КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2415/2026 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 757/3173/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , з внесеними доповненнями до неї, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2026 року задоволено скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 та скасовано повідомлення про підозру від 04.11.2025 року ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 0000234 від 08.10.2025 року.

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим судом першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2026 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на письмове повідомлення про підозру від 04.11.2025 року у кримінальну провадженні № 0000234 від 08.10.2025 року.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження прокурор зазначає, що про розгляд вказаної скарги йому стало відомо лише 29.01.2026 року під час телефоної розмови із захисником підозрюваного ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_7 . Після того, сторона обвинувачення звернулась до секретаря судді ОСОБА_1 , з метою отримання інформації про стан розгляду скарги на письмове повідомлення про підозру, на що остання повідомила, що зможе надати запитувану інформацію через 5 днів, оскільки матеріали перебувають у стані обробки. Лише 05.02.2026 року на адресу Київської міської прокуратури електронним зв`язком від Печерського районного суду міста Києва надійшло повідомлення про задоволення вказаної скарги. Станом на день подачі апеляційної скарги, сторона обвинувачення не отримувала ні коротний, ні повний текст оскаржуваної ухвали.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і такою, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що в ухвалі від 29.01.2026 року слідча суддя ОСОБА_1 посилається на листи, надані Київською митницею на адвокатські запити ОСОБА_7 , які взято за основу мотивувальної частини оскаржуваного рішення та на думку слідчого судді спростовують доводи сторони обвинувачення щодо створення штучних перешкод підозрюваними під час розмитнення автомобілів з метою отримання неправомірної вигоди, а також попередню змову між ОСОБА_8 та його підлеглим ОСОБА_9 , що фактично спростовується долученими стороною захисту копіями матеріалів кримінального провадження № 0000234 від 08.10.2025 року , у тому числі, протоколом контролю за вчиненням злочину від 22.10.2026 року. При цьому, слідчим суддею взято до уваги та відображено в ухвалі від 29.01.2026 року посилання сторони захисту про відсутність понятих під час вручення та огляду грошових коштів під час контролю за вчиненням злочину, що не є обов`язковими відповідно до КПК України, а також, не зазначення серії та номерів купюр у протоколі обшуку від 04.11.2025 року, що також не є істотним порушенням, враховуючи залучення понятих та аудіо-відео фіксація вказаної слідчої дії, під час якої зафіксовано ідентифікаційні відомості грошових коштів.

Водночас, прокурор зауважує, що слідчим суддею окремо надано оцінку відеозапису, наданому стороною захисту, відповідно до якого, на думку слідчого судді, виявлено активні дії з боку оперативних працівників ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, пов`язані із попереднім розміщенням (вкладення) грошових коштів до шафи столу інспектора митниці, що свідчить про фальсифікацію та недопустимість доказів у кримінальному провадженні № 0000234 від 08.10.2025 року. При цьому, слідчим суддею не вказано який саме відео файл (назва) містить описані вище порушення, а також час вчинення, на думку слідчого судді, активних дій з боку оперативних працівників ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, оскільки флеш-носій, долучений стороною захисту до справи № 757/3173/26 містить кілька відео файлів з різних камер спостереження, дослідивши які у повному обсязі разом із копіями матеріалів кримінального провадження можливо спростувати доводи сторони захисту щодо вчинення провокації з боку працівників правоохоронних органів у вказаному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями до неї, та просив задовольнити її, і скасувати ухвалу слідчого судді, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений прокурору ОСОБА_6 , як пропущений із поважної причини, якою є тривалість отримання останнім копії повного тексту оскаржуваної ухвали, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Наявними матеріалами підтверджено, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000234 від 08.10.2025 року за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України..

04.11.2025 року прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_8 про те, що він підозрюється у вимаганні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення дій службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, з використанням наданої їй влади чи службового становища, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

21.01.2026 року адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , звернулась до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на повідомлення про підозру від 04.11.2025 року ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 0000234 від 08.10.2025 року.

29.01.2026 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 та скасовано повідомлення про підозру від 04.11.2025 року ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 0000234 від 08.10.2025 року.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При постановленні слідчим суддею було враховано, що відповідно до п. 2 ст. 277 КПК України, повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Порядок вручення письмового повідомлення про підозру визначено ст. 278 КПК України, згідно якої вручення письмового повідомлення здійснюється у день його складання слідчим або прокурором.

Як було встановлено під час розгляду справи слідчим суддею суду першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, органом досудового розслідування вищезазначених вимог закону щодо змісту підозри інкримінованого особі кримінального правопорушення дотримано не було.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Влох проти Польщі п. 108).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Під час розгляду скарги слідчим суддею було зазначено, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 є необґрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню через істотні порушення КПК України, зокрема у сторони обвинувачення відсутні достатні докази для підозри ОСОБА_8 . Вказує на передчасність та надуманість тверджень прокурора про те, ОСОБА_8 вчинив описаними у письмовому повідомленні про підозру діями будь-який злочин, а тим паче злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, а обставини, викладені у повідомленні ОСОБА_8 про підозру не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджені належними та допустимими доказами, за своєю природою ґрунтуються на припущеннях та у своїй сукупності не утворюють складу будь-якого злочину. Зміст документів, що покладені в основу повідомленої підозри, ніякого зв`язку між подіями по яким здійснюється досудове розслідування та ОСОБА_8 нічого спільного не мають.

Зокрема, як зазначено в повідомленні про підозру ОСОБА_8 від 04.11.2025 року: «..при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, у ОСОБА_8 з корисливих мотивів виник протиправний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, які займаються переміщенням через митну територію України товарів з подальшою метою випуску останніх у вільний обіг.

При цьому, у незазначені дату та час, за незазначених обставин ОСОБА_8 до вказаної протиправної діяльності запропонував долучитись своєму підлеглому - головному державному інспектору ВМО №1 МП «Чайки» Київської митниці ОСОБА_9 , до відома якого довів план злочинних дій, направлений на вчинення корупційних злочинів, який полягав у свідомому затягуванні митного оформлення товарів через ВМО №1 МП «Чайки» Київської митниці, а також витребування додаткових документів та відомостей про них, формування додаткових критеріїв митного контролю, що у свою чергу мало створювати штучні перешкоди проходження процесу митного оформлення та в подальшому вимагання від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, що їх розмитнюють надати неправомірну вигоду за усунення зазначених перешкод.

ОСОБА_9 , у свою чергу, на вказану пропозицію свого керівника ОСОБА_8 добровільно погодився, чим вступив у попередню змову..».

У свою чергу захисник у скарзі зазначає, що жоден доказ сторони обвинувачення не підтверджує умисел чи отримання ОСОБА_8 неправомірної вигоди та попередню змову з ОСОБА_9 на вчинення таких дій, а також створення штучних перешкод ОСОБА_10 під час здійснення митного оформлення.

До скарги також долучено відповідь на запит адвоката від Київської митниці (лист №7.8-4/28-13-01/8.19/22293 та лист №7.8-4/28-13-01/8.19/22292 від 28.11.2025), з яких вбачається, що призначення посадової особи ПМО (відділ митного оформлення № 1 митного поста «Чайки» Київської митниці) для виконання митних формальностей по митним деклараціям ТОВ «КРЕДІКС» та ФОП ОСОБА_11 як митного брокера здійснено виключно з використанням АСМО (автоматизованої системи митного оформлення) в автоматичному режимі у порядку черговості їх надходження. Передавання виконання митних формальностей за відповідними МД (митними деклараціями) не здійснювалося.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказував, що такий доказ спростовує залучення ОСОБА_8 для здійснення митного оформлення по деклараціям ТОВ «КРЕДІКС» ОСОБА_9 , що спростовує попередню змову ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Також, захисником до скарги долучено лист-відповідь на запит адвоката від Київської митниці (лист №7.8-4/28-13-01/8.19/23362 від 11.12.2025), зі змісту якого вбачається, що відповідно до інформації, що міститься в автоматизованій системі митного оформлення ФОП ОСОБА_11 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) як митний брокер у період з 22.09.2025 по 31.10.2025 здійснював декларування товарів у відділі митного оформлення № 1 митного поста «Чайки» Київської митниці (далі - ПМО). За вищевказаний період посадовими особами ПМО здійснено митне оформлення вищезазначених товарів за 33 митними деклараціями (далі - МД).

ТОВ «КРЕДІКС» () здійснювало декларування товарів у ПМО у період з 22.09.2025 по 30.10.2025. За вищевказаний період посадовими особами ПМО здійснено митне оформлення вищезазначених товарів за 12 митними деклараціями. Митне оформлення вищезазначених товарів (легкові та вантажні транспортні засоби, бувші у вжитку) відповідно до вимог частини першої статті 255 Митного кодексу України було завершено в найкоротший можливий строк: не більше ніж чотири робочих години з моменту подання митних декларацій та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 Митного кодексу України. Строк, зазначений у частині першій статті 255 Митного кодексу України, на час виконання відповідних формальностей не був перевищений по жодній МД.

В оскаржуваній ухвалі, на думку слідчого судді, такий доказ спростовує доводи сторони обвинувачення, викладені в змісті підозри ОСОБА_8 , щодо створення останнім штучних перешкод проходження процесу митного оформлення та в подальшому вимагання від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, що їх розмитнюють, надати неправомірну вигоду за усунення зазначених перешкод, тим самим спростовує умисел останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, як зазначено в повідомленні про підозру ОСОБА_8 від 04.11.2025 року: «…перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_8 , останній, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання неправомірної вигоди за не створення штучних перешкод під час проходження митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України, під час розмови із ОСОБА_10 висловив останньому вимогу про необхідність надання йому грошових коштів у сумі приблизно від 60 до 150 доларів США, в залежності від виду, типу і країни походження ТЗ, а також надання ОСОБА_12 неправомірної вигоди у розмірі 500 грн за кожний розмитнений автомобіль».

У скарзі сторона захисту посилається на відсутність понятих та відео фіксації процесу вручення грошових коштів ОСОБА_10 (заявнику), за результатом чого складені протоколи огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів. Також протокол за результатами проведення НСРД у виді аудіо-, відеоконтролю від 22.10.2025 (перша втрата 5000 грн. яка надавалась ОСОБА_9 ) не мітить відомостей (висловлювань, вербальних жестів тощо) щодо пропозицій або ж вимагання неправомірної вигоди у ОСОБА_10 зі сторони ОСОБА_8 .

Вказані докази не підтверджують умисел та дії ОСОБА_8 , спрямовані на вимагання та отримання неправомірної вигоди та, враховуючи процесуальні порушення, такі докази являються очевидно недопустимим та неналежними доказами.

Крім того, як зазначено в повідомленні про підозру ОСОБА_8 від 04.11.2025 року: «…04.11.2025 року, приблизно о 11.49 год., ОСОБА_8 за здійснення митного оформлення, передбаченого посадовими обов`язками та не створення штучних перешкод під час проведення митних формальностей за жовтень 2025 року, з використанням свого службового становища, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету, розташованого на 2 поверсі будівлі митного посту «Чайки» (корпус №2), що знаходиться за адресою: с. Чайки, вул. Авіаконструктора Антонова, 1а, одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 1980 доларів США».

Під час проведення 04.11.2025 року обшуку МП «Чайки» прокурором ОСОБА_6 вилучено 1980 доларів США (робоче місце ОСОБА_8 ), 13 850 грн. та 100 доларів США (робоче місце ОСОБА_9 ), 16 000 грн. (робоче місце ОСОБА_13 , однак в протоколі обшуку не відображено серійні номери вилучених купюр, в ході обшуку не здійснено ідентифікацію вилучених грошових коштів у національній валюті.

Також, з долученого стороною захисту до скарги листа-відповіді на запит адвоката від ТОВ «МОФ» (лист № 1135 від 15.12.2025) вбачається, що адвокатом отримано копію відеозапису щодо відеофіксування приміщення ВМО 1 митного поста «Чайки» Київської митниці (другий та третій поверх) за період з 11:00 год. по 18:00 год. 04 листопада 2025 року.

Оглядом даного запису слідчим суддею зазначено, що 04.11.2025 року під час проведення обшуку приміщень ВМО № 1 митного поста «Чайки» Київської митниці та затримання ОСОБА_8 виявлено активні дії оперативних працівників ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, які повністю зафіксовано на камерах відеоспостереження та які стосуються поперенього розміщення (вкладення) грошових коштів до шафи столу інспектора митниці, що свідчить про фальсифікацію та недопустимість доказів у кримінальному провадженні № 0000234 щодо отримання неправомірної вигоди службовими особами ВМО №1 митного поста «Чайки» Київської митниці.

Крім того, за результатом розгляду заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, поданої до ТУ ДБР у м. Києві, та виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2025 у справі № 757/64529/25-к, Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008172 від 26.12.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України (щодо можливого вчинення військовими службовими особами правоохоронного органу перевищення влади та службових повноважень в умовах воєнного стану) та у кримінальному провадженні № 0008173 від 26.12.2025 рокуза ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 370 КК України (щодо можливого вчинення військовими службовими особами правоохоронного органу провокації підкупу).

Зазначене підтверджується наданими стороною захисту витягами з ЄРДР.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя зазначив про обґрунтований сумнів щодо походження предмета неправомірної вигоди та його отримання безпосередньо від заявника.

Посилаючись на вищевикладені фактичні дані та докази, сторона захисту, у своїй скарзі, вважала недопустимими доказами складені документи стороною обвинувачення як доказ вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 368 КК, полягає в активній поведінці - діях, які являють собою: а) одержання (прийняття); б) у будь-якому вигляді незаконної винагороди майнового характеру; в) за виконання чи невиконання; г) в інтересах хабародавця або третьої особи; ґ) будь-яких дій; д) з використанням влади чи службового становища.

Матеріали НСРД не підтверджують, а навпаки спростовують факт активних дій ОСОБА_8 щодо одержання чи вимагання неправомірної вигоди від заявника - ОСОБА_10 .

Суб`єктивна сторона одержання неправомірної вигоди характеризується лише прямим умислом та наявністю корисливого мотиву.

Для повідомлення особи про підозру як мінімум треба мати в наявності: суб`єктивну сторону злочину, суб`єкт злочину, об`єктивну сторону злочину, об`єкт злочину, та достатні докази для підтвердження наявності цих елементів складу злочину.

Той факт, що згідно зі статтею 368 КПК України, ті ж самі питання ще раз досліджуються під час ухвалення вироку, ніяк не змінюють зміст частини 1 статті 2 КК України, пункту 3 частини 1 статті 276, пункту 1 статті 84, пункту 1 статті 94 КПК України.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зауважив, що вивчення повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 04.11.2025 року за ч. 3 ст. 368 КК України дає підстави стверджувати, що воно за своїм змістом не відповідає вимогам статті 277 КПК України в частині невідповідності правової кваліфікації фактичним обставинам справи.

Долучені до повідомлення про підозру матеріали, зокрема протоколи НСРД, змістовно не несуть інформацію про безпосередню причетність ОСОБА_8 до подій, які є предметом перевірки на стадії досудового розслідування.

Натомість, долученими стороною захисту доказами (відповідями Київської митниці та відео) спростовано твердження, викладені в повідомленні про підозру, про попередню змову ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спрямовану на отримання неправомірної вигоди за не створення штучних перешкод під час проходження митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України, та отримання такої вигоди.

Наведені в змісті підозри твердження не підкріплені доказами, зокрема, які могли б у вільного об`єктивного спостерігача викликати розумну підозру у тому, що ОСОБА_8 дійсно причетний до тих обстави, по яким здійснюється досудове розслідування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідно особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватись тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Обґрунтованість підозри не може встановлюватись in abstracto або ґрунтуватись на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватись конкретними доказами в кримінальному провадженні. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

При цьому, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Тобто, для повідомлення особи про підозру має бути склад кримінального правопорушення та достовірні, належні, допустимі, а в сукупності достатні докази для повідомлення особи про підозру.

Згідно наданих до апеляційного суду матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 від 04.11.2026 року за ч. 3 ст. 368 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Положення ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 94, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України дають підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таку перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, вищезазначене повідомлення ОСОБА_8 про підозру не підкріплені достовірними доказами, зокрема, які могли б у вільного об`єктивного спостерігача викликати розумну підозру у тому, що ОСОБА_8 дійсно причетний до тих обстави, по яким здійснюється досудове розслідування.

Крім того, самих лише показань заявника ОСОБА_10 , які є непослідовними і суперечливими, за відсутності вищезазначених доказів, є недостатньо для переконання про доведеність обґрунтованості підозри ОСОБА_8 .

Аналізуючи всі докази та встановлені обставини в ході досудового розслідування, колегія суддів приходить до переконання про недоведеність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у вимаганні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за не вчинення дій службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, з використанням наданої їй влади чи службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України від 04.11.2025 року є необґрунтованим та таким, що не доведено наявністю достатніх доказів.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування даної ухвали слідчого судді колегія судів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити прокурору відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 та скасовано повідомлення про підозру від 04.11.2025 року ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 0000234 від 08.10.2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , з внесеними доповненнями до неї, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

______________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4