Справа №522/8930/23
Провадження №1-кп/522/1315/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року Місто Одеса,

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії:

головуючого - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000272 від 13.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велетенське Білозерського району Херсонської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, одруженого, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

захисників - ОСОБА_13 , ОСОБА_14

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_7 , будучи громадянином України, скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

-застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

-вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є рф.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98- ВР та Федеральним Законом рф від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2, 3 зазначеного Договору рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між У країною та рф про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований рф 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Згідно з статтями 1-2, 73, 132-134 Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України. Територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади. Перебування на території У країни підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі - рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Отже, з урахуванням вищевикладених норм міжнародного гуманітарного та національного права на території України розпочався збройний конфлікт внаслідок акту агресії рф при наступних обставинах.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 213 і (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС рф на територію України.

22 лютого 2022 року президент російської федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

У подальшому збройні сили рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією при цьому нанесли ракетно-бомбові удари по військовим і цивільним об`єктам України, а також ввели на територію суверенної держави війська країни-агресора.

Таким чином, з 24.02.2022 і по цей день дії рф проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. З Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії рф проти України.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, який на цей час відповідно до чинного законодавства триває.

Крім того, невстановленими представниками збройних сил та інших збройних формувань рф, які 24.04.2022 незаконно вторглись на територію Херсонської області та фактично здійснили її окупацію, згідно положень Гаазької Конвенції 1907, вчиняються дії по усуненню законних органів влади, що діють на вказаних територіях, з метою повалення і захоплення влади на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Відповідно до ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованої Україною 24.08.1991, територія визнається окупованою якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Зокрема за результатами вказаних дій, 24.02.2022 збройні сили російської федерації увійшли до Херсонської області та ними здійснено окупацію інших населених пунктів Херсонської області, зокрема на початку березня 2022 року підрозділами збройних сил російської федерації зайнято с. Правдине Білозерського району Херсонської області, у зв`язку з чим органи державної влади, органи місцевого самоврядування, правоохоронні органи об`єктивно не мали можливості виконувати свої обов`язки та реалізовувати законні повноваження для забезпечення на території вказаного населеного пункту порядку та режиму законності.

Установлено, що громадянин України ОСОБА_7 , будучи місцевим мешканцем, перебуваючи на території тимчасово окупованого с. Правдине Білозерського району Херсонської області на початку березня 2022 року (більш точну дату та час встановити не виявилось за можливе), достовірно знаючи про збройну агресію рф проти України та про введення з 24.02.2022 на території України правового режиму воєнного стану, маючи злочинний умисел, направлений на передачу матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, із корисливих мотивів, з метою власного збагачення та безперешкодного переміщення по окупованій території в умовах військової окупації зс рф, він добровільно надавав активну допомогу підрозділам зс рф у с. Правдине Білозерського району Херсонської області.

Так, ОСОБА_7 , у період з 23.04.2022 до початку листопада 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи вказаний злочинний умисел, налагодивши стійкі ідеологічні зв`язки з представниками регулярних збройних формувань держави-агресора, заручившись їх довірою та підтримкою, умисно та добровільно здійснював колабораційну діяльність шляхом забезпечення життєдіяльності російських окупаційних військ, та маючи демонстративний, та відкритий перед населенням громади села постійний зв`язок з представникам збройних формувань держави-агресора, надавав невстановленим військовослужбовцям зс рф власні та попередньо привласнені у інших жителів громади предмети побуту, худобу, алкогольні напої, які в тому числі розпивав разом з ними.

За свою колабораційну діяльність ОСОБА_7 одержував від окупантів продукти харчування, медикаменти та отримав привілейоване ставлення від військовослужбовців збройних сил російської федерації, зокрема безперешкодно переміщувався по окупованій території разом з військовими, проводячи з ними багато часу та користуючись їх захистом та підтримкою.

За наведених обставин, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 111-1 КК України, а саме: передача матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що дійсно був вимушений співпрацювати з деякими представниками збройних формувань ворога, оскільки перебував у вкрай складному становищі та існувала загроза його безпеці. Наразі він жалкує, що так сталося.

Крім того, винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину повністю доведена дослідженими безпосередньо під час судового розгляду доказами.

Докази, досліджені під час судового розгляду

Показання свідка ОСОБА_15 , яка показала суду, що обвинуваченого ОСОБА_7 вона знає, він був сусідом її бабусі. Під час окупації вона до 17.04.2022 знаходилась в с. Правдине Білозерського району Херсонської області. Одного дня військові рф обходили село і ОСОБА_7 разом з ними допомагав їм шукати розвідувальні дрони. Також, вона особисто бачила, як ОСОБА_7 допомагав військовим рф шукати російських військових дезертирів шляхом повідомлення місць проживання людей на території села. Над їх селом дрон рф втратив зв`язок і хтось із селян заховав його. ОСОБА_7 допомагав військовим рф шукати цей дрон, це бачила її бабуся. Обвинувачений допомагав окупантам грабувати будинки селян. Також, вона бачила, як ОСОБА_7 допомагав роздавати російську гуманітарну допомогу. На її думку ОСОБА_7 робив все добровільно і у нього з військовими рф були дружні стосунки. Воєнні рф були озброєні.

Показання свідка ОСОБА_16 , яка показала суду, що вона є старостою Правдинської громади. ОСОБА_17 було окуповане відразу після початку війни. ОСОБА_7 вона знає, оскільки він приїхав в с. Правдине з багатодітною сім`єю і вони часто зверталися з різними питання до неї, як до старости. ОСОБА_7 спілкувався з військовими рф. Зі слів населення села вона знає, що ОСОБА_7 допомагав військовим рф. Також, їй відомо, що ОСОБА_7 повідомив російських військових про учасника АТО на ім`я ОСОБА_18 , який до початку війни мешкав у їх селі, а після початку війни ОСОБА_18 покинув село і пішов до ЗСУ.

Показання свідка ОСОБА_19 , яка показала суду, що в с. Правдине вона проживає 20 років. Під час окупаціє вона була в селі місяці чотири, а потім виїхала. Із ОСОБА_7 вона знайома, стосунків у них не було ніяких. ОСОБА_7 в той час проживав в селі, він був в дружніх сосунках з військовими рф, допомагав їм, вони часто приїжджали додому до ОСОБА_7 і вони разом сиділи у нього у дворі спілкувалися, навіщо вони приїжджали і про що вони спілкувались, їй невідомо. ОСОБА_7 працював на російських воєнних, він розповідав їм де проживають військові ЗСУ та учасники АТО, чи отримував ОСОБА_7 за це грошові кошти їй невідомо. Вона бачила, як російські військові надавали ОСОБА_7 продукти харчування. З їх села окрім ОСОБА_7 і ще однієї особи із російськими військовими ніхто більше не співпрацював. Також, вона зазначила, що під час окупації матеріальне становище ОСОБА_7 покращилось. Під час окупації ОСОБА_7 почав робити у себе вдома ремонт, звідки він брав будівельні матеріали їй невідомо.

Показання свідка ОСОБА_20 , який показав суду, що в с. Правдине він проживає понад 18 років. Під час окупації в селі він був весь час. Під час окупації російські військові часто приходили до ОСОБА_7 , чим вони займались йому невідомо, однак фінансово ОСОБА_7 був забезпечений. До окупації ОСОБА_7 ніде не працював. Під час окупації ОСОБА_7 російські військові почали забезпечувати продуктами, ліками, чому вони йому допомагали невідомо. Також, йому відомо, що ОСОБА_7 міг вільно пересуватися селом і їздив до російських військових на позиції. Також, під час окупації він робив у ОСОБА_7 ремонт вдома, рублі за роботу він не брав, брав тільки гривні. Йому відомо, що ОСОБА_7 забезпечував російських військових худобою, яку скупляв у селян за горілку та цигарки. Лише ОСОБА_7 спілкувався із росіянами, всі інші мешканці села боялися виходити на вулицю. Він робив у ОСОБА_7 косметичний ремонт, також міняв вікна, які ОСОБА_7 привезли росіяни на БТР. Коли він робив ремонт у будинку ОСОБА_7 , то росіяни приходили до нього щодня, вони заходили в іншу кімнату, а він продовжував ремонт.

Показання свідка ОСОБА_21 , який показав суду, що до обвинуваченого ОСОБА_7 він ставиться негативно. В травні місяці 2022 року, під час окупації села, ОСОБА_7 прийшов до нього додому і пропонував йому купити бензин, на що він відмовився. Наступного дня ОСОБА_7 привів до нього п`ять росіян з автоматами і сказав щоб він дав їм цигарки та горілку, а інакше у нього дома буде проведено обшук, він видав їм все, тоді ОСОБА_7 попросив ще, що викликали у нього агресію і у нього із ОСОБА_7 виникла сутичка після якої ОСОБА_7 сказав йому, що він ще це пригадає. Згодом до його домівки прилетів снаряд і розбив йому всю хату. ОСОБА_7 постійно спілкувався із російськими військовими. ОСОБА_7 завжди отримував від росіян продовольчі товари, завжди був у близькому контакті із ними. До окупації ОСОБА_7 сидів просив гроші, бо не було що їсти, а під час окупації він завжди мав гроші, продовольчі товари, зробив вдома у себе ремонт. Також він бачив, як ОСОБА_7 ще з одним зрадником, мешканцем села на прізвисько « ОСОБА_22 », грабували хати в селі, виносили побутову техніку

Показання свідка ОСОБА_23 , який показав суду, що ОСОБА_7 він знає, так як він мешкав в с. Правдине. Із ОСОБА_7 стосунки у нього негативні. Він жив під час окупації в с. Правдине. ОСОБА_7 був людиною низького соціального статусу. Під час окупації матеріальні блага ОСОБА_7 виросли, він зробив ремонт в будинку, поміняв вікна. ОСОБА_7 під час окупації добре спілкувався з росіянами, отримував від них соляру, продовольчі товари, які потім продавав селянам.

Письмові докази.

Повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 12.12.2022, згідно з яким відділом контррозвідки Управління у ході виконання завдань із протидії розвідувально-підривній діяльності спецслужб російської федерації, а саме під час проведення фільтраційних заходів на деокупованих територіях та в середовищі ВПО з ТОТ, у встановленому законом порядку, отримано інформацію стосовно громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час окупації частини території Херсонської області, зокрема с. Правдине, орієнтовно з початку березня по початок листопада п.р., підтримував ініціативні контакти з представниками російських окупаційних військ, забезпечував їх продуктами харчування, паливом, а також, за їх підтримки та безпосередньої участі займався мародерством в інтересах власного збагачення та передачі частин награбованого окупантами.

Крім того, ОСОБА_7 приймав участь в пошукових заходах, які проводилися представниками російських окупаційних військ в с. Правдине з метою виявлення проукраїнськи налаштованих громадян та ветеранів АТО/ООС. При цьому, користуючись підтримкою і охороною окупантів, вказаний вище громадянин України погрожував місцевим мешканцям, які засуджували його поведінку, фізичною розправою з боку загарбників. Зі слів свідків його протиправної діяльності, виключно ОСОБА_7 мав доступ до позицій бойовиків, які в свою чергу відвідували його за місцем проживання у с. Правдине.

Витяг з ЄРДР від 13.12.2022, згідно з яким громадянин України ОСОБА_7 у період з березня по листопад 2022 року, перебуваючи у с. Правдине Білозірської СГ Херсонського району, реалізовував та підтримував рішення збройних формувань рф, що перебували у вказаному населеному пункті.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.12.2022, згідно із яким свідок ОСОБА_24 пояснив, що він проживає в с. Правдине Херсонської області від дня свого народження. ОСОБА_7 він особисто бачив в с. Правдине постійно, у період вже понад 5 років, приблизно з 2016 року. При цьому ОСОБА_7 постійно проживав в АДРЕСА_1 .

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_24 впізнав ОСОБА_7 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.12.2022, згідно із яким свідок ОСОБА_25 пояснив, що він проживає в с. Правдине Херсонської області від дня свого народження. ОСОБА_7 він особисто бачив в с. Правдине постійно, у період вже понад 5 років, приблизно з 2016 року. При цьому ОСОБА_7 постійно проживав в АДРЕСА_1 .

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_25 впізнав ОСОБА_7 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_25 пояснив, що ОСОБА_7 він знає як односельця, познайомився із ним після того як він приїхав в с. Правдине.

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_25 впізнав ОСОБА_7 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.12.2022, згідно із яким свідок ОСОБА_21 пояснив, що він особисто вже понад 5 років, приблизно з 2017 року, знає ОСОБА_7 , який проживає в АДРЕСА_1 .

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_7 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.12.2022, згідно із яким свідок ОСОБА_20 пояснив, що він може впізнати ОСОБА_7 , який проживав в с. Правдине Херсонської області та вчиняв протиправні дії.

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_7 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.12.2022, згідно із яким свідок ОСОБА_19 на одному з фотознімків впізнала ОСОБА_7 , мешканця АДРЕСА_1 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.12.2022, згідно із яким свідок ОСОБА_26 пояснив, що він може впізнати ОСОБА_7 , який проживав в с. Правдине Херсонської області та вчиняв протиправні дії.

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_7 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.12.2022, згідно із яким свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона може впізнати ОСОБА_7 , який проживав в с. Правдине Херсонської області та вчиняв протиправні дії.

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_7 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона була знайома із ОСОБА_7 з моменту переїзду останнього до с. Правдине, також ОСОБА_7 звертався до сільської ради за допомогою (гуманітарною) де вона працювала. Також ОСОБА_7 звертався до неї з метою отримання групи інвалідності та оформлення дітей до освітніх закладів.

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_7 .

Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.12.2022 та від 12.04.2023, згідно із якими свідок ОСОБА_27 пояснила, що вона, особисто, вже понад 9 років, приблизно з 2013 року, знає ОСОБА_7 , який проживає в АДРЕСА_1 , тому вона може впізнати його.

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_27 впізнала ОСОБА_7 .

Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.12.2022 та від 15.04.2023, згідно із якими свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона особисто знає ОСОБА_7 , який проживає в АДРЕСА_1 , тому може його впізнати.

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_7 .

Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.12.2022 та від 17.04.2023, згідно із якими свідок ОСОБА_28 пояснив, що він особисто знає ОСОБА_7 , який проживає у АДРЕСА_1 , тому він може впізнати його

На одному з фотознімків свідок ОСОБА_28 впізнав ОСОБА_7 .

Протокол обшуку від 09.03.2023, згідно із яким було проведено обшук у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Під час проведення обшуку ОСОБА_7 добровільно надав наявні мобільні термінали, планшетні пристрої, якими користується він, його дружина ОСОБА_29 та діти. За результатами проведення обшуку встановлена наявність інформації, що може мати значення у кримінальному провадженні.

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.03.2023, відповідно до якого ОСОБА_7 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України, об 11 годині 35 хвилин 10.03.2023 за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського, 27, за підозрою у вчиненні злочину. Під час затримання нічого не вилучено.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , повністю доведена оглянутими в ході судового розгляду, в порядку ч.11 ст. 615 КПК України, відеозаписами допиту свідків:

Свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що ОСОБА_7 він знає, він проживав в АДРЕСА_1 зі своєю сім`єю. ОСОБА_7 до окупації ніде не працював, отримував лише соціальну допомогу на дітей. В березні 2022 року до с. Правдине зайшли окупаційні війська рф. Під час окупації ОСОБА_7 активно співпрацював з російськими військовими, носив їм продукти харчування. До ОСОБА_7 додому приходили люди у російській воєнній формі зі зброєю, вони приходили до нього пішки і приїздили на техніці. Російські окупанти давали ОСОБА_7 гуманітарну допомогу. Під час окупації ОСОБА_7 поводив себе, як господар села, у нього було багато грошей. ОСОБА_7 брав у російських окупантів соляру та бензин і продавав їх місцевим мешканцям. За село до російських військових на позиції ніхто із мешканців села не міг вийти, а ОСОБА_7 можна було. Також, він бачив, як ОСОБА_7 разом із російськими військовими їздили по селу на військовій техніці. ОСОБА_7 з будівлі тракторної бригади познімав вікна забрав меблі і все забрав собі.

Свідка ОСОБА_30 , яка пояснила, що в с. Правдине вона проживає з початку окупації і по сьогоднішній день. ОСОБА_7 вона знає, він проживав в АДРЕСА_1 . В березні 2022 року до с. Правдине зайшли окупаційні війська рф після чого ОСОБА_7 почав з ними спілкуватися. Російські військові провозили йому додому продукти харчування, давали йому грошові кошти. Російські окупанти возили ОСОБА_7 на БТР в магазин де він купував продукти, у нього було багато грошей і він купував дорогі продукти. В період окупації ОСОБА_7 поміняв у своєму будинку вікна, які він повиймав з будівлі тракторної бригади. Люди боялись ОСОБА_7 . На її думку, ОСОБА_7 добровільно пішов на співпрацю з російськими окупантами, його не залякували.

До окупації ОСОБА_7 ніде не працював, жив лише на соціальну допомогу, як багатодітна сім`я, проте після того як в село зайшли російськи окупанти у ОСОБА_7 з`явилися гроші.

Свідка ОСОБА_28 , який пояснив, що окупаційні війська рф зайняли с. Правдине на початку березня 2022 року і з ним активно став співпрацювати мешканець с. Правдине ОСОБА_7 . Російські військові приходили до нього додому на АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 носив військовим рф продукти харчування і вони йому також приносили продукти. Разом із військовими рф ОСОБА_7 ходив по селу по домівках мешканців і вказував де проживають учасники АТО. Також, ОСОБА_7 разом із російськими окупантами їздив по селу на БТР.

Свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що в березні 2022 року російські окупаційні війська увійшли та окупували с. Правдине. ОСОБА_7 він знає особисто. ОСОБА_7 , який є мешканцем с. Правдине, починаючи з березня 2022 року, почав активну взаємодію з російськими окупантами. ОСОБА_7 разом із російськими військовими ходив по домівках місцевих мешканців і вимагав у них віддати належні їм продукти, тютюнові вироби і погрожував, якщо вони не віддадуть, їх розстріляють. Російськи військові ходили до ОСОБА_7 додому кожного дня, а він ходив до них на позиції носив їм їжу та водив до них, викрадену у місцевих мешканців, худобу. Крім того, він особисто бачив, як ОСОБА_7 разом із представниками російських окупованих військ їздив на військовій техніці. Також, влітку 2022 року ОСОБА_7 з території тракторної бригади вивіз металопластикові вікна, на що місцеві мешканці зробили йому зауваження, одною з яких була ОСОБА_31 . На зауваження ОСОБА_7 відповів погрозою вбивства, після чого, на наступний день, домоволодіння ОСОБА_32 було обстріляне представниками російських окупованих військ, в результаті чого будинок було зруйновано, а ОСОБА_33 , вбито. Крім того, російські окупанти постійно відвідували ОСОБА_7 та привозили останньому каністри з пальним, яке потім ОСОБА_7 продавав місцевим мешканцям. Також, він особисто був свідком того, як влітку 2022 року, ОСОБА_7 спільно із військовими рф їздили на БТР по селу і ОСОБА_7 показував їм де на території с. Правдине проживають учасники АТО.

Свідка ОСОБА_26 , який пояснив, що з моменту окупації Херсонської області по кінець червня 2022 року він знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 . На початку війни він добровільно поїхав до м. Білозерка Херсонської області з метою вступити до лав територіальної оборони ЗСУ де були записані його анкетні дані. На початку березня 2022 року російські окупаційні війська зайшли до с. Правдине. ОСОБА_7 він знає особисто, вони разом жили на одній вулиці. ОСОБА_7 проживав в с. Правдине років 10 з дружиною та дітьми. Раніше він спілкувався із ОСОБА_7 , а зараз ні. Відразу як російські окупаційні війська зайшли до села, ОСОБА_7 почав із ними спілкуватися, він пішов на це добровільно, його ніхто не примушував. Військові рф приходили та приїздили до ОСОБА_7 додому. Також, ОСОБА_7 ходив до військових рф на тракторну бригаду, де жили військові та позиції військових у лісосмузі, а місцевим мешканцям було заборонено ходити і відвідувати позиції військових рф. Також, ОСОБА_7 військові рф неодноразово приносили та привозили гуманітарну допомогу, а ОСОБА_7 забезпечував їх молоком, курками, качками, які він забирав у місцевих мешканців. На початку літа 2022 року ОСОБА_7 серед місцевих мешканців продавав бензин та соляру, які йому давали військові рф, а пізніше продавав горілку та зерно. Зерно ОСОБА_7 давали військові рф зі складів ферми. Під час окупації матеріальне становище ОСОБА_7 значно покращилось, він став почувати себе вільно і спокійно.

На початку червня 2022 року до його будинку прийшли троє військовослужбовців рф, які були одягнуті у воєнну форму і мали при собі зброю. В ході розмови із ним військові рф запитували у нього чи відомо йому місцезнаходження «Каспера», це місцевий мешканець, ОСОБА_34 , учасник АТО. Також, уточнювали у нього, чи сам він їздив, чи викликали його до територіальної оборони ЗСУ. Після чого розмову було завершено і військові рф повідомили, що ще прийдуть до нього. На наступний день до нього додому під`їхав БТР, після чого до двору його будинку зайшли двоє військових рф, які повторно стали розпитувати про «Каспера», а потім один із військових почав оглядати сарай, гараж, погреб та все подвір`я, після чого вони поїхали на свої позиції.

Своєю поведінкою ОСОБА_7 показував, що його не змушували співпрацювати, а він добровільно допомагав та спілкувався з військовими рф.

Аналіз доказів та висновки суду.

Надані стороною обвинувачення докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Наведені, досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Так допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 підтвердили факт співпраці обвинуваченого ОСОБА_7 з представниками російських окупаційних військ, які перебували на тимчасово окупованій території с.Правдине Білозерського району Херсонської області, зазначивши, що ОСОБА_7 , отримував від представників російських окупаційних військ бензин, соляру, продукти харчування, медикаменти та отримав привілейоване ставлення від військовослужбовців збройних сил рф, так він безперешкодно переміщувався по окупованій території разом із військовими рф, проводячи з ними багато часу та користуючись їх захистом та підтримкою.

Вказані факти, також, були підтверджені відеозаписами допиту свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , оглянутими в ході судового розгляду, в порядку ч.11 ст. 615 КПК України.

Наведені, досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, інкримінованого стороною обвинувачення злочину, дають підстави дійти висновку про наявність у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 в межах пред`явленого обвинувачення, а саме: за ч.4 ст. 111-1 КК України за кваліфікуючими ознаками - передача матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

Щодо призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.

Суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність чи наявність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст. 111-1 КК України, є нетяжким злочином проти основ національної безпеки України, який карається штрафом до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, є інвалідом ІІІ групи, має незадовільний стан здоров`я, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Син обвинуваченого загинув під час війни, захищаючи суверенітет держави.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно ст.66 КК України, є щире каяття, наявність неповнолітніх дітей та незадовільний стан здоров`я.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність обтяжуючих покарання обставин, приймаючи до уваги зазначені пом`якшуючі покарання обставини, які в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі в межах нижньої санкції ч.4 ст. 111-1 ККУ, оскільки на думку суду його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні, речові докази не долучалися.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-114-1 КК України, ст. 1-379 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління та місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та/або адміністративно-господарських функцій строком на 10 (десять) років з конфіскацією усього майна, яке належить обвинуваченому.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення у період часу з 10.03.2023 по день вступу вироку в законну силу із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 припиняє свою дію, а ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти у випадку, якщо до набрання вироком законної сили відбутий ним строк попереднього ув`язнення, з урахуванням положень ст. 72 КК України, буде дорівнювати фактично призначеному йому покаранню.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_35

Суддя:

ОСОБА_36 ОСОБА_37