МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 171/3633/25

Провадження № 1-кп/210/403/26

02 лютого 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони та учасники кримінального провадження, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні: прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке 28 січня 2025 року внесено до ЄРДР за №10004542 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за наступних фактичних обставин.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 року №125 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, солдат ОСОБА_4 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньо й служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитися в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком, чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконувала завдання за призначенням на території Донецької області.

24 липня 2024 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

24 липня 2024 року близько 09 години 00 хвилин солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді водія 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, незаконно припинив виконувати свій обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, самовільно залишив місце служби місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд, поза межами військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби до 23 липня 2025 року доки самостійно не з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, де повідомив про намір далі проходити військову службу, тим самим припинив вчиняти зазначене триваючи кримінальне правопорушення.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 підтримав клопотання, зазначив, що ОСОБА_4 виявив бажання проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , у зв`язку з чим просив задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотав про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України. Зазначив, що отримав згоду від командира військової частини НОМЕР_2 , має власне бажання захищати країну.

Заслухавши думку учасників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши заявлене прокурором клопотання, дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 5 статті 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

За правилами частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з частиною 2 статті 286 КПК України у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно зі статті 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке вчинене ним вперше.

Обвинуваченому в судовому засіданні роз`яснені правові підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності на що він надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України та підтвердив добровільність його звернення до суду із клопотанням для продовження проходження військової служби.

В обґрунтування підстав для задоволення клопотання суду представлено письмову згоду військової частини НОМЕР_2 , з якої вбачається, що командування військової частини НОМЕР_2 надає згоду на призначення ОСОБА_4 на вакантну посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_2 .

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на наявність констатованих підстав та умов для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, суд приходить до висновку про можливість, у відповідності до вимог ст. 288 КПК України звільнення підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього, на підставі п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284-288, 350, 367 КПК України, ст.ст. 44, 401, 407 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке 28 січня 2025 року внесено до ЄРДР за №10004542 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України - для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене 28 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №10004542 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п.1 ч. 2 ст.284 КПК України.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно поновити на військовій службі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 72 годин, прибути до військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України для продовження проходження військової служби.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03 лютого 2026 рок.

Суддя: ОСОБА_1