору вказаного домоволодіння.

Діючи на реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 викликали з будинку ОСОБА_12 та висловили вимогу передати їм наявне у потерпілого пальне (бензин). ОСОБА_12 , побоюючись ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які попередньо в нічний час відкрито викрали у нього грошові кошти, та мали кількісну та фізичну перевагу, з приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння, вимушено видав металеву каністру сріблястого кольору об`ємом 10 літрів вартістю 232,50 грн, наповнену бензином марки А-92 вартістю 31,94 грн за 1 л на загальну суму 319,40 грн, яку ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 відкрито повторно викрали.

Викрадене майно ОСОБА_10 та ОСОБА_7 привласнили та розпорядились на власний розсуд, в результаті чого спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 551,90 грн.

Своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 186 КК, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище.

Окрім того, в ніч з 17 на 18 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 перебували в с. Афанасіївка Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, та з метою особистого збагачення повторно вступили у злочинну змову, направлену на заволодіння майном місцевих мешканців ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Невідкладно реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, в ніч з 16 на 17 лютого 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_7 прийшли до огородженої території домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_3 , та діючи узгоджено, перелізли через паркан і таким чином незаконно проникли на територію двору вказаного домоволодіння.

Діючи на реалізацію спільного корисливого умислу, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , приклавши фізичну силу, натиснули на вхідні двері, які були зачинені зсередини на кріплення у вигляді зігнутого цвяха, і таким чином відчинили їх та проникли до приміщення вищевказаного будинку, у якому відпочивали ОСОБА_12 та його батько ОСОБА_13 , 1947 р.н., який є особою похилого віку. Перебуваючи у приміщенні будинку, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 пройшли до спальної кімнати та стали вимагати у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передати їм заощаджені грошові кошти. У відповідь на повідомлення потерпілих про відсутність грошових коштів, ОСОБА_10 з метою примусити потерпілих виконати його вимогу, кулаками та ногами наніс численні удари в область обличчя та тулуба потерпілих, спричинивши їм садна та синці на обличчі та руках, які є легкими тілесними ушкодженнями. При цьому ОСОБА_10 у приміщенні будинку взяв кухонний ніж та, приставляючи його почергово до шиї обох потерпілих, став погрожувати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою похилого віку, застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я, у тому числі їх вбивством. Дані погрози потерпілі сприймали, як реальні.

Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 наказали потерпілим перейти до іншої кімнати (зали), де знову стали вимагати у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передати їм заощаджені грошові кошти, а також самостійно стали здійснювати пошук грошей серед предметів домашнього вжитку. При цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_7 висловлювали погрози застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, а також погрозу вбивством. З метою демонстрації реальності своїх намірів ОСОБА_10 у цій же кімнаті (залі) знайшов серед сміття скляну пляшку з-під горілки, об стіну груби відбив нижню частину і тримаючи в руці горловину із загостреними краями «розочку», став розмахувати нею у безпосередній близькості перед обличчям потерпілих, внаслідок чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сприймали висловлені нападниками погрози як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

У зв`язку із недосягненням мети заволодіння коштами через їх відсутність, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , не бажаючи відмовлятись від реалізації свого протиправного умислу, вирішили заволодіти іншим майном потерпілих автомобілем ВАЗ 21061, який належить ОСОБА_12 .

Невідкладно реалізуючи вказаний протиправний умисел, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , продовжуючи висловлювати погрози застосування фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого та погрози знищення майна (підпал автомобіля), стали вимагати у ОСОБА_12 передати їм ключі від належного останньому автомобіля марки ВАЗ 21061 з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Побоюючись реалізації погроз ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , на вимогу останніх ОСОБА_12 вимушено віддав нападникам ключі від вказаного автомобіля та вимушено відчинив ворота приміщення гаражу, розташованого на території його домоволодіння. Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_7 проникли до гаражу, почергово сіли за кермо належного ОСОБА_12 автомобіля та виїхали із двору, і таким чином повторно незаконно заволоділи транспортним засобом ВАЗ 21061 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , належним на праві власності ОСОБА_12 , вартість якого складає 23 770 грн.

Своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 289 КК, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Окрім того, в ніч з 17 на 18 лютого 2022 року, більш точного часу не встановлено, після вчинення розбійного нападу на сім`ю Шаповалових та незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , перебуваючи у невстановленому місці на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, з метою особистого збагачення вирішив заволодіти грошовими коштами, належними мешканцям с. Афанасіївка Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Невідкладно реалізуючи свій злочинний корисливий намір, спрямований на вимагання та отримання грошових коштів злочинним шляхом, ОСОБА_10 , в ніч з 17 на 18 лютого 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, прийшов до огородженої території домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_3 , та через незачинені ворота незаконно проник на територію двору вказаного домоволодіння. Після чого, через незамкнені зсередини вхідні двері будинку ОСОБА_10 проник до приміщення будинку, у якому перебували ОСОБА_12 та його батько ОСОБА_13 , 1947 р.н., який є особою похилого віку.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_10 , діючи умисно та повторно, вирішив використати надуману ним ситуацію про пошкодження свого мобільного телефону в результаті дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі ОСОБА_12 , незаконне заволодіння яким ОСОБА_10 вчинив у цю ж ніч, тому повідомив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що вони зобов`язані здійснити ремонт його телефону. При цьому ОСОБА_10 висловлюючи погрози застосування насильства щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 став вимагати в останніх грошові кошти, яких вони не мали.

Бажаючи досягти мети отримання грошових коштів, ОСОБА_10 продовжив висловлювати вимоги про передачу грошових коштів, що супроводжувалися погрозами застосування насильства відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які в обстановці, що склалася, вони сприймали як реальні та такі, що можуть бути невідкладно реалізовані.

В подальшому, ОСОБА_10 , подолавши волю до супротиву зі сторони потерпілих та викликавши в останніх розуміння про реальність та дійсність погроз, які були їм висловлені за вказаних вище обставин, висловив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 протиправну вимогу про передачу йому у строк до обіду 18.02.2022 грошових коштів у сумі 3 000 грн при цьому здійснюючи психологічний тиск погрозами вчинення насильства над ними в разі відмови від виконання висуненої ним противоправної вимоги.

Своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 189 КК, а саме вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими (вимагання), вчинене повторно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 не погоджується із висновками суду першої інстанції, вказує на незаконність та необґрунтованість вироку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

-Суд поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку здобутим доказам, а деяким доказам не надав оцінки взагалі, в основу вироку пклав припущення,

-Покази потерпілого не підтверджують причетність обвинуваченого ОСОБА_10 до вчиненого;

-Покази свідків не узгоджуються з фактичними обставинами справи;

-Також вважає призначене ОСОБА_10 покарання занадто суворе та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення.

На підставі цього просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_15 , не оспорюючи фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції під час судового розгляду та висновки суду щодо правильності кваліфікації дій засуджених та доведеності їх вини, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що суд при призначенні покарання обвинуваченим не прийняв до уваги той факт, що на момент вчинення обвинуваченими інкримінованих кримінальних правопорушень були неповнолітніми, а тому до них не могло бути застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна.

На підставі цього просить вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03.05.2024 року змінити :

Виключити з резолютивної частини вироку посилання про призначення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років;

за ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_7 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років;

за ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років;

за ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_10 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

За сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.09.2021 та остаточно призначено до відбування 8 (вісім) років 3 (три) місяці позбавлення волі

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду:

обвинувачені та їх захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок скасувати;

прокурор підтримала доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вирок змінити.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки в апеляційних скаргах визнання невинуватими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за пред`явленим обвинувачення за ч.3 ст.385 КК України, не оскаржується, то в цій частині вирок суду першої інстанції апеляційним судом не перевіряється.

Щодо апеляційної скарги захисника обвинувачених, апеляційний суд вважає зазначити наступне.

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, за обставин, наведених у вироку.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 винним себе не визнав, пояснив, що взимку 2022 року у темний час доби разом зі своїм другом ОСОБА_16 прийшли до ОСОБА_17 , якого знав як місцевого перевізника (таксиста), у якого є автомобіль. Гукали, потім зайшли у двір. Двері не вибивали, зайшли лише у веранду, вглиб будинку не заходили. ОСОБА_17 вийшов їм назустріч. Попросили грошей. Гроші були необхідні їм обом. Він їм дав. Коштів було близько 40 тисяч грн. Гроші поділили порівну. Наступного дня повернули ОСОБА_17 7000 грн. Ті гроші, які повернули, повторно у ОСОБА_17 не викрадали. Через кілька днів прийшли, попросили автомобіль, хотіли поїхати у Снігурівку, він їм дав. За кермом був ОСОБА_18 , а він допомагав йому вигнати автомобіль з двору. У нього був свій автомобіль. Через кілька годин повернули. Має навички водіння, водійських прав не має. Нікому не погрожували, насильства ні до кого не застосовували, ножем не погрожували. Хто був ще у будинку не знає, бачив лише ОСОБА_19 . Каністру з бензином брали, їх теж дав ОСОБА_20 . ОСОБА_21 залили в автомобіль, а каністру взяли, щоб купити бензин на заправці і повернути ОСОБА_17 . Каністру не віддали, бо не встигли. Пообіцяли, що влітку знайдуть роботу і повернуть гроші. Поліція приїхала наступного дня. Він був в с.Афанасіївка у свого діда ОСОБА_22 , до якого приїжджав у гості. На час подій йому було повних 16 років. Навчався у Миколаєві, отримував стипендію 1250 грн. Стверджував, що у поліції під погрозами підписав багато документів. Додатково пояснив, що автомобіль «Таврію» собі не купував. Отримані гроші витратив на власні потреби, у тому числі купував собі одяг. Говорив родичам і знайомим, що виграв гроші в лотерею. Пояснив, що раніше позичав у ОСОБА_17 гроші і потроху віддавав. Вказав, що раніше не бував у будинку ОСОБА_17 . На автомобілі, взятому у потерпілого, були вдвох із ОСОБА_18 , більше нікого не було. На автомобілі потерпілого не перекидались, на таксі не пересувались.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 винним себе не визнав, пояснив, що в лютому 2022 року увечері близько 22 години, точної дати та часу не пам`ятає разом з Голокозом прийшли до будинку ОСОБА_17 , гукали його, останній не вийшов. Кілька разів стукнули у вхідні двері, вони відчинились. ОСОБА_17 вийшов, попросили у нього грошей, він дав гроші у розмірі 40000 грн. Ці гроші вони позичили. Позичені гроші поділили порівну. Свою частину витратив на свої потреби, зокрема, купив собі телефон. Через короткий проміжок часу (1-2 дні) батькові ОСОБА_17 повернули десь 7000 чи 8000 грн. При отриманні та передачі грошей ніяких розписок не писали. Через пару днів прийшли і попросили відвезти їх у місто Снігурівку. ОСОБА_17 відмовився, бо перебував у стані сп`яніння. Тому вони попросили дати автомобіль. Він дав ключі. Автомобіль повернули ОСОБА_17 . Брали 10 літрів бензину у каністрі, каністру повернути не встигли. Він має навички водіння, водійських прав не має. Під час користування на автомобілі ОСОБА_17 не перекидався. Свій телефон під час їзди не розбивав. Вимогу передачі грошей на ремонт свого розбитого телефону не висловлював. Ножем не погрожували. Погроз, у тому числі щодо позбавлення життя, не висловлювали. Батька і сина ОСОБА_17 не били, «розочкою» від пляшки не погрожували. Телефони потерпілих не розбивали. Крім того додав, що раніше приходив до ОСОБА_17 у справах, але в їхньому будинку ніколи не був. Після того, як взяли у ОСОБА_17 40000 грн, послугами таксі не користувались. Раніше ніяких кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_19 не вчиняв.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення дослідженими безпосередньо судом 1-ої інстанції ним доказами, а також показаннями свідків.

Так, суд 1-ої інстанції надав наступну оцінку показанням свідків та письмовим доказам, виклавши їх у вироку наступним чином.

Потерпілий ОСОБА_12 під час судового розгляду пояснив, що разом з батьком ОСОБА_13 , 1947 року народження, проживав по АДРЕСА_3 . Батько був пенсіонером. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . На час подій мав легковий автомобіль марки ВАЗ-21061 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 темно-синього кольору. Щодо обвинувачених вказав, що знайомий з ними, з ОСОБА_18 односельці, тому знає його краще. Вчинення кримінальних правопорушень щодо нього та його батька розпочалось приблизно 5 - 6 лютого 2022 року. Всі події відбувались виключно у нічний час. Він точної дати та часу не пам`ятає. Всього обвинувачені ОСОБА_18 і ОСОБА_23 приходили 4 рази, кожного разу вночі приблизно о 3 годині ночі. Хотіли грошей. З плином часу послідовності подій не пам`ятає. Краще пам`ятав у день звернення до поліції із заявою про вчинення злочину та при проведенні з ним слідчого експерименту. Коли хлопці прийшли вперше, вони з батьком перебували в хаті. Він почув якийсь звук та вийшов у сіни, де побачив, що до приміщення зайшли ОСОБА_18 і ОСОБА_23 , які вибили двері, що були зачинені на металевий засув, вирвавши при цьому скобу. Вимагали грошей, конкретну суму не називали. Потерпілі відповіли, що грошей немає. Обвинувачені стали самі шукати гроші в будинку. Спочатку не знайшли, а потім у великій кімнаті (залі) відшукали їхні з батьком заощадження та викрали їх. Сума викрадених коштів становить 45 000 грн. Гроші обвинувачені взяли самі, забрали. Виходячи з будинку сказали, що влітку віддадуть. Говорили, щоб не зверталися у поліцію. Потім повертались і дивились у телефони, чи не було вихідних дзвінків. Телефони їхні розбили. Цієї ж доби у денний час ОСОБА_24 прийшов до них та батькові, ОСОБА_25 , віддав 9 тисяч гривень з тих коштів, що буди викрадені ними вночі. Знає про це зі слів батька. Сам потерпілий ОСОБА_20 свідком цих подій не був. Гроші поклали у ту ж кімнату на попереднє місце. З тих 9 тисяч потерпілий ОСОБА_20 взяв 2000 грн, які витратив наступного дня, а решта в розмірі 7000 грн лежали у тому ж місці. Вранці наступного дня (орієнтовно через 2 дні після викрадення 45000 грн) вони з батьком виявили відсутність залишку грошей, тобто 7000 грн. Одного разу взяли каністру з 10 л бензину. Для чого брали не знає. Каністра була з металу. Її не повернули. Останнього разу, коли вони приходили і вимагали грошей, ОСОБА_18 бив потерпілих: його бив ногами в груди, в обличчя, кулаками в груди. Батька бив кулаками в обличчя. Від ударів у нього була припухла щока, болів палець на руці, болів поперек. У батька теж були видимі тілесні ушкодження. Погрожували кухонним ножем, що знайшли у кімнаті. У спальній кімнаті обоє шукали грошей, у тому числі під матрацами. ОСОБА_18 в залі взяв прозору скляну пляшку з-під спиртного, яку розбив об стіну, та скляним уламком разом з верхньою частиною пляшки (горлечком-«розочкою») розмахував перед обличчям у потерпілих. Він зазначив, що вони боялися за своє життя і здоров`я. Під час цих дій ОСОБА_18 одночасно вимагав грошей. З ОСОБА_18 був і ОСОБА_23 . Вказав, що і він, і батько боялися за своє життя і здоров`я. Пояснив, що важко підібрати слова та словесно описати, що відчував під час та після цих подій. Тоді ж забрали його автомобіль ВАЗ-2106, номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить йому. Просили автомобіль покататися, він відмовив. Пригрозили, що спалять його або розіб`ють. Злякався, тому віддав їм ключі від автомобіля, відчинив гараж і дав їм бензину. Бензин давав вимушено, бо вони вимагали. Коли забирали автомобіль, то з гаража виїхав ОСОБА_18 , який автомобілем вперся в огорожу із штахетника і пошкодив паркан, тоді за кермо сів Голокоз і виїхав з двору. Повернули транспортний засіб приблизно через 2 години. Повертаючи автомобіль, сказали, що перевернулись на авто. Він вказав, що на задній частині автомобіля була вм`ятина. Хлопці поставили запасне колесо з цього ж автомобіля. При поверненні автомобіля ОСОБА_18 сказав, що під час перекидання на авто він розбив свій телефон, а тому батько і син ОСОБА_17 мають відшкодувати йому вартість ремонту телефону в сумі не менше 2 тисяч гривень. Потерпілі відповіли, що не мають коштів. ОСОБА_18 сказав, що прийде цього дня о 12-й годині та щоб вони шукали кошти, інакше вб`є їх. Батько вранці пішов до сусідки ОСОБА_26 , вона побачила у батька синці на обличчі, він розповів їй усе, вона викликала поліцію. Поліцейські приїхали за викликом у той же день. У той же день з ним проводили слідчий експеримент під відеозапис. Також підтвердив, що його і батька водили на освідування до судово-медичного експерта. Додатково пояснив, що джерелами доходу сім`ї була пенсія батька, орендна плата за земельний пай та плата за надання водійських послуг (як тимчасові підробітки). Кошти були спільними у нього і в батька. До цих подій мав місце випадок, коли ОСОБА_27 позичав у нього 2000 грн та віддавав борг. Ні потерпілий, ні його батько нікому не говорили, що в них є значна сума заощаджень. На питання чому не звернувся до поліції після того, як хлопці забрали гроші, сказав, що все-таки мав надію, що хлопці їх повернуть. Вказав що раніше ОСОБА_28 вчиняв щодо нього крадіжку з місцевим жителем на ім`я ОСОБА_29 . ОСОБА_30 не були вхожими у будинок Шаповалових. Домоволодіння Шаповалових має огорожу (мурований паркан та ворота). Огорожі з боку задньої стіни будинку немає, бо на території суміжного домоволодіння будинок зруйнований, межі між ними немає. На ніч ворота зачиняли. Вхідні двері до будинку теж зачиняли як могли: спочатку на металевий засув зсередини, потім просто причиняли. Автомобіль зберігався у гаражі, який теж зачиняли. Після початку збройної агресії РФ, у тому числі під час окупації вони з батьком не виїжджали із села. Ні тоді, ні після деокупації обвинувачені заходів до відшкодування завданих збитків не вживали. Свій автомобіль ВАЗ у період тимчасової окупації ОСОБА_31 він продав людям у сусіднє село, бо на прожиття були необхідні кошти, яких у нього і в батька не було. На даний час претензій до обвинувачених матеріального та морального характеру немає. У судовому засіданні від заявленого цивільного позову потерпілий відмовився. Вважає, що на час вчинення цих дій хлопці були молоді та нерозумні. Сказав, що вибачив їх. Просив призначити обвинуваченим мінімальну міру покарання. Щодо порядку написання заяви про злочин, участі у необхідних слідчих та процесуальних діях пояснив, що діяв добровільно, без примусу, згідно із встановленою процедурою. До слідчих дій залучалися поняті.

Свідок ОСОБА_32 під час судового розгляду пояснила, що у денний час, точної дати та часу не пам`ятає коли, до неї прийшов сусід ОСОБА_13 , 1947 р.н., який проживає разом із сином ОСОБА_33 . Сусід був побитий. З видимих тілесних ушкоджень запам`ятала ушкодження на обличчі. Сказав, що їх побили та обікрали, забирали автомобіль, на якому крадії перекинулись. Також говорив, що викрали значну суму коштів 30-40 тис. грн, які були заховані. Запам`ятала, що сусід говорив щось з приводу їхніх телефонів. Стосовно нападників ОСОБА_34 сказав, що одним з них був ОСОБА_18 , а за іншого сказав, що його дід ОСОБА_35 живе на нижній вулиці. Вказала, що обвинувачений ОСОБА_23 і є онуком місцевого жителя с.Афанасіївки ОСОБА_36 . Підтвердила, що у той же день вона відразу зі свого телефону зателефонувала на лінію «102» і викликала наряд поліції. Номер телефону, зазначений у рапорті оперативного чергового ВП № 2 Баштанського РВП від 18.02.2022, належить їй. По приїзду поліцейських її залучали понятою до огляду місця події, підтвердила, що в гаражі та у будинку поліцейські обробляли поверхні дактилоскопічним порошком. ОСОБА_20 у розмові з нею теж підтвердив, що ОСОБА_18 і ОСОБА_23 їх обікрали і побили. ОСОБА_37 скаржився на біль у грудях, що йому важко дихати. Стосовно наявності у родини ОСОБА_17 грошових коштів у значній сумі свідок вказала, що у батька ОСОБА_13 була дуже велика пенсія, він працював на одному із заводів у Миколаєві, мав виробничу травму. Характеризуючи батька і сина ОСОБА_17 , свідок вказала, що ця сім`я не може постояти за себе.

Свідок ОСОБА_38 під час судового розгляду пояснив, що взимку, приблизно у січні-лютому 2022 року, точної дати не пам`ятає коли він підробляв у таксі. В нічний час отримав замовлення на виїзд. Треба було забрати людей із с.Афанасіївки. Спочатку сказали, що пасажири чекатимуть в селі біля трансформатора, потім сказали, що за селом на повороті (по херсонській трасі). Це були обвинувачені. Підвіз їх до магазину АТБ, що у Снігурівці, вони розрахувались. Обмінялись з ними контактами. Вони говорили, як їх звуть ( ОСОБА_27 та ОСОБА_39 ). Раніше їх не знав. Вранці наступного дня возив їх на ринок у Снігурівці. У магазині «33 квадратних метри» обвинувачені купували собі кросівки. Приблизно через 1 годину відвіз їх у с.Новопетрівку. Передзвонили у той де день і свідок возив їх у Миколаїв, де вони вийшли біля ринку «Колос». Через кілька днів він возив ОСОБА_23 на навчання до гуртожитку у Миколаїв (у мікрорайон Варварівку). Від ОСОБА_23 чув, що він хоче купити собі автомобіль. Свідок возив ОСОБА_23 , його матір та ще одного їхнього знайомого в с.Павлівку колишнього Снігурівського району дивитись автомобіль. Але він не купив його. Знає, що пізніше Голокоз купив собі автомобіль. Зустрів Голокоза біля магазину АТБ і бачив той автомобіль. Голокоз сам говорив при свідку, що придбав автомобіль. З розмови хлопців знає, що ОСОБА_18 хотів купити у Голокоза мотоцикл. Всього возив обвинувачених 5 разів (3 рази обох, 2 рази Голокоза (в Павлівку і в Миколаїв). На час надання послуг проблем із грошовими коштами у ОСОБА_18 і ОСОБА_23 не було. Вони завжди розраховувались готівкою.

Крім того, судом першої інстанції було досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення, серед яких:

Протокол огляду місця події від 18.02.2022 та з відповідними додатками до нього, відповідно до якого 18.02.2022 у період часу з 10:30 по 11:50, у присутності понятих, було здійснено огляд території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду місця події встановлено, що будинок відчинений, однак зачиняється на товстий замок, який був відсутній на момент огляду. На момент проведення огляду місця події на вхідних дверях мається металева запірна скоба. У веранді, на підлозі, виявлено другу половину металевої запірної скоби. На момент проведення огляду місця події, речі в будинку розкидані в хаотичному порядку. В ході огляду місця події, на картонних коробках, які знаходились на полицях шафи, виявлено один слід папілярного узору пальця руки, горловину з-під пляшки горілки, на якому виявлено два сліди папілярних узорів пальців рук. Біля шафи виявлено купу розкиданих речей та одягу, дверцята шафи були відчинені та на яких виявлено один слід папілярного узору пальця руки. Також виявлено два мобільні телефони, які пошкоджені. Між спальним ліжком та шафою виявлено металевий ніж з пластиковою червоно-білою ручкою, з довжиною леза 14 см, довжина ручки 10 см. У приміщені гаражу виявлено автомобіль марки «ВАЗ-2106» з д/н НОМЕР_1 , синього кольору, на якому є п`ять слідів папілярних узорів пальців рук. При огляді автомобіля зафіксовано забруднення заднього лівого колеса та даху авто з водійського боку. Задня частина двору не огороджена, вхід у двір здійснюється відкрито /т.3 а.с.18-33/.

Висновок експерта №24 від 18.02.2022, згідно якого у ОСОБА_12 , 1971 року народження, малися слідуючі тілесні ушкодження: синець на обличчі, синці в скроневих ділянках голови, забій 5-го пальця лівої кисті. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (кулаки, ноги і т.п.), можливо в час та при умовах, вказаних потерпілим, та відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень, можна сказати, що потерпілому було нанесено не менше 4 ударів /т.3 а.п.53-54/.

Висновок експерта №23 від 18.02.2022, згідно якого у ОСОБА_13 , 1947 року народження, малися слідуючі тілесні ушкодження: синці на обличчі, крововилив в склеру лівого ока, синець на правій руці. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (кулаки, ноги і т.п.), можливо в час та при умовах, вказаних потерпілим, та відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень, можна сказати, що потерпілому було нанесено не менше 3 ударів /т.3 а.п.56-57/.

Протокол отримання зразків для експертизи від 18.02.2022, згідно якого у ОСОБА_13 відібрано зразки пальців та долоней рук для проведення дактилоскопічної експертизи /т.3 а.п.60/.

Протокол отримання зразків для експертизи від 18.02.2022, згідно якого у ОСОБА_12 відібрано зразки пальців та долоней рук для проведення дактилоскопічної експертизи /т.3 а.п.63/.

Протокол отримання зразків для експертизи від 18.02.2022, згідно якого у ОСОБА_10 відібрано зразки пальців та долоней рук для проведення дактилоскопічної експертизи /т.3 а.п.66/.

Протокол отримання зразків для експертизи від 18.02.2022, згідно якого у ОСОБА_7 відібрано зразки пальців та долоней рук для проведення дактилоскопічної експертизи /т.3 а.п.69/.

Заяв ОСОБА_12 від 18.02.2022, відповідно до якої останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_40 та хлопця на ім`я ОСОБА_41 , які в ніч на 17.02.2022 перебуваючи на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито заволоділи належною йому металевою каністрою сріблястого кольору об`ємом 10л наповненою бензином. В результаті цього, спричинили йому матеріальну шкоду на суму 800 грн /т.3 а.п.81/.

Протокол обшуку від 19.02.2022 та додатками до нього, відповідно до якого 19.02.2022 у період часу з 07:30 по 08:15, у присутності понятих, проведено обшук у легковому автомобілі марки ЗАЗ моделі 110206 червоного кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_42 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В ході обшуку виявлено та вилучено металеву каністру сріблястого кольору об`ємом 10 літрів, на якій мається позначення ОСТ 100947-79, яка є порожньою та належна потерпілому ОСОБА_12 /т.3 а.п.93-102/.

Протокол огляду речей від 19.02.2022 та фототаблицею до нього, згідно якого 19.02.2022 у період часу з 13:30 по 14:40, у присутності понятих було проведено огляд речей, які добровільно видані ОСОБА_43 . Так, було оглянуто мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель «S8», силіконовий чохол чорного кольору, чоловічі стрейчеві штани чорного кольору, чорну чоловічу куртку, чоловічі кросівки чорного кольору з логотипом фірми «РUМА» /т.3 а.п.108-117/.

Протокол огляду речей від 19.02.2022 та фототаблицею до нього, згідно якого 19.02.2022 у період часу з 19:30 по 20:15, у присутності понятих було проведено огляд речей, які добровільно видані свідком ОСОБА_44 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi» синього кольору, чоловічі кросівки червоно-чорного кольору «43» /т.3 а.п.133-136/.

Заява ОСОБА_12 від 21.02.2022, згідно якої останній просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_40 та ОСОБА_45 , які в ніч на 18.02.2022 незаконно проникли до приміщення належного йому будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де погрожували йому та його батькові вбивством, використовуючи при цьому ніж, вимагаючи передати їм грошові кошти /т.3 а.п.168/.

Заява ОСОБА_12 від 21.02.2022, відповідно до якої останній просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_40 та ОСОБА_45 , які в ніч на 06.02.2022 незаконно проникли до приміщення його будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де відкрито заволоділи належними йому та його батькові грошовими коштами в сумі близько 45000,00 (сорок п`ять тисяч гривень) грн /т.3 а.п.180/.

Висновок експерта №СЕ-19/115/-23/10893-Д від 24.08.2023, згідно якого на двох таблицях до протоколу огляду місця події міститься п`ятнадцять слідів папілярних узорів рук (руки), з яких п`ять слідів папілярних узорів пальців рук (руки) з розмірами 28х17 мм, 21х17 мм, 24х15 мм, 31х19 мм, 20х13 мм та один слід папілярного узору долоні руки з розмірами 46х29 мм, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), а сім слідів папілярних узорів пальців рук (руки) з розмірами 11х15 мм, 27х16 мм, 20х12 мм, 16х10 мм, 22х13 мм, 11х6 мм, 19х11 мм, та два сліди папілярних узорів поверхні рук (руки) з розмірами 31х42 мм, 31х6 мм, відповідно, не придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Сліди папілярного узору пальця руки з розмірами 28х17 мм, залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , слід папілярного узору пальця руки з розмірами 21х17 мм, залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , слід папілярного узору пальця руки з розмірами 24х15 мм, залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , слід папілярного узору пальця руки з розмірами 31х19 мм, залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , слід папілярного узору пальця руки з розмірами 20х13 мм, залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Слід папілярного узор долоні руки з розмірами 46х29 мм, залишений не ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та не ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відбитки, відтиски пальців та відтиски долонних поверхонь рук яких надано на дослідження в якості порівняльного матеріалу, а іншою особою /т.4 а.п.43-65/.

Висновок експерта №4314 від 27.09.2023, за змістом якого середня ринкова ціна транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21061» з державним номером « НОМЕР_1 » з номером кузова (рами) « НОМЕР_3 » кольору морена, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався), без огляду, за вихідними даними, станом на 18 лютого 2022 року становить 23770,00 (двадцять три тисячі сімсот сімдесят гривень 00 копійок) /т.4 а.п.133-143/.

Висновок експерта №4401 від 05.10.2023, згідно якого ринкова вартість однієї літри бензину А-92, придбаного 07.02.2022 на ТОВ «КВОРУМ-НАФТА», станом на 16.02.2022 становить 31,94 (тридцять одна гривня 94 копійки) грн. Ринкова вартість однієї літри бензину А-92, придбаного 08.02.2022 на ТОВ «КВОРУМ-НАФТА», станом на 16.02.2022 становить 31,94 (тридцять одна гривня 94 копійки) грн. Ринкова вартість, з урахуванням зносу, бувшої у використанні, каністри, сріблястого кольору, об`ємом 10 л, із позначенням: «ОСТ100947-79», станом на 17 лютого 2022 року становить 232,50 (двісті тридцять дві гривні 50 копійок) грн /т.4 а.с.147-151/.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.10.2023, згідно якого 05.10.2023 у період часу з 09:00 по 09:15, у присутності понятих, за участі свідка ОСОБА_46 було проведено впізнання особи. На запитання, чи впізнає він когось з осіб зображених на фотознімках, ОСОБА_38 заявив, що на фотознімку «Фото 1» він за формою обличчя, формою спинки носа та підборіддям впізнав особу, яка була разом із іншим хлопцем 06.02.2022, коли він їх підвозив до м.Снігурівка із с.Афанасіївка, в тому числі відвозив до с.Новопетрівка та м.Миколаїв, та яка скуплялась у м.Снігурівка /т.4 а.п.157-158/.

Довідкою від 05.10.2023 до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_46 від 05.10.2023, згідно якої на фотознімку під номером «1» (зліва на право) зображений громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а на інших фотознімках зображені сторонні особи /т.4 а.п.159/.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.10.2023, згідно якого 05.10.2023 у період часу з 09:20 по 09:35, у присутності понятих, за участі свідка ОСОБА_46 було проведено впізнання особи. На запитання, чи впізнає він когось з осіб зображених на фотознімках, ОСОБА_38 заявив, що на фотознімку «Фото 2» він за формою підборіддя, носа та за формою вух впізнав особу, яка була разом із ОСОБА_10 06.02.2022, коли він їх підвозив до м.Снігурівка із с.Афанасіївка, в тому числі відвозив до с.Новопетрівка та м.Миколаїв, та яка скуплялась у м.Снігурівка /т.4 а.п.160-161/.

Довідкою від 05.10.2023 до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_46 від 05.10.2023, згідно якої на фотознімку під номером «2» (зліва на право) зображений громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , а на інших фотознімках зображені сторонні особи /т.4 а.п.162/.

Висновок судової товарознавчої експертизи № 4401 від 05.10.2023, згідно з яким ринкова вартість 1 літра бензину А-92, придбаного на ТОВ «Кворум-Нафта» станом на 16.02.2022 встановила 31,94 грн. Ринкова вартість бувшої у використанні каністри сріблястого кольору об`ємом 10 л станом на 17.02.2022 становила 232,50 грн.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про те, що показання потерпілого та свідків є хибними, непослідовними та не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції надав оцінку показам потерпілого ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_47 , ОСОБА_46 у співвідношенні із даними протоколу впізнання за фотознімками, також за участю свідка ОСОБА_46 та із заявою заявниці, в якій зазначено, що ОСОБА_34 та повідомив, що його побив вночі ОСОБА_27 , мешкає по АДРЕСА_1 . Забрали 30000 гривень. Розбили телефон. Заявник ОСОБА_48 . Також, заявою ОСОБА_12 за якою останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_40 та хлопця на ім`я ОСОБА_41 , які в ніч на 18.02.2022 прийшли до належного йому будинку, де спричинили йому та його батькові ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді синців на тілі та забрали належний йому автомобіль ВАЗ-21061 з державним номерним знаком НОМЕР_1 /т.3 а.с.16/.

Колегія суддів враховує, що суд також оцінює покази свідків за їх внутрішнім переконанням. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені ними зі своїми особливостями та повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідноситься з іншими доказами по провадженню, суд вважав за необхідне визнати їх достовірними.

Апеляційний суд вважає, що не останню роль під час визнання показів свідків достовірними, відігравала їх мета, оскільки у випадку їх недостовірності, тобто неправдивості, їх єдина мета бажання обмови у злочині. Вказана мета може бути пояснена, зокрема, іншими неприязними відношеннями між обвинуваченим та свідками.

Водночас, сторона захисту не наводила об`єктивних причин, які могли бути підставою для обмови у вчиненні злочинів обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , та яку свідки у такому випадку переслідували мету, тому їх показання визнаються об`єктивними та такими, що впливають на встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Натомість, апеляційний суд наголошує, що доводи захисту стосуються питання достовірності показань свідків, перевірка яких показала те, що ці показання в цілому були послідовними і узгоджувались між собою та з обставинами, встановленими у кримінальному провадженні, тому колегія суддів не знаходить підстав ставити під сумнівів їх правдивість, або про упередженість свідків ОСОБА_47 , ОСОБА_46 , як про це вказував захист.

Місцевий суд, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши і проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях.

Зазначені у вироку докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх достовірності, а доводи захисника про протилежне колегія суддів вважає безпідставними.

Частиною 2 ст. 17 КПК передбачено, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання апеляційного суду, у кримінальному провадженні щодо обвинувачених цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, суд 1-ої інстанції обґрунтовано висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Щодо вимог апеляційної скарги про необхідність скасування вироку суду, апеляційний суд враховує, що сторона захисту, зазначаючи в апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, мотивування вироку неналежними доказами, не заявляла клопотання про повторне дослідження доказів, у зв`язку з чим апеляційний суд проведений лише в межах доводів поданих апеляційних скарг та позбавлений можливості надати іншу оцінку доказам, які безпосередньо не досліджувались під час апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги захисника обвинувачених про те, що кримінальне провадження не містить доказів винуватості обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , в суді апеляційної інстанції спростовані.

В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Наведені стороною захисту обставини не відносяться до тих, які б підлягали до безумовного скасування судових рішень, а тому колегією суддів визнаються необґрунтованими. Суперечностей у доказах колегією суддів не встановлено, а тому додаткових досліджень не потребувалося.

При цьому апеляційний суд не надавав іншої, ніж суд першої інстанції, оцінки дослідженим письмовим доказам та показанням свідків, а лише оцінив ці докази кожен окремо та в сукупності і дійшов обґрунтованого висновку, що доказів, які є належними та допустимими і обґрунтовано покладені місцевим судом в основу вироку, достатньо для визнання ОСОБА_7 та ОСОБА_10 винуватими у пред`явленому їм обвинуваченні та ці докази у своїй сукупності беззаперечно «поза розумним сумнівом» доводять їх винуватість.

В даному конкретному випадку суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції враховував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, його роль, кількість епізодів, наслідки їх вчинення для потерпілих, дані про особу обвинуваченого, вчинення кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці, є таким, що раніше не судимий в силу вимог ст.89 КК України, за наявності пом`якшуючої обставини та двох обставин, які обтяжують покарання, та дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише з ізоляцією його від суспільства, а тому призначив покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, його основну роль, кількість епізодів, наслідки їх вчинення для потерпілих, вказані дані про особу обвинуваченого, вчинення кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці, вчинення кримінальних правопорушень в період іспитового строку, за наявності пом`якшуючої обставини та двох обставин, які обтяжують покарання, прийняв до уваги висновок органу пробації, та дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_10 можливе лише з ізоляцією його від суспільства, а тому призначив покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання, суд 1-ої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість виправлення і перевиховання обвинувачених без ізоляції від суспільства, а тому вважав можливим призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, що на переконання колегії судів відповідає тяжкості вчиненим злочинам.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді 8 років позбавлення волі, обвинуваченому ОСОБА_10 у виді 8 років позбавлення волі обрано, відповідно до приписів ст. 65 КК України, правильно, та що висновок суду 1-ої інстанції, щодо неможливості виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства, відповідає фактичним обставинам справи, а також ставленню до вчиненого.

Апеляційний суд вважає, що призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєних злочинів, їх обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Підстав вважати покарання, призначене обвинуваченим, несправедливим внаслідок суворості, колегія суддів не вбачає.

Водночас, захисник обвинувачених в апеляційній скарзі заявив вимоги про призначення нового розгляду кримінального провадження в суді 1-ої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції визначений ст. 415 КПК України, а саме: суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Натомість, в апеляційній скарзі, та поясненнях в судовому засіданні апеляційного суду, захисник обвинувачених не наводить жодних, вказаних вище підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, в той час коли доводи апеляційної скарги стосуються незгоди із встановленими фактичними обставинами справи, оцінки доказів, а вказані вище порушення вимог КПК, під час апеляційного розгляду не встановлені.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, то апеляційний суд вважає їх слушними, з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

За правилами ч. 2 ст. 52 КК України конфіскація майна є додатковим покаранням, яке призначається у випадку, якщо воно передбачено санкцією статті кримінального закону за вчинений злочин.

Положеннями ч. 2 ст. 98 КК України встановлено обмеження щодо видів додаткових покарань які можуть бути призначені неповнолітнім та визначено, що до цих осіб можуть бути застосовані лише додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Вказана норма є імперативною, а тому зазначений у ній перелік видів покарань, які додатково можуть бути застосовані до неповнолітніх є вичерпним. Інші додаткові види покарань щодо осіб, які вчинили злочин до досягнення ними повноліття не застосовуються, навіть у випадку якщо ці особи на час розгляду справи досягли повноліття.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були неповнолітніми.

Санкція ч.3 ст.187 та ч.3 ст.289 КК України за вчинення цих злочинів передбачає обов`язкове призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Однак в силу приписів ч. 2 ст. 98 КК України, таке покарання до обвинувачених не може бути застосовано.

Цих вимог закону при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з вироку місцевого суду, за вчинені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 злочини суд призначив їм покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Як передбачено п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу .

У свою чергу, згідно з ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає що оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає відповідній зміні, в частині призначення обвинуваченим покарання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні, в частині призначеного покарання.

Керуючись 370, 372, 376, 404, 405, 407, 408, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03.05.2024 року, відносно ОСОБА_7 , обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189КК України змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України покарання:

за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна;

за ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189 КК України покарання:

за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна;

за ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна;

за ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_10 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4