УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000620 від 06.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, звернувся в суд із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що у серпні 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, уклав усний договір про обмін транспортного засобу із доплатою із ОСОБА_7 та продав останньому транспортний засіб марки «Range Rover Sport», вартістю 738113,4 гривень, який належав потерплій ОСОБА_8 , та отримав грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01 серпня 2024 року становило 205031,5 гривень, та автомобіль марки «Mercedes-Benz Е200».

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 , чим завдав останній майнової шкоди у великих розмірах, що становить 738113,4 гривень.

Крім того, у вересні 2023 року, точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «АВТОДІМ Чайка», що за адресою вул. Василя Червонія, 16Б, у м. Рівне, під приводом реалізації, а саме продажу транспортного засобу, отримав належний потерпілому ОСОБА_9 , автомобіль марки «Ford C-Max», 2008 року випуску.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, в листопаді 2023 року, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, уклав договір про продаж транспортного засобу із ОСОБА_10 , та продав останньому транспортний засіб марки «Ford C-Max», вартістю 215720 гривень, який належав потерпілому ОСОБА_9 та отримав грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15 листопада 2023 року становило 217860 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , чим завдав останньому майнової шкоди у великих розмірах, що становить 217860 гривень.

Також, у березні 2024 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «АВТОДІМ Чайка», що за адресою вул. Василя Червонія, 16 Б, у м. Рівне, під приводом реалізації, а саме продажу транспортного засобу, отримав належний потерпілому ОСОБА_9 , автомобіль марки «Mitsubishi Lancer X», 2007 року випуску.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, в березні 2024 року, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, уклав договір про продаж транспортного засобу із ОСОБА_11 , та продав останньому транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer X», вартістю 118764,56 гривень, який належав потерпілому ОСОБА_9 та отримав грошові кошти в сумі 118764,56 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , чим завдав останньому майнової шкоди у великих розмірах, що становить 118764,56 гривень.

Також, 25 листопада 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «АВТОДІМ Чайка», що за адресою вул. Василя Червонія, 16 Б, у м. Рівне, під приводом реалізації, а саме продажу транспортного засобу, отримав належний потерпілому ОСОБА_12 автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evogue», 2015 року випуску.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 28 листопада 2024 року, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, уклав усний договір про обмін транспортного засобу із доплатою з ОСОБА_13 , та продав останній транспортний засіб марки «Land Rover Range Rover Evogue», вартістю 746763,71 гривень, який належав потерпілому ОСОБА_12 , та отримав грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28 листопада 2024 року становило 208005 гривень, та автомобіль марки «Peugeot 3008».

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 , чим завдав останньому майнової шкоди у великих розмірах, що становить 746763,71 гривень.

Разом з тим, у січні 2025 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «АВТОДІМ Чайка», що за адресою вул. Василя Червонія, 16 Б, у м. Рівне, під приводом реалізації, а саме продажу транспортного засобу, отримав належний потерпілій ОСОБА_14 автомобіль марки «Audi Q5», 2011 року випуску.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, у січні 2025 року, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, уклав усний договір про продаж транспортного засобу з ОСОБА_15 , та продав вказаний транспортний засіб марки «Audi Q5», вартістю 572850 гривень, який належав потерпілій ОСОБА_14 , та отримав грошові кошти в сумі 9500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15 січня 2025 року становило 401565 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_14 , чим завдав останній майнової шкоди у великих розмірах, що становить 572850 гривень.

Крім цього, 08 лютого 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «АВТОДІМ Чайка», що за адресою вул. Василя Червонія, 16 Б, у м. Рівне, під приводом реалізації, а саме продажу транспортного засобу, отримав належний потерпілій ОСОБА_16 автомобіль марки «Peugeot 508», 2019 року випуску.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 03 березня 2025 року ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, уклав договір купівлі-продажу №РН-0000798 з покупцем ОСОБА_17 , та продав йому автомобіль за грошові кошти в сумі 761690 гривень, про що не було відомо власнику вищевказаного автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілої

ОСОБА_16 , чим завдав останній майнову шкоду у великих розмірах, що становить 761690 гривень.

Також, 12.05.2025 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «АВТОДІМ Чайка», що за адресою вул. Василя Червонія, 16 Б, у м. Рівне, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, запропонував потерпілому ОСОБА_18 придбати за кордоном України та доставити в м. Рівне автомобіль марки «AUDI Q5», завідомо не маючи наміру виконувати будь-яких угод з його продажу та пригону з-за кордону, тим самим повідомив ОСОБА_18 завідомо неправдиві відомості.

Таким чином, ОСОБА_4 використав обман, як спосіб вчинення шахрайства, домовився про пригон автомобіля марки «AUDI Q5» та повідомив про необхідність сплати авансового внеску в розмірі 10 000 Євро, що згідно курсу НБУ, станом на 12 травня 2025 року становило 467528 гривень, а також митних платежів у розмірі 4500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 травня 2025 року становило 186683 гривень. Будучи введеним в оману зазначеною інформацією, потерпілий ОСОБА_18 погодився на таку пропозицію та передав грошові кошти у готівковій формі.

Тобто, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_18 , чим завдав майнову шкоду у великих розмірах, що становить 654211 гривень.

Також, 12.07.2025 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «АВТОДІМ Чайка», що за адресою вул. Василя Червонія, 16 Б, у м. Рівне, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, запропонував потерпілому ОСОБА_19 придбати за кордоном України та доставити в м. Рівне автомобіль марки «BMW X3», завідомо не маючи наміру виконувати будь-яких угод з його продажу та пригону з-за кордону, тим самим повідомив ОСОБА_19 завідомо неправдиві відомості.

Таким чином, ОСОБА_4 використав обман, як спосіб вчинення шахрайства, домовився про пригон автомобіля марки «BMW X3» та повідомив про необхідність сплати авансового внеску в розмірі 500 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 12 липня 2025 року становило 20 910 гривень, а також для швидшого виїзду за кордон 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 18 липня 2025 року становило 83720 гривень. Будучи введеним в оману зазначеною інформацією, потерпілий ОСОБА_19 погодився на таку пропозицію та передав грошові кошти у готівковій формі.

Тобто, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_19 , чим завдав майнову шкоду у великих розмірах, що становить 104630 гривень.

Також, в жовтні 2025 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території

ТОВ «АВТОДІМ Чайка», що за адресою вул. Василя Червонія, 16 Б, у м. Рівне, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, запропонував потерпілому ОСОБА_20 придбати за кордоном України та доставити в м. Рівне автомобіль марки «BMW X3», завідомо не маючи наміру виконувати будь-яких угод з його продажу та пригону з-за кордону, тим самим повідомив ОСОБА_20 завідомо неправдиві відомості.

Таким чином, ОСОБА_4 використав обман, як спосіб вчинення шахрайства, домовився про пригон автомобіля марки «BMW X3» та повідомив про необхідність сплати авансового внеску в розмірі 2 600 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 15 жовтня 2025 року становило 108550 гривень. Будучи введеним в оману зазначеною інформацією, потерпілий ОСОБА_20 погодився на таку пропозицію та передав грошові кошти у готівковій формі.

Тобто, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_20 , чим завдав останньому майнову шкоду у розмірі 108550 гривень.

Крім цього, у травні 2025 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «АВТОДІМ Чайка», що за адресою вул. Василя Червонія, 16Б, у м. Рівне, під приводом реалізації, а саме продажу транспортного засобу, отримав належний потерпілій ОСОБА_21 автомобіль марки «Lexus RX300», 2003 року випуску.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, у травні 2025 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, уклав усний договір про продаж транспортного засобу з покупцем ОСОБА_22 , та продав йому автомобіль за грошові кошти в сумі 5500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15 травня 2025 року становило 228415 гривень, про що не було відомо власнику вищевказаного автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_21 у розмірі 363260 гривень, чим завдав значної шкоди потерпілій.

29.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_20 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_19 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_21 , протоколом допиту свідка ОСОБА_23 , протоколом допиту свідка ОСОБА_24 , протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , висновками судових почеркознавчих та автотоварознавчих експертиз, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

17.03.2026 ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0000620 від 06.07.2025 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України.

23.02.2026 постановою керівника Рівненської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме до 28.03.2026.

Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також перешкоджання ризикам, зазначеним у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримала клопотання щодо продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, просила його задоволити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання, вказавши на відсутність заявлених стороною обвинувачення ризиків та надали суду довідку командира військової частини НОМЕР_1 про те, що рядовий ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині з 28.02.2026 по даний час.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно дослідивши матеріали клопотання та до дані до нього матеріали, надані стороною захисту письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000620 від 06.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України.

За вищевказаних обставин, у вказаному кримінальному провадженні, 29.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

17.03.2026 ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0000620 від 06.07.2025 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду 26.01.2026 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у певний період доби, в межах строку досудового розслідування, а саме до 01.03.2026.

23.02.2026 постановою керівника Рівненської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме до 28.03.2026.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, вказані в ст.178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

В узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забеспечення кримінального провадження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року вказано, що з огляду на те, що поняття " обгрунтована підозра" не визначена в національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 ЗУ " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" слідчим суддям слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі " Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої " термін обгрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об"єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Натомість, протягом розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурором також не надано жодних переконливих доказів, що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування; незаконно впливав на свідків, не надано доказів, що він буде продовжувати займатися злочинною діяльністю та буде продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Вказане спростовується наданою підозрюваним під час розгляду клопотання довідкою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_26 від 17.03.2026 про те, що ОСОБА_4 на даний час перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 .

Кримінальний закон дає вичерпний перелік злочинів, а ч. 3 ст. 3 КК України наголошує, що злочинність діяння визначається тільки Кримінальним Кодексом. Якщо діяння становить певну небезпеку для суспільних відносин, то воно обов"язково передбачає певне покарання.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».

Аналізуючи норму ст. 176 КПК України суд слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжні заходи - це заходи процесуального примусу попереджувального характеру, пов"язані з позбавленням або обмеженням свобод підозрюваного, обвинуваченого. При вирішення питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя керується правилом принципу презумції невинуватості про те, що всі сумніви щодо доведеності обставин-підстав обрання запобіжного заходу тлумачаться на користь підозрюваного, обвинуваченого.

Запобіжний захід обирається виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема для забеспечення виконання покладених на нього обов"язків, передбачених ч. 7 ст. 42 та іншими нормами КПК.

Підставами застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри та наявність ризиків. Наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити одну чи кілька із наведених дій означає наявність даних, які свідчать про обгрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій. Самі по собі ці дані, за відсутності загальної та особливої складових, не дають слідчому судді права на застосування запобіжного заходу.

Таким чином, слідчим та прокурором не доведено жодного ризику щодо моживої поведінки підозрюваного, а тому характеризуючи особу підозрюваного немає підстав в даний час стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України на запобігання, яких спрямоване застосування запобіжного заходу.

Крім того, жодних доказів щодо протиправної поведінки ОСОБА_4 , який перешкоджає здійсненню кримінального провадження та негативно впливає на забезпечення його ефективності, як умисне ухилення від явки до орану досудового розслідування та суду за викликом, клопотання та додані матеріали не містять.

Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у продовженні застосування відносно підозрюваного міри запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-177, 181, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

У задоволенні клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя